Справа № 815/6088/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 р. Справа № 815/6088/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Запорожана Д.В.
судді -Коваля М.П.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» до Південної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Прайм-продукт» звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування:

- карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №500060001/2014/00346 від 03.06.2014 року та за №500060001/2014/00353 від 05.06.2014 року;

- рішень про коригування митної вартості товарів за №500060001/2014/610141/1 від 03.06.2014 року та за №500060001/2014/610144/1 від 05.06.2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що для митного оформлення імпортованого товару ним були надані відповідачу всі необхідні документи, які надавали можливість встановити митну вартість товару, однак митний орган безпідставно витребував у товариства додаткові документи та здійснив коригування митної вартості товару шляхом обрання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

В ході розгляду неналежного відповідача - Одеську митницю Державної фіскальної служби України, було замінено на належного відповідача - Південну митницю Міндоходів.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містились розбіжності, у зв'язку з чим декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Однак, декларант повідомив, що не може надати додаткові документи, тому митний орган правомірно визначив митну вартість товару самостійно на підставі наявних у нього відомостей.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Прайм-продукт» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Прайм-продукт» на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4384,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Прайм-продукт» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

03.06.2014 року та 05.06.2014 року декларантом ПП «Трокул», одержувач ТОВ «Прайм-продукт», до митного оформлення був заявлений товар «томатна паста без додання оцту, з вмістом сухих речовин (Brix) 36-38% CВ» країна виробництва Китай, за МД №№500060001/2014/019236, 500060001/2014/019447.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості зазначеного товару були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № РР-0488 від 10.03.2014 року, рахунки-фактури (інвойси) №№CKY140327K-1, CKY140327K-2 від 01.04.2014 року, копії вантажно-митних декларацій іноземної країни відправлення №№20358544, 20468574 від 10.04.2014 року та інші товаросупровідні документи.

Під час здійснення Південною митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: за МД №500060001/2014/019236 від 03.06.2014 року: в копії митної декларації країни відправлення виробника, що підтверджують якість товару, а саме: в декларації виробника від 04.04.2014 року, сертифікаті без ГМО від 04.04.2014 року, сертифікаті фумігації від 04.04.2014 року та сертифікаті походження №G30021 від 10.04.2014 року різні підписи та печатки виробника продукції, який є іноземною стороною контракту, в банківському платіжному документі №5 від 28.04.2014 року відсутня печатка платника, що підтверджено бланком платіжного документа; за МД №500060001/2014/019447 від 05.06.2014 року: копії вантажно-митної декларації іноземної країни відправлення №20468574 від 10.04.2014 року відсутні підтверджуючі штампи та печатки, що підтверджено бланком митної декларації країни відправлення, у специфікації №1 від 10.03.2014 року до зовнішньоекономічного договору (контракту) №РР-0488 від 10.03.2014 року зазначено, що строк відвантаження товару здійснюється до 10.04.2014 року, згідно наданої до митного оформлення морської транспортної накладної (коносаменту) №SUNE1121405 дата відвантаження товару є 21.04.2014 року, зразки підписів виробника, який є іноземною стороною контракту у зовнішньоекономічному договорі (контракті) №РР-0488 від 10.03.2014 року та в декларації виробника від 04.04.2014 року відрізняються між собою, в банківському платіжному документі за №5 від 28.04.2014 року відсутня печатки платника, що передбачено бланком платіжного документа.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України, декларанта було зобов'язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації. Декларант повідомив відповідача, шляхом здійснення відповідного запису у деклараціях митної вартості, що не може надати витребувані документи.

На підставі ч.1 ст.55 Митного кодексу України, відповідачем було здійснено коригування митної вартості заявленого позивачем товару та визначено його вартість 1,43 дол. США за кг, про що прийняті відповідні рішення №500060001/2014/610141/1 від 03.06.2014 року, №500060001/2014/610144/1 від 05.06.2014 року.

На підставі зазначених рішень про коригування митної вартості товару Південною митницею були винесені картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2014/00346 від 03.06.2014 року, № 500060001/2014/00353 від 05.06.2014 року.

