Справа № 2а/0270/5043/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 р. Справа № 2а/0270/5043/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Середюку Миколі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Вінницяпобутхім"

до: Державної податкової інспекції у м.Вінниці

про: скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство «Вінницяпобутхім» (далі ПрАТ «Вінницяпобутхім», Товариство, позивач) із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі ДПІ у м. Вінниці, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ДПІ у м. Вінниця проведено позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «Вінницяпобутхім», в результаті якої виявлено порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість».

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки від 23.09.2011 року №3876/23/30684913 та користуючись правом його оскарження, позивач звернувся до відповідача із запереченнями на Акт перевірки 29.09.2011 року за вих. № 9/1235.

За результатами розгляду даних заперечень відповідачем надана відповідь від 06.10.2011 року №56854/23, згідно якої ДПІ у м. Вінниця зняло суму неправильно здекларованого податку на прибуток, яка початково визначена ДПІ у м. Вінниця такою, що задекларована з порушенням, а саме: податок на прибуток в періоді, що перевірявся, за 1 квартал 2009 року в сумі 48419 грн., та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 193 677 грн., в тому числі за 2 квартал 2008 року на суму 182427 грн., за 3 квартал 2008 року на суму 11250 грн., залишивши тільки податок на прибуток за 4 квартал 2009 року в сумі 57803 грн. (звітний період 2009 рік).

На підставі висновків проведеної перевірки 07 жовтня 2011 року податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств на суму 72254 грн., в тому числі 57803 грн. за основним платежем та 14451 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням та вважає його протиправним з огляду на те, що правові підстави, по яким ДПІ у м. Вінниця були вказані суми податку на прибуток, щодо яких знята податкова відповідальність з ПрАТ «Вінницяпобутхім», абсолютно ідентичні з тими підставами, по яким визначено заниження податку па прибуток за 4 квартал 2009 року в сумі 57803 грн. та які визначені в відповіді на заперечення до акту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та пояснення, надані у судових засіданнях, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні вказував на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому адміністративний позов ПрАТ «Вінницяпобутхім» не підлягає задоволенню.

В обґрунтування зазначеного суду пояснив, що Товариством перераховувались кошти на фіктивне підприємство ПП «Флоратекс» без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Крім того, перевіркою не підтверджуються витрати на придбання товарів (сода харчова вагова), одержаних від ПП «Флоратекс», внаслідок чого встановлено завищення задекларованих ПрАТ «Вінницяпобутхім» показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг) крім визначених у 04.11», всього за період з 01.10.2009 року по 31.12.2009 року на загальну суму 231210 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

В період з 30.08.2011 року по 23.09.2011 року старшим державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби 2 рангу відділу взаємодії з правоохоронними органами управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у м. Вінниці проводилась позапланова невиїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.12.2008 року та за період з 01.10.2009 року по 31.12.2009 року при взаєморозрахунках з ПП «Флоратекс», за наслідками якої складено акт №3876/23/30684913 від 23.09.2011 року (а.с. 8-27).

В ході вказаної вище перевірки перевіряючим встановлено порушення законодавства, допущені позивачем, про які зазначено в даному акті. Зокрема, вказано, що ПрАТ «Вінницяпобутхім» порушено:

1) п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 106222 грн., у тому числі: за І квартал 2009 року в сумі 48419 грн. (звітний період І півріччя 2009р.); за IV квартал 2009 року в сумі 57803 грн. (звітний період 2009 рік) та завищено відємне значення обєкту оподаткування податком на прибуток в сумі 193677 грн., в тому числі: за 2 квартал 2008р.на суму 182427 грн.; за 3 квартал 2008р.на суму 11250 грн.;

2) п.п 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, за жовтень 2009 року в сумі 2489 грн., за лютий 2010 року загальну суму 82481 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки від 23.09.2011 року №3876/23/30684913 та користуючись правом його оскарження, позивач звернувся до відповідача із запереченнями на Акт перевірки 29.09.2011 року за вих. № 9/1235.

За результатами розгляду даних заперечень відповідачем надана відповідь від 06.10.2011 року №56854/23, згідно якої ДПІ у м. Вінниця зняло суму неправильно здекларованого податку на прибуток, яка початково визначена ДПІ у м. Вінниця такою, що задекларована з порушенням, а саме: податок на прибуток в періоді, що перевірявся, за 1 кварті 2009 року в сумі 48419 грн., та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 193677 грн., в тому числі за 2 квартал 2008 року на суму 182427 грн., за 3 квартал 2008 року на суму 11250 грн., залишивши тільки податок на прибуток за 4 квартал 2009 року в сумі 57803 грн.

На підставі вищезазначеного акту, ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2011 року (а.с. 28), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем 57803 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 14451 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, Товариство, в порядку адміністративного оскарження, звернулось зі скаргою №2/1329 від 17.10.2011 року (а.с. 47-50) на зазначене податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці до Державної податкової адміністрації у Вінницькій області.

Згідно Рішення від 28.10.2011р. № 22414/10/05-009 (а.с. 52) про результати розгляду первинної скарги Державною податковою адміністрацією у Вінницькій області, скарга позивача залишена без розгляду, у звязку із відкликанням Товариством даної скарги.

