Справа № 415/675/14-а
Суддя: Томчишен С. В.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛИСИЧАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 415/675/14-а

провадження № 2-а/415/41/14

14.03.2014 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Томчишен С.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати дії відповідача Управління пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, неправомірними в частині перерахування пенсії на підставі його заяви від 19.06.2006 року, виключити дану заяву з пенсійної справи, зобовязати нарахувати та виплачувати пенсію з застосуванням коефіцієнту заробітної плати в розмірі 2,03873, розпочинаючи з березня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 50-ти річного віку отримує пенсію. 08.06.2006 року він як пенсіонер, що продовжував працювати до 28.04.2006 року, звертався до відповідача з бажанням здійснити перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи.

Працівником відповідача було продиктовано заяву з проханням здійснити перерахунок з доданням стажу і більшого заробітку, яку він підписав. Також ним було підписано невідомий чистий бланк, який потім працівник відповідача пообіцяв «роздрукувати».

Позивач вказував, що в результаті перерахунку йому пенсії він дізнався, що у звязку із доданням додаткового заробітку коефіцієнт заробітної плати, який є складовою розрахунку розміру пенсії зменшився до значення 1,78098.

До цього перерахунку, на думку позивача, він складав 2,03873. Позивач вважав, що цей коефіцієнт міг зберегтися, в тому числі до теперішнього часу, якби відповідач здійснив перерахунок тільки із доданням стажу, а не заробітку. Тому дії Відповідача по перерахунку пенсії із додаванням додаткового заробітку вважає нечесними, а заяву про перерахунок із доданням додаткового заробітку підписав в результаті введення його в оману, своєї некомпетентності та хворобливого стану.

Позивач неодноразово звертався із заявами про відновлення своїх прав до відповідача та Пенсійного фонду України, в яких просив виключити його заяву від 19.06.2006 року про перерахунок пенсії з його пенсійної справи та в подальшому нараховувати пенсію без її урахування, але отримував відмови, в тому числі останню 13.09.2013 року, у звязку з чим він вважав, що дії відповідача щодо не виключення вказаної заяви з його пенсійної справи є протиправними, у звязку з чим просив зобовязати відповідача перерахувати йому пенсію починаючи з березня 2014 року без її урахування.

Враховуючи, що своєю заявою від 19.06.2006 року про перерахунок пенсії позивач обґрунтовує протиправність дій відповідача саме щодо її не виключення з його пенсійної справи за його зверненням, що мало місце 13.09.2013 року, для подальшого розрахунку пенсії починаючи з 1 березня 2014 року, тобто фактично обґрунтовує позов порушенням його прав у звязку з добровільним її не виключенням відповідачем з його пенсійної справи, суд не знайшов підстав для того, що б у цій частині вимог залишити позов без розгляду, оскільки позов подано в межах шестимісячного строку з дня останньої дати відмови відповідачем у вимозі позивача 13.09.2013 року.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2014 р. було відкрито скорочене провадження у справі відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України, оскільки було заявлено вимоги щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо обчислення, перерахунку та здійснення пенсійних виплат.

Відповідачу по справі був наданий десятиденний строк з дня одержання копії вказаної ухвали та документів для подання до канцелярії суду заперечень проти позову та доказів, якими вони обґрунтовуються, або заяви про визнання позову.

Відповідачем було надано письмові заперечення (а.с. 30-32), в яких він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень відповідач, зазначає, що позивач отримує пенсію з 26 квітня 1988 року, обраховану із заробітку за період з 01.04.1965 року по 31.08.1966 року. У звязку із набранням чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивачу було перераховано пенсію з цього заробітку з урахуванням коефіцієнту заробітку в розмірі 2,25214. Відповідачем зазначається, що коефіцієнт заробітку в розмірі 2,03873, визначений позивачем, ніколи не нараховувався.

В подальшому, на підставі особистої заяви позивача від 19.06.2006 року, яка написана власноруч, позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 01.07.2006 року з доданням стажу та більшого заробітку (додано заробіток з 01.07.2000 року по 31.05.2006 року), та визначено її розмір в сумі 864,88 грн., що більше ніж було до цього 532,02 грн.

Відповідач зазначає, що в разі задоволення вимог позивача щодо виключення цієї заяви (тобто скасування перерахунку), виникне переплата пенсії за період з 01.07.2006 року по 31.03.2009 року (наступний перерахунок).

Надалі, на підставі особистої заяви позивача від 12.04.2009 року, позивачеві було здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2009 року також з доданням стажу та заробітку (додано заробіток з 01.07.2000 року по 31.03.2009 року), та визначено її розмір в сумі 1703,30 грн., що більше, ніж було до цього перерахунку 1550,77 грн.

Згідно особистої заяви позивача від 26.01.2012 року, позивачеві було здійснено перерахунок пенсії з 01.02.2012 року тільки з доданням стажу роботи, та визначено її розмір в сумі 1843,19 грн.

В подальшому відповідачем було самостійно здійснено перерахунок пенсії позивача у бік збільшення у звязку із законодавчими змінами доплат, підвищень, прожиткового мінімуму та інших складових.