У відповідності до вимог розділу X Митного кодексу України, заявлений позивачем за зазначеними вище митними деклараціями товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару, оскільки в поданих до митного оформлення документах було виявлено розбіжності, а саме:

за МД №500060001/2014/019236 від 03.06.2014 року: в копії митної декларації країни відправлення виробника, що підтверджують якість товару, а саме: в декларації виробника від 04.04.2014 року, сертифікаті без ГМО від 04.04.2014 року, сертифікаті фумігації від 04.04.2014 року та сертифікаті походження №G30021 від 10.04.2014 року різні підписи та печатки виробника продукції, який є іноземною стороною контракту, в банківському платіжному документі №5 від 28.04.2014 року відсутня печатка платника, що підтверджено бланком платіжного документа;

за МД №500060001/2014/019447 від 05.06.2014 року: копії вантажно-митної декларації іноземної країни відправлення №20468574 від 10.04.2014 року відсутні підтверджуючі штампи та печатки, що підтверджено бланком митної декларації країни відправлення, у специфікації №1 від 10.03.2014 року до зовнішньоекономічного договору (контракту) № РР-0488 від 10.03.2014 року зазначено, що строк відвантаження товару здійснюється до 10.04.2014 року, згідно наданої до митного оформлення морської транспортної накладної (коносаменту) № SUNE1121405 дата відвантаження товару є 21.04.2014 року, зразки підписів виробника, який є іноземною стороною контракту у зовнішньоекономічному договорі (контракті) № РР-0488 від 10.03.2014 року та в декларації виробника від 04.04.2014 року відрізняються між собою, в банківському платіжному документі за №5 від 28.04.2014 року відсутня печатки платника, що передбачено бланком платіжного документа.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, митниця мала обґрунтовані підстави для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а оскільки позивач таких документів не представив, то оскаржувані картки відмови та рішення про коригування митної вартості були прийняті митницею правомірно.

При цьому, суд зазначив, що митниця обґрунтовано визначила митну вартість товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, у зв'язку з тим, що нею була доведена неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Також, суд не прийняв до уваги посилання позивача на те, що 04.07.2014 року ним, в порядку реалізації права, передбаченого ч.8 ст. 55 Митного кодексу України, нібито було надіслано митному органу заяву з відповідними документами для підтвердження заявленої митної вартості товарів, на яку відповідач не надав відповідь, оскільки жодних доказів отримання відповідачем вказаної заяви до суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3).

Таким чином, у органу доходів і зборів виникає право вимагати у декларанта додаткові документи, якщо документи, зазначені у частині другій ст. 53, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи вбачається, що позивач імпортував з Китаю товар (томатну пасту) двома партіями, у зв'язку з чим він здійснював митне оформлення товару за двома митними деклараціями: №500060001/2014/019236 від 03.06.2014 року та №500060001/2014/019447 від 05.06.2014 року.

До митного оформлення позивачем були подані були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № РР-0488 від 10.03.2014 року, рахунки-фактури (інвойси) №№CKY140327K-1, CKY140327K-2 від 01.04.2014 року, копії вантажно-митних декларацій іноземної країни відправлення №№20358544, 20468574 від 10.04.2014 року та інші товаросупровідні документи.

За результатами розгляду поданих позивачем документів митний орган виявив розбіжності, а саме:

за МД №500060001/2014/019236 від 03.06.2014 року:

- в копії митної декларації країни відправлення країни відправлення відсутні підтверджуючи штампи та печатки, що передбачено бланком митної декларації країни відправлення. В документах виробника, що підтверджують якість товару, а саме: в декларації виробника від 04.04.2014, сертифікаті без ГМО від 04.04.2014, сертифікаті фумігації від 04.04.2014 та сертифікаті про походження товару від 10.04.2014 №G30021 різні підписи та печатки виробника продукції, який є іноземною стороною контрактоутримувачем. В банківському платіжному документі від 28.04.2014 №5 відсутня печатка платника, що передбачено бланком платіжного документа (а.с.34 т. 1);

за МД №500060001/2014/019447 від 05.06.2014 року:

- в копії митної декларації країни відправлення 10.04.2014 року №20468574 відсутні підтверджуючи штампи та печатки, що передбачено бланком митної декларації країни відправлення. Крім того, у специфікації від 10.03.2014 №1 до зовнішньоекономічного договору № РР-0488 від 10.03.2014 року зазначено, що строк відвантаження товару здійснюється до 10 квітня 2014 року. Згідно наданої до митного оформлення морської транспортної накладної (коносаменту) №SUNE1121405 дата відвантаження товару є 21.04.2014 року. Також зразки підписів виробника, який є іноземною стороною контрактоутримовача у зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 10.03.2014 № РР-88 та в декларації виробника від 04.04.2014 б/н відрізняються між собою. В банківському платіжному документі від 28.04.2014 №5 відсутня печатка, що передбачено бланком платіжного документа (а.с.71 т. 1).

Колегія суддів звертає увагу, що вказані документи (копії митних декларацій країни відправлення, документи з якості товару та інші), в яких митний орган виявив розбіжності, не входять у перелік документів, визначений ч.2 ст. 53 МК України. Навіть платіжне доручення від 28.04.2014 року №5, не можна розглядати, як документ, передбачений п.4 ч.2 ст. 53 МК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що це платіжне доручення (а.с.38 т. 1) стосувалося 5% передплати за товар, тобто, рахунок за товар не було сплачено повністю, а у п.4 ч.2 ст. 53 МК України йдеться про банківський платіжний документ, який засвідчує повну оплату товару.

