Справа № 818/2016/15
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. Справа № 818/2016/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

прокурорів - Циганенка Б.М., Білогрищенка О.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/2016/15 за позовом Прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Сумської міської ради до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - Комунальне підприєство "Сумижитло" Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор міста Суми звернувся до суду в інтересах держави в особі Сумської міської ради (далі позивач) до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі відповідач) , третя особа Комунальне підприємство «Сумижитло» Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. №228 «Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м.Суми».

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. №228, тимчасово з 01.06.2015р. по 31.07.2015р. (до проведення конкурсу та підписання відповідних договорів з виконавцями послуг з утримання будинків та прибудинкових територій) було визначено тимчасовим виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій Комунальне підприємство «Сумижитло».

Прокурор вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню, як протиправне, оскільки виконавчий комітет не має повноважень на визначення виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, так як це віднесено до виключної компетенції Сумської міської ради. При цьому, прокурор посилається на норми чинного законодавства, а саме: Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг», який затверджено Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005р. №60, зареєстрований в Міністерстві юстиції 19.05.2005р. за №541/10821 (яким передбачено, що виконавця житлово-комунальних послуг визначаються органами місцевого самоврядування), а також на Закон України «Про місцеве самоврядування».

Також, прокурор просить суд врахувати, що ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року по справі № 818/1052/15 за позовом заступника прокурора Сумської області - прокурора м. Суми до виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, КП Сумижитло Сумської міської ради встановлено відсутність повноважень виконавчого комітету Сумської міської ради на визначення виконавців послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Постанова суду набрала законної сили 03.06.2015 року.

Крім цього, прокурор м.Суми звертає увагу суду на те, що п. 4 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015 року № 228 встановлено тимчасовий тариф для КП Сумижитло СМР відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 26.06.2014 року № 300 Про тимчасові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунального підприємства "Сумижитло" Сумської міської ради. Однак, Закон України Про житлово-комунальні послуги та інше чинне законодавство не передбачає можливість користування тимчасовими тарифами на житлово-комунальні послуги.

Зважаючи на вищевикладене, посилаючись на Закон України «Про прокуратуру», яким передбачено, що органами прокуратури здійснюється контроль за додержанням законів місцевими Радами, прокурор просить суд скасувати зазначене рішення виконкому зважаючи на те, що Сумською міською радою не прийнято на черговій чи позачерговій сесії рішення про скасування очевидно протиправного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015 № 228.

В судовому засіданні прокурор відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_4 та старший прокурор прокуратури м.Суми ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача Сумської міської ради в судовому засіданні пояснив, що вимоги прокурора м.Суми вважає безпідставними, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог прокуратури з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.20-23).

Так, в обґрунтування своєї позиції по даній справі позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець житлово-комунальних послуг визначається виключно органами місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено управління об'єктами житлово-комунального господарства.

Таким чином, на переконання позивача, Прокурор, подаючи позов в інтересах держави в особі Сумської міської ради до Виконавчого комітету Сумської міської ради, фактично втручається в діяльність органів місцевого самоврядування під час реалізації ними власних, встановлених законодавством, повноважень, повязаних з визначенням виконавця житлово-комунальних послуг та тарифу на них.

Навіть, якщо на думку Прокурора виконавця послуг мала б визначати Сумська міська рада, яка підпадає під родове поняття «орган місцевого самоврядування», то в будь-якому разі це було б власне повноваження Сумської міської ради, прямо передбачено законом, а не делеговане їй державою в особі того чи іншого державного органу, а отже в даному випадку інтереси держави жодним чином не зачіпається, а тому і відсутні підстави для звернення Прокурора до суду за їх захистом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позицію, викладену Сумською міською радою, викладену у письмовому запереченні та просив суд відмовити прокурору в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що вимоги позивача вважає необґрунтованими і просила суд відмовити в їх задоволенні з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.32-34).

Так, відповідач просить суд врахувати, що підставою представництва прокурором в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор, обираючи форму представництва та звертаючись до суду з позовом про скасування рішення, повинен обґрунтувати в чому ж саме полягає порушення або загроза порушення власних інтересів, інтересів громадянина або держави та необхідність їх захисту. Однак, на переконання відповідача, в адміністративному позові не наведені обставини, які б свідчили про те, що рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015 № 228 порушує інтереси держави.

Крім цього, відповідач просить суд врахувати, що 26.06.2015р. рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 344 (копія в справі а.с.36-37) були прийняті заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми. В пункті 12 зазначеного рішення вказано: «Рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. № 228 «Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми» є таким, що вичерпало свою силу фактом його виконання.»

Таким чином, на час розгляду справи № 818/2016/15 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. № 228, як предмет оскарження, не діє і необхідності приймати рішення про його повторне скасування не має.

Зважаючи на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити прокурору м.Суми у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи проти позовних вимог прокурора м.Суми заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015 № 228.

Заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку , що позовні вимоги прокурора міста Суми, які викладені у позовній заяві задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, 07.05.2015р. виконавчим комітетом Сумської міської ради було прийнято рішення №228 «Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми.

Згідно положень п.2 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради тимчасово, терміном з 01.06.2015р. по 31.07.2015 року (до проведення конкурсу та підписання відповідних договорів з виконавцями послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по житлових будинках, які обслуговуються комунальним підприємством Сумижитло Сумської міської ради та мешканці яких станом на 06.05.2015 року не визначились з виконавцями послуг, визначено) виконавцем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначено Комунальне підприємство Сумижитло Сумської міської ради.

