Справа № 266/2322/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року справа №266/2322/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 липня 2015 року у справі № 266/2322/15-а (головуючий І інстанції Пантелєєв Д.Г.) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум разової щорічної грошової допомоги до 5 травня,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання неправомірною відмову у виплаті щорічної грошової допомоги в розмірі, встановленому ч.5ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), та стягнення недоотриманої щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2015 рік.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 липня 2015 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено. Суд визнав неправомірними дії Управління соціального захисту населення Приморського району м. Маріуполя Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку і доплаті недоотриманої щорічної разової допомоги до 05 травня за 2015 рік, стягнув з Управління соціального захисту населення Приморського району м. Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету України недоплачену щорічну разову допомогу до 05 травня 2015 року відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в сумі 4623 гривні 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є учасником наслідків аварії на ЧАЕС, має 3 групу інвалідності, перебуває на обліку в УПСЗН Приморського району Маріупольської міської ради та право на пільги, встановлені Законом № 3551-XII (а.с.8)

02 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату на його користь щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі, передбаченому ст. 13 Закону № 3551-XII (а.с.5)

Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради листом від 12.06.2015 року відмовило у задоволенні зави позивача та повідомило, що позивачу, як інваліду 3 групи, нарахована та сплачена одноразова компенсація в розмірі 2200,00 гривень відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань» № 147 від 31.03.2015 року (а.с.6-7)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачу у 2015 році було неправомірно проведено виплату разової грошової допомоги до 5 травня згідно постанови КМУ від 31.03.2015 року.

Колегія суддів з зазначеним виском суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 95 Конституції України, виключно Законом України „Про Державний бюджет України" визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 13 Закону № 3551-XII, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 17 Закону № 3551-XII, фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

Згідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року передбачено, що у 2015 році норми і положення статей 9, 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Зазначений закон набрав чинності, його положення у встановленому порядку не були визнані неконституційними, а тому підлягає до виконання.

Згідно підпунктом 1 п.1 постанови КМ України від 31.03.2015 року №147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, Київської міської державних адміністрацій,які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам,які не є пенсіонерами , - місцем їх проживання), у таких розмірах: 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто ті інших місць примусового тримання, визнаним інвалідам від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:, де розмір допомоги інвалідам ІІІ групи складає 2200 грн.

Відповідно ст. 150 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України ( конституційність ) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок і розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. До того ж, принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, при прийнятті рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Конституційний Суд України виходив з того, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантуванням права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Під час розгляду справи підтверджено, що виплата позивачу у 2015 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному Постановою КМ України від 31.03.2015 року № 147 "Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та "Про жертви нацистських переслідувань".

Наведене свідчить про те, що відповідачем у 2015 році було виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до чинного положення зазначеної постанови та чинного Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

На підстави викладеного, виплачуючи позивачу у 2015 року допомогу до 5 травня у розмірах, визначених постановою КМУ № 147 від 31.03.2015 року «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Посилання суду першої інстанції та позивача на те, що відповідач у 2015 році неправомірно провів виплату позивачу разової грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою КМ України, колегія суддів вважає необґрунтованими, з вищезазначених підстав.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла до висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції справа вирішена з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 липня 2015 р. у справі № 266/2322/15-а задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 липня 2015 р. у справі № 266/2322/15-а скасувати.

Відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2015 рік.

Судове рішення апеляційної інстанції, прийняте за результатами перегляду адміністративної справи, розглянутої судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, за частиною 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточним і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Е.Г.Казначеєв

Судді І.А. Васильєва

Р.Ф. Ханова