Також, у зв'язку з тим, що платіжне доручення від 28.04.2014 №5 є банківським платіжним документом, воно не є іншим платіжним та/або бухгалтерським документом (на відміну від банківського), що передбачені п.5 ч.2 ст. 53 МК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що платіжне доручення від 28.04.2014 року №5 було сформовано в електронній формі у зв'язку зі здійсненням позивачем банківських розрахунків в електронній формі та 28 квітня 2014 року воно було прийнято банківською установою: «Райфайзен Банк Аваль» (а.с.38 т. 1), що вказує на те, що посилання митниці на відсутність печатки на цьому платіжному дорученні як на суттєвий недолік є повністю безпідставними.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що підписання іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не є обґрунтованою підставою для сумнівів щодо правильності заявлення декларантом митної вартості товару, оскільки такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов'язків між працівниками відповідного підприємства.

Таким чином, виявлені митним органом розбіжності та/або недоліки в перелічених вище документах є несуттєвими та взагалі не давали йому право вимагати у позивача надання додаткових документів, оскільки жоден з документів, що містить розбіжності/недоліки, не передбачений ч.2 ст. 53 МК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що митний орган обґрунтовано сумнівався щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару та обґрунтовано витребував у позивача додаткові документи.

Отже, оскаржувані картки відмови та рішення прийняті внаслідок необґрунтованих сумнівів митного органу в правильності заявлення позивачем митної вартості товару.

Також, в ході апеляційного провадження було встановлено, що на виконання вимог митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивач подав заяву до митного поста «Одеса-порт» Південної митниці від 04 липня 2014 року №283, додавши до неї: платіжні доручення про оплату товару, копію виписок з бухгалтерської документації, копію прайс-листа та інші документи (а.с.104-107 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, саме до цього поста позивач подавав і основні документи для митного оформлення товару.

Згідно з ч.1 ст. 547 МК України, митний пост «Одеса-порт» Південної митниці, є органом доходів і зборів, що входить до складу Південної митниці як відокремлений структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Південна митниця вказує, що вона не отримувала документи, надіслані позивачем, тому правомірно не розглянула їх.

Однак, митниця не представляє доводів, які б вказували на те, що позивач допустив помилку, відправивши документи до структурного підрозділу митниці, а не до митниці безпосередньо; що митний пост «Одеса-порт» не був уповноважений на розгляд цих документів або не був зобов'язаний переадресувати їх на адресу Південної митниці чи повідомити позивача про необхідність повторного надіслання документів до Південної митниці.

Відповідно до ч.ч.8, 9, 10 ст. 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч.8).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9)

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (ч.10).

Отже, колегія суддів вважає, що у зв'язку з ненаданням Південною митницею обґрунтованої відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості з урахуванням додаткових документів, є додаткова підстава задоволення позову, відповідно до ч.10 ст. 55 МК.

Крім того, із заяви позивача №283 (а.с.106 т. 1) вбачається, що у березні 2014 року Митний пост «Одеса-порт» Південної митниці погодив митне оформлення аналогічного товару, виходячи з його вартості у розмірі 1 300 доларів США за тону.

Жодного заперечення зазначеній обставині Південна митниця не надала, що також вказує на необґрунтованість її правової позиції про необхідність збільшення митної вартості при теперішньому митному оформлені.

До того ж, з листа ДП «Держзовнішінформ» від 28 травня 2014 року №11/639 (а.с.174 т. 1) вбачається, що 27 травня 2014 року іноземний контрагент позивача підтвердив вартість товару на запит ДП «Держзовнішінформ», вбачається, що контрактна ціна 1320 доларів за тону відповідає рівню цін компанії-виробника та не суперечить ринковому ринку цін.

Таким чином, оскаржувані картки відмови та рішення не відповідають критерію обґрунтованості (ч.3 ст. 2 КАС України), крім того, митним органом не прийнято рішення з урахуванням додаткових документів позивача, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про наявність кількох підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Прайм-продукт».

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ТОВ «Прайм-продукт» до Південної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» -задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт».

Визнати неправомірними та скасувати:

- картки відмови Південної митниці Міндоходів в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №500060001/2014/00346 від 03.06.2014 року та за №500060001/2014/00353 від 05.06.2014 року;

- рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів за №500060001/2014/610141/1 від 03.06.2014 року та за №500060001/2014/610144/1 від 05.06.2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 25 вересня 2015 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: М.П. Коваль
Суддя: Д.В. Запорожан