Справа № 2а-3959/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2011 р. Справа № 2a-3959/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - ОСОБА_2,

представника управління Пенсійного фонду в м. Коломиї та Коломийському районі - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуцульське подвір'я"

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі

про визнання нечинними рішень за № 7529/06 від 14.11.2011 року та № 980 від 14.10.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

23.11.2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Гуцульське подвіря» звернулось до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі про визнання нечинним рішення заступника начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області за №7529/06 від 14.11.2011 року про залишення скарги без розгляду; визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №980 від 14.10.2011 року. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням про застосування фінансових санкцій та нарахування пені до позивача застосовано штраф у розмірі 353,27 грн., та нараховано пеню в розмірі 1259,82 грн., за період з 20.05.2011 року по 13.10.2011 року. Однак, порушення термінів сплати страхових внесків зі сторони позивача за базовий звітний період квітень 2011 року не було допущено, що підтверджується банківськими виписками АБ «Діамант» від 11.05.2011 року. Крім того, при винесенні оскаржуваного рішення відповідач керувався положеннями ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка на час прийняття оскаржуваного рішення була виключена на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Тому, на думку позивача підстав для застосування штрафу та нарахування пені до ТзОВ «Гуцульське подвіря» не було. В звязку з чим вважає, що зазначене рішення підлягає до скасування.

Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся із скаргою до ГУПФУ в Івано-Франківській області, однак своїм рішенням від 14.11.2011 року за №7529/06, заступник начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, скаргу позивача залишено без задоволення. Вважає, що дане рішення прийнято в порушення вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки представника товариства не викликалось на розгляд скарги. Крім того, взято до уваги дату винесення оскаржуваного рішення, а не дату фактичного отримання 27.10.2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що скаргу позивача було залишено без розгляду в звязку із пропуском 10-денного терміну на таке оскарження. Вказала, що посадовою особою позивача бухгалтером, отримано оскаржуване рішення про застосування штрафу та нарахування пені 14.10.2011 року, що підтверджується копією Рішення за №980 від 14.10.2011 року. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі, в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні на позов. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Крім того, на адресу суду представником відповідача направлено заяву в якій просить допустити в якості правонаступника позивача управління Пенсійного фонду в м. Коломия та Коломийському районі, яке утворено у відповідності до вимог постанови КМУ за №803 від 27.07.2011 року. На підтвердження чого подала виписку з ЄДРПОУ. В звязку з чим на підставі статті 55 КАС України, судом було допущено в якості позивача УПФУ в Коломийському районі, його правонаступника УПФУ в м. Коломия та Коломийському районі.

Заслухавши пояснення представників сторін й дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вважаються платниками єдиного внеску.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та /або не сплачених у період до 1 січня 2011 року здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На момент виникнення заборгованості позивача, законодавчим актом, який регулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей був Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частина 2 статті 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлює обовязки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на момент виникнення заборгованості був страхувальником, платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обовязки нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем, в порушення частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» допущена заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування по особовому рахунку 1-5% за період з 20.05.2010 року по 13.10.2010 року. Дана обставина підтверджується відомостями, які містяться в картці особового рахунку страхувальника ТзОВ «Гуцульське подвіря», розрахунку фінансових санкцій та пені, а також копіями звітів про нарахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з квітня по грудень 2010 року, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.27-38).

В контексті викладеного, суд приходить до висновку, що при складанні оскаржуваного рішення за №980 від 14.10.2011 року УПФУ в Коломийському районі допущено описку, та замість «20.05.2010 року» в оскаржуваному рішенні вказано «20.05.2011 року».

З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що до нього застосовано штрафні санкції за квітень 2011 року, страхові внески по яких сплачені.

Стаття 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлює відповідальність страхувальників, частиною 1 якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 13 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених ч. 9 і 10 цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом 3 робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Підпунктом 9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Iнструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, передбачено, що у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10% своєчасно несплачених сум.

Як вбачається з розрахунку фінансової санкції та пені по особовому рахунку 1-5% ТзОВ «Гуцульське подвіря», остаточне погашення заборгованості за 2010 рік позивачем здійснено 13.10.2011 року, тобто з простроченням термінів сплати.

Відповідно до ч.2 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та / або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Крім того, як вказувалось вище, при винесенні оскаржуваного рішення УПФУ в м. Коломия та Коломийському районі правомірно керувалось положеннями статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у відповідності до вимог Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Таким чином, суд приходить до висновку щодо правомірності винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №980 від 14.10.2011 року, управлінням Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі.

Крім того, позивач не погоджуючись з вищевказаним рішенням звернувся із скаргою до ГУПФУ в Івано-Франківській області, однак своїм рішенням від 14.11.2011 року за №7529/06, заступник начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, скаргу позивача залишено без задоволення в звязку з пропуском подання такої скарги.

Відповідно до ч. 13 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. 3.2, п. 3.3 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страxування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за N21-2, скарга на рішення територіальних органів Пенсійного фонду подається відповідно до головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі протягом десяти робочих днів, наступних за днем отримання страхувальником рішення, що оскаржується.

Як встановлено в судовому засіданні, рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №980 винесено управлінням Пенсійного фонду в Коломийському районі 14.10.2011 року та отримано скаржником наручно 14.10.2011 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення, де в графі «перший примірник рішення отримано» вказано бухгалтера позивача ОСОБА_4 (а.с. 26).

Згідно вищевикладеного, останнім днем для подання скарги на вказане рішення до ГУПФУ в Івано-Франківській області було 28.10.2011 року.

В судовому засіданні встановлено, що ТзОВ «Гуцульське подвіря» звернулось до ГУПФУ в Івано-Франківській області із скаргою на рішення УПФУ в Коломийському районі лише 05.11.2011 року.

Згідно з п. 7.1 вищезазначеного Порядку, процедура оскарження закінчується останнім днем строку, передбаченого пунктом 3.3 розділу ІІІ цього Порядку, для подання скарги про перегляд рішення органу пенсійного фонду в тому разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Відповідно до п.5.3 вказаного Порядку, скарга, подана з порушенням порядку і строків визначених пунктами 3.3 та 4.1 Порядку, не підлягає розгляду органами Пенсійного фонду.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що перший заступник начальника ГУПФУ в Івано-Франківській області приймаючи рішення про залишення скарги без розгляду за №7529/06 від 14.11.2011 року, діяв в межах визначених чинним законодавством, прав позивача не порушував, а тому оскаржуване рішення не підлягає до скасування.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, при винесені оскаржуваних рішень, діяли на підставі та в межах наданих їм повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову, слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

< Резолютивна частина рішення - НЕ ВИДАЛЯТИ >

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 12.12.2011 року.