Справа № 2а/489/201/2015
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 р. Справа № 2а/489/201/2015

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Запорожана Д.В.
судді -Коваля М.П.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Головного управління юстиції у Миколаївській області управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Ленінському районі м. Миколаєва звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Миколаївській області управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень (далі ГУЮ у Миколаївській області ДВС ВПВР), третя особа - ОСОБА_4 про:

- визнання протиправними та скасування: постанови від 07.05.2015 р. про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №30043193 та постанови від 18.05.2015 р. про відновлення виконавчого провадження №30043193.

- зобов'язання відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Миколаївській області скаргу ОСОБА_4 від 24.04.2015 р. на постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.04.2015 р. ЄДРВП №30043193 залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржувані постанови суперечать ст. 48 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідач заперечень на позов не надав.

Третя особа - ОСОБА_4 зазначив, що вважає позов необґрунтованим.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року в задоволенні позову УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про скасування оскаржуваних постанов.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

На примусовому виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ в Миколаївській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-3965 від 24.11.2011 р., що видав Ленінський районний суд м. Миколаєва про зобов'язання УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести перерахунок ОСОБА_4 пенсії відповідно до ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.06.2010 р. по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої п. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати з урахуванням фактично оплачених сум пенсії.

Оскільки державним виконавцем були вчинені всі можливі дії, спрямовані на фактичне повне виконання постанови суду, згідно положень п.11 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Миколаївській області Мельник М.В. 03.04.2015 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

27.04.2015 р. на адресу ВПВР надійшла скарга ОСОБА_4 на вищезазначену постанову про закінчення виконавчого провадження з додатком, а саме копією постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2015 р. по справі №2-а/489/16/2015, в якій судом встановлено, що рішення суду не має кінцевого терміну виконання, через що підлягає постійному виконанню, у зв'язку з чим, на переконання скаржника, постанова про закінчення виконавчого провадження від 03.04.2015 р. підлягає скасуванню.

07.05.2015 р. в.о. начальника ВПВР УДВС ГУЮ в Миколаївській області ОСОБА_5 було винесено постанову, відповідно до якої скаргу ОСОБА_4 на постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.04.2015 р. ЄДРВП №30043193 задоволено; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.04.2015 р. ЄДРВП №30043193; старшому державному виконавцю ВПВР УДВС ГУЮ в Миколаївській області Мельник М.В. вжити заходи у виконавчому провадженні ЄДРВП №30043193 згідно ЗУ «Про виконавче провадження» в строк до 08.05.2015 р.

08.05.2015 р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Миколаївській області Мельник М.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3965, виданого 24.11.2011 р.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови відповідають Закону, тому немає підстав для їх скасування.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з законодавством, яке було чинним станом на 01 червня 2010 року, ОСОБА_4 дійсно мав право на перерахунок пенсій відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: пенсії по інвалідності, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що було вірно встановлено Ленінським районним судом м. Миколаєва під час ухвалення рішення на користь ОСОБА_4 Також, суд правильно не зазначив в рішенні кінцеву дату перерахунку пенсії, оскільки з самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Вказаний висновок наведений в Постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2013 року у справі №21-293а13 за заявою органом Пенсійного фонду про перегляд рішення суду касаційної інстанції з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України.

Разом з тим, в цій же Постанові Верховний Суд України зазначив, що порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Таким чином, якщо орган Пенсійного фонду здійснює перерахунок та виплату пенсії особі за рішення суду, в якому не вказана кінцева дата перерахунку пенсії (що є правильним), такий перерахунок та виплата продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесені рішення, або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що до липня 2014 року ОСОБА_4 отримав пенсію відповідно до судового рішення, ухваленого на його користь.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року було установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік (стаття 6-7 Закону).

На цей час Постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №112 від 25.03.2014 року) по іншому визначала розміри чорнобильських пенсій, ніж ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів вважає, що з серпня 2014 року ОСОБА_4 втратив право на отримання основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а рішення суду, ухвалене на його користь, згідно з яким він до липня 2014 року отримував основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стало фактично виконаним повністю.

Відповідно, не має підстав для висновків про не закінчення виконавчого провадження у зв'язку з невиконанням боржником судового рішення та про необхідність відновлення виконавчого провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржувані постанови.

Також, колегія суддів вважає, що належить відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Миколаївській області залишити без задоволення скаргу ОСОБА_4 від 24.04.2015 р. на постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.04.2015 р. ЄДРВП № 30043193.

До того ж, в апеляційній скарзі апелянт не вимагав прийняття нового рішення, яким би було задоволено і вказану позовну вимогу.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити частково позовні вимоги УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва до ГУЮ у Миколаївській області ДВС ВПВР про визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Скасувати постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області:

- від 07.05.2015 р. про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №30043193;

- від 18.05.2015 р. про відновлення виконавчого провадження №30043193.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 25 вересня 2015 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: Д.В. Запорожан
Суддя: М.П. Коваль