Справа № 808/3868/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року о/об 14 год. 40 хв.Справа № 808/3868/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Білоусі А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» про стягнення коштів з рахунків платника податків, -

за участю представників:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн., та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) та зазначено, що відповідач має податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 100,00 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн., який виник в результаті несплати відповідачем самостійно узгоджених сум податкових зобовязань.

Ухвалою від 20 липня 2015 року відкрито провадження у справі №808/3868/15 та призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судове засідання не зявився. До суду 16 вересня 2015 року надійшла заява про розгляд справи без участі представника Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 16 вересня 2015 року через канцелярію суду подав заперечення відповідно до яких зазначає, що позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області суперечить чинному законодавству України та не підлягає задоволенню, оскільки процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунках платника податків у банках може бути ініційоване шляхом внесення подання в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства. Також зазначає, що в порядку позовного провадження підлягає розгляду саме позовна вимога про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Позовна вимога про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків відкритих у банках, обслуговуючих відповідача, належить розглядати в спеціальному порядку, що визначений статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за поданням податкового органу.

Проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем неправильно обрано спосіб захисту права та способу звернення до адміністративного суду. Справу просить розглянути без участі представника відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» (ідентифікаційний код 38229281) зареєстроване як юридична особа за адресою: 69041, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Таганська, буд. 16, - що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 19172727 від 19 серпня 2015 року.

Станом на час розгляду адміністративної справи у суді за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн., та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 100 грн., який виник на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подавались:

- декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 17 червня 2015 року, якою відповідач самостійно визначив податкові зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 163 617,00 грн.;

- уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ № від 18 червня 2015 року на суму у розмірі 2 489,00 грн.;

Сума податкових зобовязань у добровільному порядку відповідачем сплачено не було, а відтак такі податкові зобовязання набули статусу податкового боргу.

Разом з тим, за період з 01 грудня 2014 року по 18 червня 2015 року відповідачу була нарахована пеня у розмірі 7 300,43 грн.

Крім того, 31 березня 2015 року фахівцями податкового органу стосовно відповідача проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на прибуток. Перевіркою встановлено порушення терміну сплати податку на прибуток .

За результатами перевірки складено Акт перевірки № 245/15-02/38229281 від 31 березня 2015 року.

12 травня 2015 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» застосовані штрафні санкції з податку на прибуток у розмірі 100,00 грн.

Сума податкового боргу, станом на день розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку не сплачена через, що позивач звернувся із позовом до суду.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 ПК України ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя 11 червня 2015 року сформована податкова вимога № 545-25 на суму 3 853,00 грн., яка надсилалась на адресу відповідача засобами поштового звязку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 25 червня 2015 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» має заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн., та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 100 грн., яка до теперішнього часу не погашена.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до приписів пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобовязання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обовязок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Вищенаведеним нормативним актом не передбачено направлення податкових вимог в інших випадках.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів визначається пунктом 2 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (далі Порядок № 765 від 05 грудня 2013 року).

Облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, обєднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень (п.4 Розділу I Порядку № 765 від 05 грудня 2013 року).

Відповідно до пункту 7 Розділу I Порядку № 765 від 05 грудня 2013 року контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі показників стану розрахунків платників, механізму виявлення, усунення та упередження випадків неповного, неправильного або несвоєчасного відображення облікових показників та некоректного формування зведених і звітних показників центральної бази даних забезпечується структурними підрозділами за закріпленими напрямами роботи.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 765 від 05 грудня 2013 року з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Порядку № 765 від 05 грудня 2013 року нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають:

- зобовязання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником;

- суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником;

- зобовязання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства;

- пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобовязань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском;

- пеня на суму заниження податкового зобовязання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником;

- проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зобовязання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника (пункт 2 Розділу ІІІ Порядку № 765 від 05 грудня 2013 року).

Пункт чотири Розділу ІІІ Порядку № 765 від 05 грудня 2013 року визначає, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 100,00 грн.

На підтвердження зазначеного боргу податковий орган до суду надав інтегровану картку (зворотній бік) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» з податку на прибуток.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків (зворотній бік) станом на 31 серпня 2015 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» відсутня недоїмка по податковому повідомленні-рішенні № від 12 травня 2015 року (колонка 4 інтегрованої картки), за рахунок сплати 21 серпня 2015 року.

Тобто, позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 100,00 грн., не підлягають задоволенню в цій частині.

Що стосується податку на додану вартість, то ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя на підтвердження податкового боргу відповідача з ПДВ у розмірі 173 406,43 грн., надано: інтегровану картку Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» з податку на прибуток, податку на додану вартість, довідку про заборгованість, податкову вимогу, податкове повідомлення-рішення.

На момент розгляду справи в суді, вказана сума податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена.

Крім того відповідачем в запереченнях не заперечується сума податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн., а лише зазначається що позивачем не правильно обрано спосіб захисту своїх прав.

Що стосується посилань відповідача на те, що позовна вимога про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків відкритих у банках, обслуговуючих відповідача, належить розглядати в спеціальному порядку, що визначений статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за поданням податкового органу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Так, відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Так, пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Разом з тим, частина 5 статті 105 КАС України визначає, що адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо: 1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків; 2) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків; 3) стягнення коштів за податковим боргом; 4) зобовязання керівника підприємства провести інвентаризацію основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися цим підприємством разом із товарами, які були поміщені у відповідний митний режим; 5) надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Суд звертає увагу відповідача на те, що податкове законодавство та Кодекс адміністративного судочинства України надає податковому органу право обирати на власний розсуд той спосіб захисту порушених прав, який буде найефективнішим для позивача.

Крім того, суд зазначає, що твердження представника відповідача про можливість звернення податкового органу з позовом про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків відкритих у банках, лише при звернені з поданням до суду є хибним, оскільки сама ж стаття 183-3 КАС України визначає, що у випадку відмови у прийнятті подання заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, що свідчить про право податкового органу звертатися до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків відкритих у банках.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти суми боргу з податку на додану вартість у розмірі 173 406,43 грн. не заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, враховуючи, що у відповідача згідно інтегрованої картки «Трансойлтрейд» відсутній податковий борг з податку на прибуток у розмірі 100,00 грн., який був узгоджений на підставі податкового повідомлення-рішення № від 12 травня 2015 року, суд дійшов висновку, що позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області є таким, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 173 406,43 грн. податку на додану вартість.

Відповідно до приписів частина 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11,71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансойлтрейд» () на користь УК у Ленінському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025423. в ГУДКС України у Запорізькій області МФО 813015) податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 173406,43 грн. (сто сімдесят три тисячі чотириста шість гривень 43 копійки) (код платежу 14010100 на р/р 0006).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Татаринов