Справа № 2а-2076/10/0370
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 рокуСправа № 2а-2076/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про скасування вимоги про донарахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, рішень про застосування фінансових санкцій та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання незаконними та скасування вимог про скасування вимоги про донарахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, рішень про застосування фінансових санкцій та стягнення коштів.

ОСОБА_1 22 вересня 2010 року було подано заяву про уточнення позовних вимог шляхом їх збільшення, а саме просить скасувати вимогу УПФУ в м. Луцьку про сплату боргу страхових внесків № Ю-0990 від 21.06.2010 року, рішення № 410 від 21.06.2010 року, рішення № 411 від 21.06.2010 року, вимогу про сплату боргу страхових внесків № 16579 від 23.09.2010 року та стягнути з відповідача кошти в сумі 314,20 грн. сплачені позивачем як страхові внески за період травень-червень 2009 року.

Позов вмотивовано тим, що в травні 2010 року позивач звернулася у УПФУ в м. Луцьку із заявою щодо зняття її з обліку пенсійного фонду як фізичної особи-підприємця у звязку з прийняттям рішення про припинення підприємницької діяльності.

21 червня 2010 року заступником начальника відділу по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів УПФУ в м. Луцьку ОСОБА_4 було видано акт № 0172 про результати проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на підставі якого позивачу донараховано до сплати загальнообовязкових страхових внесків 641,68 грн. та винесена вимога про сплату боргу страхових внесків № Ю-0990 від 21.06.2010 року, 21.06.2010 року винесене рішення № 410 за неподання розрахунку сум страхових внесків за 2009 рік, згідно якого застосована фінансова санкція в сумі 170 грн. та винесене рішення № 411 від 21.06.2010 року за донарахування загальнообовязкових страхових внесків 641, 68 грн., згідно якого застосована фінансова санкція в сумі 128,34 грн.

Вважає такі дії УПФУ в м. Луцьку неправомірними, оскільки відповідач у вимогах щодо виконання своїх рішень посилається на ОСОБА_5 КМУ від 14.04.2009 року № 366 «Про сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами-субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування». ОСОБА_5 КМУ втратила чинність з 26.03.2010 року, з дня набрання чинності ОСОБА_5 КМУ від 24.03.2010 року № 278.

Зазначає, що нею за травень, червень 2009 року були сплачені загальнообовязкові страхові внески.

Позивач була платником єдиного податку з 01.02.2008 року по 31.12.2009 року року, регулярно вчасно та на підставі чинного законодавства сплачує єдиний податок від суми якого 42% перераховується відповідачу у вигляді страхових внесків. Однак відповідач не повинен був брати до уваги та керуватися вищезазначеною постановою Кабінету Міністрів України, яка є підзаконним нормативно-правовим актом, та при перевірці правильності перерахування позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду, повинен був керуватися Указом Президента України, Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництвавід 03.07.1997 року за №727/98, який має силу закону, а не постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України Про сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування від 14.04.2009 року за №366.

Також вважає, що відносно неї неправомірно застосована фінансова санкція в сумі 170 грн. відповідно до рішення № 410 від 21.06.2010 року за неподання розрахунку сум страхових внесків за 2009 рік, оскільки 05.02.2010 року ОСОБА_1 була подана звітність про дохід за 2009 рік.

Просить скасувати вимогу УПФУ в м. Луцьку про сплату боргу страхових внесків № Ю-0990 від 21.06.2010 року, рішення № 410 від 21.06.2010 року, рішення № 411 від 21.06.2010 року, вимогу про сплату боргу страхових внесків № Ф-16579 від 03.09.2010 року та стягнути з відповідача кошти в сумі 314,20 грн. сплачені позивачем як страхові внески за період травень-червень 2009 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому зсіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити в повному обємі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, вважає позовні вимоги безпідставними, виходячи з наступного. Вимога № Ю-0990 У була сформована відповідачем у зв'язку з виникненням боргу за 2009 рік, тобто за період коли постанова Кабінету Міністрів України від 14.04.2009 року була чинною. Згідно статті 18 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон) страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. Статтею 15 Закону встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону. А статтею 14 визначено, що страхувальниками до Пенсійного фонду України є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру. Згідно підпункту. 6 пункту 2 статті 17 вищезазначеного Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно підпункту 1 пункту 8 розділу XV „Прикінцеві положення" Закону страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Частина 12 ст. 20 Закону визначає, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно ч. 2 ст. 106 Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Пунктом 4 ч. 9 ст. 106 Закону визначено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Пунктом 5 ч. 9 ст. 106 Закону визначено, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ОСОБА_5 КМУ від 14.04.2009 року № 366 зазначено, що фізичні особи-підприємці, які обрали особливий спосіб оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному Законом. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у запереченні, та просив у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, вважає що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням , дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.17 ч. 1 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень, щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 1 статті 11 Закону установлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах цих підприємств, організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований чи єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону страхувальниками зазначених осіб є їхні роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 належать до платників страхових внесків і зобов'язані на підставі пункту 6 частини 2 статті 17 цього Закону нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Разом із цим, у статті 18 Закону закріплено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, з яких складається система оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до підпункту 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом, у фіксованому розмірі.

