Справа № 2а/0270/3628/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 серпня 2011 р. Справа № 2а/0270/3628/11

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі

про: визнання протиправною та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 105 КАС України позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви, яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Згідно зі ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

В силу ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу п.5 ч.1 ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються у разі необхідності заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Пунктом 3 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом.

Відповідно до частини 8 пункту 3 статті 106 зазначеного вище Закону у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Аналогічні норми закріплені і в ст. 24 Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якої платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

З аналізу вказаних норм вбачається, що вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки оскаржується в судовому порядку протягом десяти робочих днів після її отримання.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу управління Пенсійного фонду України №143 від 21 січня 2011 р., яку він одержав 03 лютого 2011 р.

Викладене свідчить, що позивачем пропущений строк оскарження вимоги №143 від 21 січня 2011 р. Натомість, заяву про поновлення строку звернення до суду, що встановлено п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС України, позивачем подано не було.

Крім того, виходячи з мотивів, зазначених в поданому до суду адміністративному позові, спір між сторонами виник у звязку з реалізацією управлінням пенсійного фонду своїх повноважень в частині направлення страхувальнику вимоги про сплати боргу. Правила оскарження таких вимог передбачені частиною 3 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 24 Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якої передумовою звернення до суду позивача, є узгодження вимоги з відповідачем.

Зокрема, законом передбачено що страхувальник (платник єдиного внеску) у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. В той же час частина 2 даної статті наголошує, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

В порушення викладеного, позивачем в позовній заяві не зазначено та до матеріалів справи не додано доказів виконання вимог Закону щодо узгодження/чи неузгодження оскаржуваної вимоги Управління Пенсійного Фонду як наслідок звернення до суду.

Разом з тим, згідно ч.2. ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Доказами в розумінні статті 79 вказаного Кодексу є документи, листи, телефонограми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що до позовної заяви додаються оригінали документів або належним чином їх завірені копії.

В порушення норми статті 106 КАС України до матеріалів позовної заяви в обґрунтування позовних вимог позивачем долучені неякісні світлокопії документів, з яких не можливо встановити їх зміст, назву документу, реквізити, що в свою чергу позбавляє суд можливості здійснити оцінку доказів.

Стаття 106 КАС України не містить виключень і поширюється на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв'язку з чим недотримання її положень свідчить про її невідповідність вимогам Закону.

Вищезазначені обставини позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення даного позову без руху, оскільки предметом оскарження є вимога, строк оскарження якої пропущено, клопотання про поновлення строку до суду не подано.

За правилами визначеними частиною 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в статті 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись статтею 108 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу в пятиденний термін із дня отримання даної ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

3. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна