Справа № 2а/0612/2118/11
Суддя: Нечуй Б. П.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2а/0612/2118/11
Провадження по справі № 2-а/612/1213/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Нечуй Б.П.

при секретарі Маслаковій І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок та виплату пенсій, передбачених ст. ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

В С Т А Н О В И В :

22.04.2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі, повязані з відмовою провести перерахунок та виплату їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, передбачених ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі провести їй перерахунок та виплату недорахованої та невиплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком за період 01.06.2007 року по 30.06.2010 року, та з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі в разі зміни чи введення нового прожиткового мінімуму та нового розміру мінімальної пенсії за віком щомісячно нараховувати та виплачувати їй пенсію, як інваліду 3 групи 1 категорії по захворюванню по якому експертною комісією встановлено причинний зв'язок з наслідками роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, передбачених ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зазначені вимоги позивачки обгрунтовуються посиланням на те, що вона є інвалідом 3 групи 1-ї категорії; інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС.

Статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що вона має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як особі, віднесеній до категорії 1, розмір якої не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач усупереч зазначеним нормам не провів відповідне нарахування цих пенсій.

Тому вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі щодо проведення відповідного перерахунку зазначених пенсій, однак отримала відмову.

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглянути без її участі.

Представник управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі в судове засідання не зявився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи; про причини неприбуття суд не повідомив.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копією посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А № 403314, виданого 26.12.2001 року Житомирською облдержадміністрацією, є інвалідом третьої групи, захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС, з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року та з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року перебувала на обліку в УПФУ в Лугинському районі та отримувала додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, згідно ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та державну пенсію згідно ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке за переліком населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Ухвалою суду поновлено позивачці строк для звернення до суду з позовом в частині визнання дій протиправними та зобовязання провести зобовязання провести перерахунок та виплату пенсій, передбачених ст. ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») текст статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в такій редакції «Особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірах:

інвалідам ІІ групи-20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.»

Частину третю та четверту статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи замінено чотирма частинами такого змісту « У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності-120% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України пункти 24-34 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ст. 73 Закону України Про Конституційний Суд України, якщо акти (закони та інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин позивачка має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 1293 від 27.12.2005 року, №654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Частиною п'ятою статті 54 Закону № 796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд не бере до уваги положень частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачці слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачці повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі у перерахунку та виплаті пенсій є протиправною.

Розмір мінімальної пенсії за віком у спірний період становив:

з 01.04.2007 року-406 грн., з 01.10.2007 р.-411грн.,з 01.01.2008р.-470грн.,з 01.04.2008р.-481 грн., з 01.10.2008р.-498грн., з 01.11.2009р.-573грн., з 01.01.2010 р.-695 грн., з 01.04.2010р.-706 грн., з 01.07.2010р.-709 грн. , з 01.10.2010 р.- 723 грн., з 01.12.2010 р.- 734 грн., з 01.01.2011р.-750 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами Закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові Закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п. 19).

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст..1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності Держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст..21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений( ст.22).

На підставі ст.. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та повинні відповідати їй.

Стверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Зупинення дії положень Законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі п.15 даного Положення, у відповідності до якого створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймаються управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі, яке і повинно здійснити перерахунок та виплату пенсій позивачці за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 30.06.2010 року відповідно до ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, державну пенсію особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», починаючи з 18.03.2011 року ( тобто з дня звернення ОСОБА_1 до УПФУ в Лугинському районі із заявою ) по день припинення прав позивачки на такі виплати.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 71,161,163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 50,54,70,71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік", Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік", Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік", рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії1, державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, передбачених ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.06.2010 року, з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі провести донарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період 01.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.06.2010 року, з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період 01.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.06.2010 року, з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року .

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, державну пенсію особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», починаючи з 18.03.2011 року по день припинення прав позивачки на такі виплати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду.

Суддя Б. П. Нечуй