Відповідач зазначає, що позивач не висуває вимог щодо вилучення заяви від 12.04.2009 року, хоча коефіцієнт заробітку при цьому перерахунку знизився до значення 1,52480. При цьому такий розмір коефіцієнту було б визначено як при наявності попереднього (спірного) перерахунку, так і без нього (оскільки він включає в себе заробітну плату за період з 01.07.2000 року). Тобто виключення перерахунку від 01.07.2006 року не змінить розмір пенсії позивача на теперішній час у бік збільшення, а лише призведе до наявності зайво виплаченої пенсії за період 01.07.2006 року по 31.03.2009 року.

Також відповідачем зазначено, що обрахування коефіцієнту заробітку здійснено за формулою відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому коефіцієнт заробітку позивача дійсно знижувався, але в результаті застосування оновленого показника середньої заробітної плати по народному господарству за рік, в цілому пенсія збільшувалась.

Встановивши на підставі наявних у матеріалах справи доказів обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, визначивши характер спірних правовідносин та правові норми, які належить застосувати до них, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні при дослідженні наявних у матеріалах справи доказів судом були встановлені наступні обставини спірних правовідносин між сторонами спору.

Позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 26 квітня 1988 року (а.с.11), обраховану із заробітку за період з 01.04.1965 року по 31.08.1966 року.

У звязку із набранням чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розпорядженням відповідача № 124113 від 27.04.2004 року позивачу було перераховано пенсію з цього заробітку з урахуванням коефіцієнту заробітку в розмірі 2,25214, в результаті застосування якого визначено середньомісячну зарплату позивача для призначення пенсії в розмірі 690,17 грн. (а.с. 30, 36).

Коефіцієнт заробітку було визначено відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за встановленими формулами.

Розпорядженням відповідача № 124113 від 19.06.2006 року (а.с. 37) позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 01.07.2006 року з доданням стажу та більшого заробітку (додано заробіток з 01.07.2000 року по 31.05.2006 року), та визначено її розмір в сумі 864,88 грн., що більше ніж було до цього 532,02 грн.

Підставою такого перерахунку відповідачем зазначено особисту заяву позивача від 19.06.2006 року, написану власноруч. Однак, вказаної заяви або її копії відповідачем не надано, незважаючи на вимоги ухвали суду від 17.02.2014 року.

В той же час, відповідачем було надано написану власноруч позивачем заяву від 08.06.2006 року з проханням перерахувати пенсію з доданням стажу та заробітку (а.с. 33).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Судом відхиляються посилання позивача на те, що заяву від 08.06.2006 року він підписав в результаті введення його в оману, його некомпетентності та хворобливого стану, оскільки в результаті перерахунку загальний розмір його пенсії було збільшено з 532,02 грн. до 864,88 грн. (а.с. 30,37), яку він отримував значний проміжок часу. Таким чином, дії відповідача не порушили його право на пенсійне забезпечення, а, навпаки, сприяли його покращенню.

Отже, задоволення вимог позивача та «виключення» даної заяви з пенсійної справи (тобто скасування перерахунку) фактично буде мати наслідком зменшення його пенсії за період за період 01.07.2006 року по 31.03.2009 року.

Крім цього, надалі, на підставі особистої заяви позивача від 12.04.2009 року (а.с. 34), розпорядженням відповідача № 124113 від 13.04.2009 року (а.с. 38) позивачеві було здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2009 року також з доданням стажу та заробітку.

При цьому, до розрахунку заробітку, з якого обчислюється пенсія додано заробіток з 01.07.2000 року по 31.03.2009 року, тобто включено частину спірного попереднього додаткового заробітку. Таким чином, навіть «виключення» попередньої заяви про перерахунок (тобто скасування попереднього перерахунку) жодним чином не вплине на даний перерахунок та подальший розмір пенсії позивача.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за встановленими формулами здійснено нове обрахування коефіцієнту заробітку в розмірі 1,52480 та визначено розмір пенсії в сумі 1701,64 грн., що знову більше, ніж було до цього перерахунку 1550,77 грн.

Таким чином, вимоги позивача, щодо застосування коефіцієнту заробітку, який було йому обраховано станом на 01.04.2004 року (позивачем помилково він визначений в розмірі 2,03873, а дійсний розмір вищий 2,25214) не можуть бути задоволені.

Висновки позивача про порушення його пенсійних прав в результаті зменшення коефіцієнту заробітку є хибними та спростовуються наданими відповідачем розрахунками. Так, дійсно в разі здійснення перерахунку з додаванням додаткового заробітку відбувається зміна (в даному випадку зменшення коефіцієнту заробітку), що обумовлено формулою розрахунку, передбаченою ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка, в тому числі, поряд із середньою заробітною платою позивача, містить заробітну плату у середньому по Україні.

Обєктивне збільшення середньої заробітної плати по Україні, з одного боку, призводило до зменшення індивідуального коефіцієнту заробітку позивача, а з другого боку, збільшувало загальний розмір його пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що позивачем вказаний строк не пропущено, оскільки позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та отримав відмову, викладену в листі відповідача №158/Л-7 від 13.09.2013 року. Позивач звернувся до суду 12.02.2014 року з позовом про виключення його попередньої заяви про перерахунок пенсії та з урахуванням цього здійснити її перерахунок, тобто в межах шестимісячного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4-7, 9, 71, 158-163, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними щодо його заяви від 08.06.2006 року, підписаної 19.06.2006 року, та виключення даної заяви з пенсійної справи, зобовязання нарахувати та виплачувати пенсію із застосуванням коефіцієнту заробітної плати в розмірі 2,03873, починаючи з березня 2014 року, відмовити в повному обсязі.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Лисичанський міський суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.В. Томчишен