Такий фіксований розмір сплати фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності внесків до Пенсійного фонду України встановлено Указом Президента України від 03.07.98 р. N 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі - Указ N 727/98).

Відповідно до абзацу 2 частини 7 пункту 2 Указу N 727/98 з суми єдиного податку, який сплачується фізичною особою - суб'єктом малого підприємництва, відділення Державного казначейства України перераховують до Пенсійного фонду України 42 проценти від суми єдиного податку.

Даний Указ був виданий відповідно до пункту 4 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Постановою КМ України № 366 від 14.04.2009 року «Про сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами-субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування» встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні такими суб'єктами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах, сплачують страхові внески в порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В судовому засіданні встановленою, що ОСОБА_1 зареєстрована як підприємець та перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Позивач зареєстрована у УПФ в м. Луцьку як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

22.05.2010 року відповідачем була проведена перевірка ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів та надання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період з 12.01.2008 року до 21.06.2010 року, за наслідками якої, згідно ОСОБА_5 КМУ від 14.04.2009 року № 366, позивачу донараховано до сплати за липень листопад 2009 року внесків на суму 641,68 грн. Наявність вказаного боргу підтверджується також розрахунком фінансових санкцій.

21 червня 2010 року було сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу № Ю-0990 в розмірі 641,68 грн., що підтверджується копією даної вимоги, а також копією корінця вимоги.

21 червня 2010 року посадовою особою УПФУ в м. Луцьку було складено акт про результати перевірки з питання несвоєчасної подачі звітності до УПФУ в м. Луцьку, в якому зазначено, що розрахунок страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2009 рік подано 21.06.2010 року, де сума страхових внесків становить 415 грн., чим порушено вимоги п.п. 2.4 п. 2 ст. 17 Закону та п.п. 11.11, 11.13 розділу 11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застосованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду від 19.12.2003 року № 21-1.

На підставі даного акту 21 червня 2010 року відповідачем було винесено рішення № 410 про застосування фінансових санкцій до позивача за неподання розрахунку сум страхових внесків на загальнообовязкових державне пенсійне страхування в розмірі 170 грн.

21 червня 2010 року відповідачем було винесено рішення № 411 про застосування фінансових санкцій до позивача за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в розмірі 128,34 грн.

Крім того, 03.09.2010 року відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу, з якої вбачається, що станом на 31.08.20910 року заборгованість зі сплати страхових внесків становить 407,15 грн. ОСОБА_5 вимога випливає із вимоги № Ю -0990 від 21.06.2010 року із врахуванням сплачених позивачем у 2009 році сум.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем в 2009 році сплачувались внески до пенсійного фонду в розмірах визначених Указом № 727, а в травні червні 2009 року сплачено внески згідно постанови КМ України № 366.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що нарахування страхових внесків відповідачем позивачу та нарахування штрафних санкцій проведені із порушенням вимог чинного законодавства , а тому дані вимоги та рішення підлягають скасуванню, а зайво сплачені суми страхових внесків поверненню позивачу.

Підставою для донарахування страхових внесків позивачу та застосування фінансових санкцій було те, що ОСОБА_1 не сплатила внесків згідно постанови КМУ № 366 за липень жовтень 2009 року та не подала у встановлені терміни річного звіту до пенсійного фонду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчасно та у встановлених чинним законодавством розмірах, як фізична особа підприємець сплачувала за цей період кошти до пенсійного фонду.

