Справа № 2а-6361/10/1770
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6361/10/1770

28 січня 2011 року 14год. 26хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Патрикей Ю.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Кооператив "Колесо"
до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне
про зобов'язання переглянути рішення , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач кооператив «Колесо», звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду в м. Рівне про зобовязання переглянути рішення № 4062 від 30.12.2010 року про застосування фінансових санкцій в розмірі 16 614,73 грн.

У судовому засіданні 21.01.2011 року на обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що кооператив «Колесо» з жовтня 2001 року працює за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності відповідно до Указу Президента України від 28.06.1999 року за № 746/99, тому вважає, що кооператив не повинен нараховувати та сплачувати страхові внески та не є страхувальником в розумінні Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Представник позивача вказав, що на даний час Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» є чинним і Верховною Радою України не прийнято іншого закону щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва. Кооператив «Колесо» не прибуткова громадська організація і існує тільки за рахунок членських внесків, тому виконати вимогу Пенсійного фонду щодо сплати фінансової санкції протягом 10 днів не має можливості.

У судовому засіданні 28.01.2011 року представник позивача вказав, що не заперечує проти суми боргу та просив відповідача надати кооперативу «Колесо» розстрочку суми боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. В обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначив, що рішення від 30 грудня 2010 року № 4062 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в розмірі 166144,73грн. прийняте у відповідності до норм чинного законодавства і підстав для його скасування немає. Щодо можливості надання розстрочення боргу не заперечив, однак пояснив, що для цього позивачу необхідно буде звернутися до Управління Пенсійного фонду в м. Рівне. Представник відповідача зазначив, що прийняття рішення по даній справі жодним чином не впливає на вирішення питання щодо надання/не надання розстрочення боргу для кооперативу "Колесо".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

З 14 по 16 грудня 2010 року головним спеціалістом відділу по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів було проведено перевірку діяльності кооперативу «Колесо» (далі - Кооператив) з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів за період з 01 грудня 2007 року по 30 листопада 2010 року та надання достовірних відомостей до управління. За наслідками такої перевірки складено акт від 16.12.2010 за №449 (а.с.17-20), яким зафіксовано порушення пункту 6 частини 2 статті 17 та пункту 1 статті 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі - Закон №1058 ).

Платником не нараховувались страхові внески за період з грудня 2007 року по грудень 2009 року (за грудень 2007 року 5165,81грн., за 2008 рік 76999,0грн., за 2009 рік 93304,85грн.) від суми фактичних витрат на оплату праці працівників, що призвело до заниження сум нарахованих страхових внесків за вказаний період на загальну суму 175469, 66грн.

Відповідно до пункту 9.3.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція) за донарахування органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість місяців розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми внесків, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким страхувальником акта перевірки від органу Пенсійного фонду або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

Якщо за результатами перевірки виявлено в окремих місяцях суми донарахованих (своєчасно не обчислених) та не сплачених страхових внесків, то за кожне таке донарахування накладається штраф у порядку та в розмірах, визначених цим пунктом. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 16 цієї Інструкції.

Підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки або акт звірки, розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України, звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України.

На підставі акта перевірки кооперативу «Колесо» від 16.12.2010 за №449 прийнято рішення № 4062 від 30.12.2010 року про застосування фінансових санкцій на суму 166 144,73 грн. (а.с.7) за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Законом № 1058 визначено, що страхові внески це - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, а також кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону, а страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 5 Закону №1058, який регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Зокрема, виключно цим Законом визначаються платники страхових внесків, їх права та обовязки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками, тощо.

Згідно зі статтями 14 та 15 Закону №1058 та пункту 2.1.1 Інструкції платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання; обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій; обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами); фізичні особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договарами цивільно - правового характеру, для яких розміри страхових внесків встановлені у розмірі 32,3% - з 31.03.2005р. та 31,8% - з 01.01.2006р. від суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників. Зазначені страхувальники згідно з ч. 1 ст. 15 Закону №1058 є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Інструкції розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для платників, зазначених у підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 цієї Інструкції складає 33,2 % суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю;

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 17 Закону №1058 страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати страхові внески в установлені строки і в повному обсязі.

Частиною 4 статті 18 Закону №1058 передбачено, що страхові внески не включаються до складу податків, інших обов`язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно з частиною 6 статті 18 Закону №1058 законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

У той же час відповідно до частини 12 статті 20 Закону №1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. п. 1 п. 8 Прикінцевих положень Закону України №1058 страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 цього Закону, а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, 13, 14 статті 11 цього Закону), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначеними цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» для відповідних платників збору.

Ставки, механізми справляння та пільги щодо сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, який разом із Законом №1058 не передбачає такої пільги як звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для суб`єктів підприємницької діяльності, котрі перейшли на спрощену систему оподаткування.

Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», прийнятий відповідно до п. 4 Перехідних положень Конституції України, діє аж до набрання чинності закону, прийнятого Верховною Радою України з цих питань.

У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , до внесення відповідних змін, з метою уникнення надмірної сплати страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного та фіксованого податків (в зв`язку з одночасною дією Закону №1058, Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 за № 727) сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного або фіксованого податків, зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні періоди.

У разі, якщо платник, який обрав спрощену систему оподаткування, не здійснює витрат на оплату праці найманих працівників або не здійснює нарахування страхових внесків у розмірі 32,3%, - частина коштів від єдиного податку, що надходять до Пенсійного фонду, обліковується в окремих реєстрах по надходженню цих коштів і до картки особового рахунку платника в графу «зараховано внесків» не заноситься.

Отже, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне на підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону № 1058, було правомірно застосовано фінансової санкції до кооперативу "Колесо" за донарахування органом Пенсійного фонду України сум своєчасно не обчислених страхових внесків у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем до позивача на законних підставах винесене рішення № 4062 від 30.12.2010 року про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку суб'єкт владних повноважень належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій щодо винесення рішення № 4062 від 30.12.2010 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу - кооперативу «Колесо» у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати позивачу не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.

Постанова складена в повному обсязі 02.02.11р.