Справа № 2а/1570/4151/2011
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2011-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/4151/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011 року м.Одеса

10год.51хв.

Зала судових засідань №10

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

При секретарі - Жаворонковій М.О.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області: ОСОБА_2 за довіреністю від 06.12.2010р. №7434.

Від ГУДК України в Одеській області: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, про визнання протиправними дій та визнання бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області по наданню невчасно публічної інформації на запит; визнати бездіяльність Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області; стягнути з Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС Україні в Одеській області на користь позивача судові витрати в розмірі 3,40грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 7000грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем йому несвоєчасно, з порушенням встановленого ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»5-ти денного терміну, надано відповідь на його запит від 24.05.2011р. тільки 07.06.2011р.

Відповідач з адміністративним позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню посилаючись на те, що інформація, що запитувалась позивачем не є публічною; адвокатський запит ОСОБА_1 не конкретизований та не дає можливості у повному обсязі надати всю інформацію, що запитується; запит ОСОБА_1 не є запитом про надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також відповідач наголосив на тому, що витребувана позивачем інформація стосується інших осіб та не підлягає наданню позивачу.

У судовому засіданні 16.08.2011р. до участі у справі у якості другого відповідача залучено Головне управління Державного казначейства України в Одеській області.

У судовому засіданні позивач та представник Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області підтримали наведені позиції по суті спору.

Представник Головного управління Державного казначейства України в Одеській області у судове засідання не зявився, незважаючи на те, що про час та місце був повідомлений належним чином, заперечення на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.05.2011р. ОСОБА_1 як адвокат звернувся до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з адвокатським інформаційним запитом відповідно до ст.6 Закону України «Про адвокатуру»ст.ст.1,13,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати йому письмову інформацію (довідки) щодо звернень від мешканців певних квартир у будинку по вул.Троїцькій, 39 у м.Одесі (кількість та підстави) на протязі 2010-2011р.р., інформацію щодо мешканця квартири №1 ОСОБА_3, зокрема щодо його перебування на обліку в органах міліції, притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та інших громадян; надати копії перелічених відмовних матеріалів.

Листом від 07.06.2011р. (№31/17-вх 5370) позивачу частково направлено інформацію, що він запитував, та в частині відмовлено з посиланням на віднесення запитаної інформації до службового користування, інформації з обмеженим доступом та неможливості здійснити пошук запитаної інформації через неповноту поданих даних (відсутність прізвищ заявників).

Вважаючи порушенням його прав надання відповідачем відповіді на його запит у строк більше ніж 5 днів, в порушення вимог ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»від 13 січня 2011 року № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно зі ст.12 цього Закону суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Таким чином, коло субєктів у сфері доступу до публічної інформації чітко визначено законом та не відносить до запитувачів інформації осіб, які є адвокатами та саме у цьому статусі звернулись до розпорядника інформації з запитом.

Звернувшись з адвокатським інформаційним запитом, позивач підписав його «адвокат ОСОБА_1В.»та вмотивував обовязок відповідача надати цю інформацію у т.ч. посиланнями на ст.10 Закону України «Про адвокатуру»та Указ Президента України від 30.09.1999р. №1240/99 «Про деякі заходи щодо підвищення рівня роботи адвокатури»

Частиною другою статті 59 Конституції України встановлено, що для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ в судах діє адвокатура.

Діяльність адвокатури регулюється положеннями Закону України від 19 грудня 1992р. №2887-XII "Про адвокатуру".

Стаття 6 вищезазначеного Закону, маючи на меті забезпечення реалізації конституційних завдань адвокатури по захисту законних прав, свобод та представництву інтересів громадян і юридичних осіб, наділяє адвокатів спеціальними правами при здійсненні професійної діяльності, зокрема, правом збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, кримінальних, господарських справах і справах про адміністративні правопорушення, запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об'єднань, а від громадян - за їх згодою; ознайомлюватись на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для виконання доручення документами і матеріалами, за винятком тих, таємниця яких охороняється законом; виконувати інші дії, передбачені законодавством.

Указ Президента України "Про деякі заходи щодо підвищення рівня роботи адвокатури" №1240/99 від 30 вересня 1999р. зобов'язує органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій сприяти реалізації права адвокатів збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, надавати безоплатно відповідні відомості та копії документів за запитами адвокатів та адвокатських об'єднань у справах, що перебувають у їхньому провадженні.

Положення ст.6 Закону України «Про адвокатуру», у т.ч. щодо права адвоката на отримання інформації, документів, необхідних для здійснення професійної діяльності, є спеціальними нормами, що мають превалюючи силу над загальними нормами, зокрема, Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, звернувшись до відповідача з запитом як адвокат, не набув статусу відносин у сфері доступу до публічної інформації (запитувача), тому його твердження про порушення відповідачем вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»у звязку з несвоєчасним (з порушенням 5-денного терміну) наданням відповіді на його запит є безпідставними, а відповідні позовні вимоги щодо визнання протиправними дій задоволенню не підлягають, як і похідні від них позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, про визнання протиправними дій та визнання бездіяльності відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку передбаченому ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або в порядку ч.3 ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.09.2011р.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

02 вересня 2011 року