Посилання відповідачів, як підставу для донарахування страхових внесків, на постанову КМ України № 366 суд до уваги не бере, зважаючи на наступне.

Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до підпункту 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом, у фіксованому розмірі.

Такий фіксований розмір сплати фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності внесків до Пенсійного фонду України встановлено Указом Президента України від 03.07.98 р. N 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі - Указ N 727/98).

Відповідно до абзацу 2 частини 7 пункту 2 Указу N 727/98, з суми єдиного податку, який сплачується фізичною особою - суб'єктом малого підприємництва, відділення Державного казначейства України перераховують до Пенсійного фонду України 42 проценти від суми єдиного податку.

Вказаний Указ був виданий відповідно до пункту 4 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Дані вимоги нормативних документів щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду в повній мірі виконані позивачем за період травень листопад 2010 року, що не заперечується і відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Постанова КМ України № 336 суперечить вимогам чинного законодавства (а саме Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Указу) та прийнята із порушенням повноважень наданих органу, який її прийняв.

Вказане підтверджено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2009 року у справі № 2а-4456/09/2670, якою ОСОБА_5 № 366 визнано незаконною та скасовано з моменту її прийняття.

Крім цього, вказаною постановою зупинено дію даного нормативного акту до набрання рішенням суду законної сили.

Дане рішення суду набрало законної сили.

Тобто, виходячи із змісту ч. 2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та враховуючи вищенаведене УПФ в м. Луцька повинно було керуватись та застосовувати у даних правовідносинах нормативні акти, які мають більшу юридичну силу, ніж Постанова КМ України № 366, та є спеціальними по відношенню по сплати страхових внесків до фонду фізичними особами підприємцями платниками єдиного податку.

Отже, враховуючи наведене донарахування страхових внесків позивачу згідно вимог пенсійного фонду від 21.06.2010 року та 03.09.2010 року в сумі 641,68 гривень та 407,15 гривень відповідно, винесення рішення № 410 від 21.06.2010 року щодо нарахування штрафних санкцій в сумі 128,34 гривні, що ґрунтуються на вимогах ОСОБА_5 № 366, винесені із порушенням чинного законодавства, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Подання розрахунку сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб підприємців за 2009 рік введена згідно ОСОБА_5 № 366.

Зважаючи на вищенаведені обставини особа не може нести відповідальність за недотримання нормативного акту, що визнаний незаконним.

Іншими спеціальними нормативними актами, які регламентують ці питання, подання такого розрахунку не передбачено.

Тому рішення № 411 від 21.06.2010 року про застосування до позивача штрафу на підставі п.5 ч. 1 ст.106 Закону в сумі 170 грн. за неподання розрахунку сум страхових внесків за 2009 рік є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також на думку суду є обґрунтованими вимоги позивача про повернення їй зайво сплачених сум до пенсійного фонду в сумі 314,20 гривень, враховуючи наступне.

Позивач сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду у розмірах визначених чинним законодавством, а саме Законом та Указом.

Враховуючи, що кошти в сумі 314,20 гривень сплачені нею за травень червень 2009 року згідно ОСОБА_5 № 366, яка визнана незаконною з моменту прийняття та враховуючи вищенаведені обґрунтування, суд вважає підставними вимоги позивача щодо стягнення в користь позивача зазначеної суми із відповідача.

Інші твердження представників відповідача не спростовують висновків суду встановлених у судовому засіданні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Судові витрати в сумі 6,54 гривень підлягають стягненню із Державного бюджету в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 року № 727/98, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про сплату боргу № Ю-0990 У від 21.06.2010 року та № Ф-16579 від 03.09.2010 року, винесені відносно ОСОБА_1.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області № 410 від 21.06.2010 року, винесені відносно ОСОБА_1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області № 411 від 21.06.2010 року, винесене ОСОБА_1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 128 (сто двадцять вісім) гривень 34 копійки.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області в користь ОСОБА_1 314 (триста чотирнадцять) гривень 20 копійок сплачених нею страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за травень-червень 2009 року згідно ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України № 366 від 14.04.2009 року «Про сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами-субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування».

ОСОБА_5 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

ОСОБА_5 може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається позивачем та відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі з 28 вересня 2010 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий Р.С. Денисюк