Таким чином, виконавчим комітетом Сумської міської ради відповідно до прийнятого рішення тимчасово визначено виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Прокурор міста Суми, вважаючи вказане рішення виконавчого комітету незаконним звернувся з даним адміністративним позовом до суду про його скасування, обґрунтувавши свою позицію тим, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1.6 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 року № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 19.05.2005 за № 541/10821, передбачено, що виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування. Посилаючись на норми Закону України Про місцеве самоврядування в Україні прокурор міста Суми дійшов висновку, що виконавчий комітет Сумської міської ради не має повноважень на визначення виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, оскільки це віднесено до виключної компетенції Сумської міської ради.

Крім цього, прокурор зазначає, що відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі , у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись з позовом у даній справі, прокурор виходив з необхідності захисту інтересів держави, що полягають в додержанні органом місцевого самоврядування вимог законодавства при прийнятті відповідних рішень.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог прокурора міста Суми, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного:

Частина 1 статті 5 Закону № 280/97-ВР визначає, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч.1 ст.10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Отже, законодавець розмежовує поняття міської ради, як органу місцевого самоврядування, і поняття виконкому, як виконавчого органу такої міської ради, визначаючи, що ці два органи є окремими складовими системи місцевого самоврядування.

При цьому, відповідно до ч.9 ст.59 Закону № 280/97-ВР рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Відповідно до статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням .

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.20 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91р. №1789-XII (в редакції на момент звернення прокурора з позовом) при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право: звертатись до суду в передбачених законом випадках.

Згідно положень ст.60 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням) для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

В свою чергу, у частинах 1-3 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

У ч.5 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що за наявності підстав, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом:

1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями);

2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або газ роза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту (ч.6 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Отже, системний аналіз приписів Закону України «Про прокуратуру» і норм Кодексу адміністративного судочинства України (зокрема, ст.60) свідчить, що законодавець встановлює можливість в адміністративному процесі представництва прокурором:

інтересів громадянина

інтересів держави.

При цьому в адміністративному позові прокурором повинно бути зазначено, які саме порушені інтереси держави або громадянина він представляє в адміністративному суду.

Право прокурора звертатись до адміністративного суду від свого імені і набувати статусу позивача є обмеженим і можливо лише у випадках, прямо встановлених Законом, зокрема, у разі відсутності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду, у разі відхилення протесту прокурора або ухилення від розгляду (ст.60 КАС України, ч.4 ст.21 Закону України «Про прокуратуру»).

З позову вбачається, що прокурор всупереч наведеним нормам звернувся до суду від свого імені, проте не зазначив підстав, які надають прокурору повноваження виступати в якості позивача самостійно - без представництва інтересів громадянина або інтересів держави в особі установ, організацій, підприємств. Матеріали справи не свідчать і про наявність будь-яких протестів прокурора м. Суми, які б стосувались предмету спору у даній справі.

Даний позов прокурора м.Суми не містить інформації про зміст порушених інтересів держави та обмежується лише посиланням позивача на право прокурора звернутися до суду. Крім цього, прокурор м.Суми у позовній заяві прокурор зазначає «враховуючи той факт, що Сумською міською радою не прийнято на черговій чи позачерговій сесії рішення про скасування очевидно протиправного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. №228, прокуратура м.Суми в інтересах Сумської міської ради звертається з даним адміністративним позовом до Сумського окружного адміністративного суду.».

Звернувшись до суду, прокурор не навів підстав для такого звернення, зазначаючи в позові лише про те, що вважає рішення виконавчого комітету Сумської міської ради «Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м.Суми» таким , що прийнято виконавчим комітетом без належних повноважень. Однак, прокурор не зазначає які саме інтереси держави порушені виконавчим комітетом Сумської ради при прийнятті зазначеного рішення.

Однак, відповідно до ч.9 ст.59 Закону № 280/97-ВР рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Отже, суд погоджується з позицією позивача відносно того, що Прокурор, подаючи позов в інтересах держави в особі Сумської міської ради до Виконавчого комітету Сумської міської ради, фактично втручається в діяльність органів місцевого самоврядування під час реалізації ними власних, встановлених законодавством, повноважень, повязаних з визначенням виконавця житлово-комунальних послуг та тарифу на них.

Навіть, якщо виконавця послуг мала б визначати Сумська міська рада, яка підпадає під родове поняття «орган місцевого самоврядування», то в будь-якому разі це було б власне повноваження Сумської міської ради, прямо передбачено законом, а не делеговане їй державою в особі того чи іншого державного органу, а отже в даному випадку інтереси держави жодним чином не зачіпається, а тому і відсутні підстави для звернення Прокурора до суду за їх захистом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім цього, суд бере до уваги те, що 26.06.2015р. рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 344 (копія в справі а.с.36-37) були прийняті заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми. В пункті 12 зазначеного рішення вказано: «Рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. № 228 «Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми» є таким, що вичерпало свою силу фактом його виконання.»

Таким чином, на час розгляду справи № 818/2016/15 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. № 228, як предмет оскарження, не діє і необхідності приймати рішення про його повторне скасування не має.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги прокурора м.Суми про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015р. №228 «Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м.Суми» є безпідставними, необґрунтованими і, відповідно, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Сумської міської ради до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа: КП "Сумижитло" Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови буде складено 17.09.2015 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець