Справа № 820/2399/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р.Справа № 820/2399/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Бартош Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2015р. по справі № 820/2399/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації"

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкової вимоги та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації", звернувся до суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкову вимогу від 11.04.2014 №204-25 та рішення про опис майна у податкову заставу №21 від 02.07.2014.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення про опис майна у податкову заставу №21 від 02.07.2014. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" (, 61166, м. Харків, вул. Коломенська, 3, інші відомості суду не відомі) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1571 (тисяча п'ятсот сімдесят один) грн.. 22 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Публічне акціонерне товариство ПАТ "Науково - технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" перебуває на обліку у Західній ОДПІ м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області.

Позивачем 06.02.2014 року подано до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік.

Відповідно до даної декларації позивачем нараховано орендну плату за землю державної або комунальної власності на 2014 рік усього 327930,54 грн. по 27327,55 грн. кожного місяця (а.с. 65-67).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до обслуговуючого банку - ПАТ "АКБ Банк" для сплати узгоджених грошових зобов'язань з орендної плати за землю з юридичних осіб за січень 2014 р. у розмірі 27327,55 грн. надіслано отримувачу - УДКСУ у Жовтневому районі м. Харкова - згідно платіжного доручення № 145 від 28.02.2014 р., за лютий 2014 р. у розмірі 27 327,55 грн. згідно платіжного доручення № 177 від 28.03.2014 р., за березень 2014 р. у розмірі 27 327,55 грн. згідно платіжного доручення № 160 від 30.04.2014 р. через ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, за квітень 2014 р. у розмірі 27 413,81 грн. згідно платіжного доручення № 134 від 30.05.2014 р. через АТ "УКРЕКСІМБАНК", МФО 351618, за травень 2014 р. у розмірі 30 060,31 грн. згідно платіжного доручення № 377 від 02.07.2014 р. через ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", за червень 2014 р. у розмірі 27 327,55 грн. згідно платіжного доручення № 564 від 30.07.2014 р. через ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", за липень 2014 р. у розмірі 27 327,55 грн. згідно платіжного доручення № 688 від 29.08.2014 р. через ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533.

ПАТ "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" 31.03.2014 року та 01.04.2014 року на адресу Західної ОДПІ надано листи №204 та №219, в яких повідомлялось про те, що АТ "НТІ ТТР" виконало свій обов'язок щодо сплати грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за січень та лютий 2014 р., але через проблеми в роботі банку платежі не було проведено.

Відповідачем 11.04.2014 року сформовано податкову вимогу № 204-25, відповідно до якої повідомлено позивача про наявність у підприємства станом на 10.04.2014 року суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у загальному розмірі 27413,81 грн. з орендної плати з юридичних осіб.

Окрім того, начальником Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова винесено рішення №21 від 02.07.2014 року про опис майна у податкову заставу.

Позивачем зазначені рішення податкового органу оскаржені в адміністративному порядку до контролюючого органу.

За наслідками розгляду скарги на податкову вимогу від 11.04.2014 року №204-25 та рішення про опис майна у податкову заставу рішенням про результати розгляду скарги залишено без змін оскаржувані податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу залишено без змін.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Колегія суддів зауважує, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог жодною із сторін не оскаржуються, то згідно із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що так як оскаржувана податкова вимога є відкликаною, що підтверджено обліковою карткою платника податків, а тому не може бути скасована. Щодо позовної вимоги щодо скасування рішення про опис майна у податкову заставу №21 від 02.07.2014 року, суд зазначив, що оскільки позивачем не допущено порушень щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідній податковій звітності, то підстав для складення рішення №21 від 02.07.2014 року про опис майна у податкову заставу не було.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 129.6 статті 129 ПК України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням п. 22.4 ст. 22 вищенаведеного Закону встановлено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону № 2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Згідно із ст.ст. 22.3, 22.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (п.п. 16.5.2 п. 16.2 ст. 16 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Закону, колегія суддів дійшла висновку, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, позивачем надано до ПАТ "АКБ Банк" платіжне доручення від 28.03.2014 року №177 на суму 27327,55 грн. (орендна плата за землю з юридичних осіб за лютий 2014 р.).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 30.05.2014 року № 320 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АВТОКРАЗБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2014 року прийнято рішення № 40 про запровадження з 30.05.2014 року тимчасової адміністрації.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ Банк» запроваджено строком на 3 місяці з 30.05.2014 року по 29.08.2014 року.

З огляду на фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище платіжні доручення не були виконано без поважних причин саме банком, оскільки станом на 28.03.2014 року зазначені обставини не існували.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобовязаний сплатити отримувачу пеню. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

Пунктом 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, передбачено, що Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Якщо дата складання розрахункового документа (реєстру) збігається з датою його виконання (списання банком коштів за цим документом), то реквізит "Дата надходження" може не заповнюватися.

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Ініціювання переказу вважається завершеним з часу прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Колегія суддів зазначає, що надане позивачем платіжне доручення № 177 від 28.03.2014 р. містить відмітку банку "одержано банком" та ознаки того, що банком було прийнято дане платіжне доручення до виконання.

Таким чином, оскільки платіжні доручення були одержані банком та прийняті до виконання, позивачем не було допущено порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідній податковій звітності.

Колегія суддів зазначає, що вбачається вина саме банківської установи, як такої, що не була платоспроможна виконати вчасно своє зобов'язання по перерахуванню коштів, а не конкретної тимчасової адміністрації.

На підставі викладеного вище колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку вини платника в порушенні строків немає, оскільки кошти не зараховані до державного бюджету з вини банківської установи, в якій обслуговувався платник, а отже платник податків відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, у зв'язку з чим у податкового органу немає підстав для надсилання позивачу податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав для складення рішення №21 від 02.07.2014 року про опис майна у податкову заставу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2015р. по справі № 820/2399/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Жигилій С.П. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2015 р.