Справа № 2а-168/11/1970
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 р. < Текст >Справа № 16170/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Ігнатович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року у справі № 2-а-168/11/1970 за позовом Тернопільського міськрайон-ного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязко-вого державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2010 року Тернопільський міськрайонний центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, незаконно отриманих останньою як допомогу по безробіттю, в сумі 13293,85 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_3, як застрахована особа, в пору-шення вимог п. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» своєчасно не подавала відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, через що незаконно отримала допомогу по безробіттю у вищезазначеній сумі за період з 14 липня 2009 року по 12 серпня 2010 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржила відповідач ОСОБА_2, яка вважає, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосу-вання норм процесуального права, не були враховані зазначені нею факти, що мають істотне значення при вирішенні справи, що призвело до неправильного вирішення позов-них вимог. Тому просить дану постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні даного позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що 11 вересня 1995 року вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець, однак з 30 травня 2000 року припинила підприємницьку діяльність, не отримувала доходів та не подавала податкових декларацій в органи податкової служби. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 24 квітня 2007 року було припинено її підприємницьку діяльність як субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи, тому у неї не було сумнівів в тому, що державним реєстратором внесено запис в Єдиний державний реєстр про припинення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Тому 07 липня 2009 року вона звернулася до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні і з 14 липня 2009 року по 13 травня 2010 року їй була призначена допомога по безробіттю. Оскільки державним реєстратором не було внесено запис в Єдиний державний реєстр про припинення державної реєстрації, то центр зайнятості під час призначення їй допомоги по безробіттю міг і повинен був дізнатися про те, чи зареєстрована вона як фізична особа-підприємець, тому вимоги позивача є безпідставними. Нормативні акти, на які посилається позивач, не регулюють порядку стягення сум виплаченої допомоги після припинення її виплати, окрім того, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» та згідно з наказом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 14 липня 2009 року № НТ 090714 відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Всього за період з 14 липня 2009 року по 12 серпня 2010 року ОСОБА_2 було виплачено допомоги по безробіттю на суму 13293,85 грн.

За наслідками розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивачем складено акт від 17 серпня 2010 року про виявлення факту реєстрації відповідача субєктом підприємницької діяльності.

Відповідно до наказу Тернопільського міськрайонного центру зайнятості № НТ 100817 від 17.08.2010 року відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю через її призначення на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 11 вересня 1995 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець і станом на 17 серпня 2010 року запис про державну реєстрацію припинення її підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця в даний реєстр внесений не був. 04 червня 2007 року було внесено запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, однак через неподання останньою державному реєстрацію відповідних документів державна реєстрація припинення її підприємницької діяльності проведена не була.

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Згідно з частиною 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Оскільки станом на 17 серпня 2010 року проведення припинення державної реєстрації підприємницької діяльності відповідача не було здійснено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для надання ОСОБА_2 статусу безробітного відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» на момент звернення з відповідною заявою до позивача були відсутні, а відповідні виплати були здійснені безпідставно.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 13293,85 грн., оскільки такі висновки відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року у справі № 2-а-168/11/1970, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_4

Постанову складено у повному обсязі 04 серпня 2011 року.