Слід зазначити, що судом досліджувались наступні документи: договір купівлі-продажу товару № 6/11-08 від 30.01.2008 року (а.с. 63-65); податкові накладні №0000865, №0000866, №0000867 від 01.12.2009 року (а.с. 72-74); видаткові накладні №ФЛ-0000793, №ФЛ-0000792, №ФЛ-0000791 від 01.12.2009 року (а.с. 76-78), приходні ордери №1163, №1169, №1169 від 01.12.2009 року; свідоцтво якості сировини та допоміжних матеріалів від 02.12.2009 року; сертифікат якості від 13.11.2009 року; договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 25/09/09 від 20.09.2009 року.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Так, в акті перевірки від 23.09.2011 року №3876/23/30684913 перевіряючим зазначено, що в ході проведення перевірки не підтверджено факт витрат на придбання товарів (сода харчова), одержаних від ПП «Флоратекс».

В судовому засіданні встановлено, що під час проведення перевірки акти приймання-передачі товару, документи, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, сертифікати якості товару, а також рахунку-фактури, перевіряючому не надавались.

Крім того, договір купівлі-продажу товару №6/11-08 від 30.01.2008 року, відповідно до якого Товариством закуповувався товар у ПП «Флоратекс» в 4 кварталі 2009 року, дійсний до 31.12.2008 року (пункт 10.2 договору). В положеннях пункту 10.3 даного договору зазначено, що за згодою сторін дія договору може бути продовжена шляхом підписання додаткової угоди до нього. Однак, жодних письмових доказів пролонгації договору в судовому засіданні представником позивача не надано.

В акті перевірки зазначено, що ПП «Флоратекс» визнано фіктивним підприємством у відповідності до видаткових накладних №00067 від 07.04.2008 року, №000213 від 06.05.2008 року, №000223 від 12.05.2008 року, №000259 від 02.06.2008 року, №000279 від 09.06.2008 року, №000363 від 06.08.2008 року, № 0000793 від 01.12.2009 року, №0000791 від 01.12.2009 року, №0000792 від 01.12.2009 року, а, відтак, операції з ПрАТ «Вінницяпобутхім» не спричиняють реального настання правових наслідків.

Перевіркою зроблено висновок, зокрема, про завищення ПрАТ «Вінницяпобутхім» валових витрат по операціях з ПП «Флоратекс» на 424887 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на 57803 грн. за 4 квартал 2009 року. До матеріалів адміністративної справи долучено вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року у справі №1-130/2011 (а.с. 54-62).

На підтвердження здійснення відповідної господарської операції у позивача є податкові накладні та видаткові накладні. На думку позивача, наявні документи є належним підтвердженням фактичного виконання господарських операцій як з боку позивача, так і з боку його контрагента. В той же час, висновки перевіряючих не можуть ґрунтуватись на вироку Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року у справі №1-130/2011, оскільки в даному судовому рішенні не встановлено обставин щодо ПрАТ «Вінницяпобутхім», а відтак не можуть впливати на правомірність сформованого податкового зобовязання.

Перелік доказів, на які посилається позивач, є обовязковим, але не вичерпним, оскільки предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість віднесення зазначених вище витрат до складу валових, яке можливе за умови наявності документального оформлення та доказів зв'язку таких витрат з господарською діяльністю платника податку, що також безпосередньо пов'язано з оформленням первинних документів.

Здійснені між підприємствами операції без мети реального настання правових наслідків, без економічної вигоди, виключно з метою формування додаткового ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей та формування податкового кредиту для інших суб'єктів господарської діяльності, у зв'язку з чим, дії підприємств направлені на приведення втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством податкової вигоди, несплата до бюджету необхідних податкових платежів є заволодіння державним майном.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На безтоварність господарської операцій вказує те, що у позивача відсутні первинні документи, які підтверджують факт отримання товару (акти прийому-передачі). Разом з тим, судом встановлено відсутність документів на перевезення товару, а саме: товарно-транспортні накладні, дорожні листи, що в свою чергу є порушенням Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 №128/2568) перевізник - особа, яка надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом загального користування; товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (тут і далі по тексту - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Враховуючи те, що під час проведення перевірки ревізору не надано акти приймання-передачі товару, документи, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, сертифікати якості товару, рахунку-фактури, а також враховуючи відсутність жодних доказів пролонгації договору №6/11-08 від 30.01.2008 року, відповідно до якого Товариством закуповувався товар у ПП «Флоратекс» в 4 кварталі 2009 року, суд погоджується з висновком податкового органу, що позивачем перераховувались кошти на підприємство ПП «Флоратекс» без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Згідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не підтвердженими належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Предметом доказування в даній справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують віднесення сум до валових витрат. Відповідно до ст. 70 КАС України «Належність та допустимість доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Щодо наданих суду лабораторних досліджень, висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 08.10.2009 року, то вони не беруться до уваги, так як надані документи не можуть слугувати підтвердженням отримання соди харчової позивачем від контрагента ПП «Флоратекс» в грудні 2009 року.

В той же час, суд погоджується з позивачем, що у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року у справі №1-130/2011 не встановлено обставин щодо ПрАТ «Вінницяпобутхім.

Однак, згідно даного судового рішення встановлено фіктивність ПП „Флоратекс " та засуджено винну особу. Як зазначено у вироку, підсудний свою вину визнав та вказав, що дійсно ПП "Флоратекс" було фіктивним, створено не для проведення законної підприємницької діяльності, а з метою одержання матеріальної винагороди.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідача, повязані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України, а тому підстав для задоволення позову в суду не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/. ОСОБА_3

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: