Справа № 2а-4451/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 7114/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання незаконними дій та зобов»язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради за яким просить визнати незаконними дії пов»язані з припиненням виплат державної соціальної допомоги по догляду за дочкою інвалідом першої групи та одночасно вважає, що відповідач повинен поновити дані виплати.

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що дочка ОСОБА_2 є інвалідом 1-ої групи і вона здійснює догляд за нею, оскільки остання з 15.12.2008 року проживає в її квартирі. 24.06.2009 року відповідач повідомив, що з 01.05.2009 року припинив виплату державної соціальної допомоги так, як ОСОБА_2 зареєстрована в іншому населеному пункті.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2009 року в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що виплати державної соціальної допомоги були призначені відповідачем безпідставно.

Не погодившись з рішенням суду позивач, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу за якою вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та при цьому суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так апелянт вважає, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29.04.2004року №558 виплата допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи, якій надаються соціальні послуги.

Одночасно апелянт покликається на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року №1382-ІУ за яким передбачено, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

При цьому апелянт зазначає, що в грудні 2008 року мешканці будинку посвідчили своїми підписами місце проживання дочки, а тому відповідач в порядку наведених норм чинного законодавства призначив виплату державної соціальної допомоги по догляду за ОСОБА_2

Тому апелянт просить скасувати постанову суду та задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули, клопотань про розгляд апеляції за їх участю не поступило, а тому колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таке можливе на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи щодо того, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та є інвалідом 1-ої групи, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО №299733 від 12.11.2008 року та термін чергового переогляду встановлено 06.11.2010 року.

ОСОБА_2 проживає з батьками в квартирі №5 на проспекті Миру, 71/3 в м. Хмельницький, оскільки потребує стороннього догляду.

ОСОБА_1 в грудні місяці 2008 року управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на підставі звернення позивача та представлених документів, зокрема, акта про тимчасове проживання ОСОБА_2 в квартирі №5 на проспекті Миру, 71/3 в м. Хмельницький, складеного мешканцями будинку та затвердженого ЖЕК №6 призначено виплату державної соціальної допомоги по догляду за дочкою ОСОБА_2.

24.06.2009 року управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повідомило ОСОБА_1, що з 01.05.2009 року припинило виплату державної соціальної допомоги так, як дані виплати передбачені місцевим бюджетом на відповідний рік згідно Бюджетного кодексу України, і якщо особа, якій надаються соціальні послуги зареєстрована і є членом територіальної громади, а ОСОБА_2 зареєстрована в іншому населеному пункті. Покликання апелянта на Закон №1382-ІУ як на підставу до задоволення позовних вимог не може бути прийнято судом, оскільки ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи визнається житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. Водночас, Закон №1382-ІУ передбачає обов'язок фізичної особи, яка перебуває в Україні на законних підставах, зареєструвати своє місце проживання. За змістом ст. 3 цього Закону реєстрацією місця проживання вважається внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Органом реєстрації видається довідка про реєстрацію місця проживання, яка підтверджує реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведеним, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржуваними діями управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради не порушило прав позивача.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення суду по даній справі необхідно залишити без змін.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2009 року у справі №2а-4451/10- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_3