Справа № 2-а-184/10
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2010-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-184/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2010 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого судді - Павлов В.

при секретарі - Тарасенко А.О.

за участю позивача

представника прокурора

Варвинського району

Чернігівської області - ОСОБА_1

представника відповідача

Управління Державної інспекції

з контролю за використанням та

охороною земель в Чернігівській області - ОСОБА_2

розглянувши матеріали позовної заяви прокурора Варвинського району Чернігівської області до Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Чернігівській області про визнання протиправними дій щодо відхилення протестів прокурора від 22.06.2010 року та скасування постанови № 8 від 15.06.2010 року про накладення адміністративного стягнення та припису державного інспектора від 26.05.2010 року за № 000440, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2010 року до Варвинського районного суду звернувся прокурор Варвинського району Чернігівської області з позовом до Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Чернігівській області про визнання протиправними дій щодо відхилення протестів прокурора від 22.06.2010 року, скасування постанови № 8 від 15.06.2010 року про накладення адміністративного стягнення та припису державного інспектора від 26.05.2010 року за № 000440.

З позовної заяви вбачається, що 26 травня 2010 року, державним інспектором з контролю за раціональним використанням та охороною земель ОСОБА_3, видано припис № 000440 про звільнення земельної ділянки по ліву сторону від автодороги при вїзді в ТОВ «Варвинський Райагрохім», площею 0,05 га., яка використовується ОСОБА_4 під вирощування сільськогосподарських культур у звязку з самовільним її зайняттям до 26 червня 2010 року.

За результатами перевірки, у звязку з вищенаведеним, 15 червня 2010 року, головним інспектором з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_2 винесено постанову від 15.06.10 року у спарві про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП відносно ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення.

Прокуратурою Варвинського району Чернігівської області на вище вказані припис від 26.05.2010 року та постанову про накалдаення адміністративного стягнення від 15.06.2010 року було внесено протести.

21.07.10 року до прокуратури Варвинського району Чернігівської області надійшла відповідь управління Держземінспекції в Чернігівській області про відхилення внесених прокуратурою протестів.

Позивач вважає, що припис, винесений державним інспектором з контролю за раціональним використанням та охороною земель, порушує право добросовісного користувача ділянки ОСОБА_4 на користування земельною ділянкою, а дії відповідача щодо відхилення протестів прокурора є протиправними.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи тим працівники Держкомзему діяли виключно в межах компетенції та в спосіб, передбачений законом.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та за законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинному законодавству.

При виявленні порушень закону, прокурор або його заступник, у межах своєї компетенції мають право опротестувати акти Премєр-міністра України, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих Рад, підприємств, установ, організацій, громадських обєднань, а також рішення і дії посадових осіб (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права.

Згідно із ч. 4 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом пятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

У відповідності до п. 2 Постанови № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним. У цьому випадку прокурор у адміністративній справі може бути позивачем і не повинен визначати орган чи особу, в інтересах якої він звертається до суду з позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, у системі якого, зазначений контроль, відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, здійснює державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Згідно з абз. 1 ч. 1 Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, затвердженого Указом Президента України від 14 серпня 2000 р. за № 970/2000, Державний комітет України по земельних ресурсах (Держкомзем України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.2 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12 грудня 2003 р. за № 312 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2003 р. за № 1223/8544, державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Держземінспекція та її територіальні органи.

Судом встановлено, що 05.05.2010 року до відділу Держкомзему у Варвинському районі Чернігівської області звернулась гр. ОСОБА_5 з заявою /реєстраційний номер 1169/01-12 від 05.05.2010 року/ про проведення перевірки земельної ділянки, що перебуває в її користуванні, загальною площею 0,06 га на території ТОВ «Райагрохімії», в звязку з її можливим самовільним зайняттям гр. ОСОБА_4 /а.с.17/.

У відповідності п. 3.2 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель (далі Порядку), затвердженого Наказом № 312 Державного комітету України по земельних ресурсах від 12 грудня 2003 року, підставою для проведення позапланової перевірки, яка не передбачена планом роботи відповідного інспекційного органу Держкомзему, є заяви, скарги чи звернення громадян, що подані в установленому законодавством порядку, у яких наведена інформація про порушення земельного законодавства.

З метою розгляду листа ОСОБА_5 від 05.05.2010 року та у відповідності до п. 3.2. Порядку, Управлінням Держземінспекції у Чернігівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_4

Згідно із пунктом 5.1 Порядку державний інспектор при проведенні всіх видів перевірок складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 6.1 Порядку, у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з підпунктом 5.2 пункту 5 Порядку, за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства складається акт перевірки:

- якщо виявлено чи не виявлено порушення земельного законодавства;

- при усуненні чи не усуненні раніше виявлених порушень у строк, установлений у приписах (у тому числі і в повторно виданих приписах);

- при неможливості встановити особу порушника.

У відповідності до вимог Порядку, держземінспектором відділу Держкомзему у Варвинському районі, 26.05.2010 року здійснюючи позапланову перевірку інформації, викладеної у листі гр. ОСОБА_5 від 05.05.2010 року, на території Варвинської сільської ради виявив факт порушення гр. ОСОБА_4 вимог земельного законодавства, про що свідчить акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.05.2010 року /а.с.26/.

Згідно із пунктом 6 Порядку, державний інспектор відділу Держкомзему, виявивши порушення земельного законодавства, склав протокол від 26.05.2010 року про адміністративне правопорушення № 000293 /а.с. 27/.

У відповідності до положення пункту 6.2 Порядку, державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис з метою усунення його наслідків. В описовій частині оскаржуваного припису від 26.05.2010 року за № 000440 державним інспектором зазначено, що на час перевірки ОСОБА_4 самовільно використовує земену ділянку площею 0,05 га земель житлової та громадської забудови для вирощування сільськогосподарських культур.

Фактично, за даних обставин, державний інспектор склавши протокол про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття земельної ділянки, передбаченого статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та з метою усунення наслідків виявленого порушення, видав особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення.

Пунктом 2.1 Положення про порядок оформлення, видачі і реєстрації приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства, затвердженого наказом № 67* Державного комітету України по земельних ресурсах від 9 березня 2004 р., передбачено, що припис це обовязкова для виконання письмова вимога державного інспектора, яка видається юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення земельного законодавства та усунення його наслідків.

На виконання п. 6.3. Порядку, державним інспектором винесений припис від 26.05.10 року, було надіслано поштою особі, яка порушила земельне законодавство /а.с.20/.

Визначаючись щодо правомірності притягнення громадянки ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, суд, виходить з того, що за ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За ст. 126 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Будь-яких даних та доказів, які б свідчили про право власності на земельну ділянку, або право постійного користування земельною ділянкою, чи права оренди земельної ділянки у громадянки ОСОБА_4 на земельну ділянку, загальною площею 0,05 га на території ТОВ «Райагрохімії», суду не надано. Окрім того, долучені пояснення до матеріалів справи гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з звязку з заявленим клопотанням представника позивча, також підтверджують факт порушення земельного законодавства, виявлений працівниками держземінспекції, в ході проведення ними позапланової перевірки, що була здійснена з метою розгляду листа ОСОБА_5 від 05.05.2010 року /а.с.39-40/.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Тобто, згідно із зазначеним терміном, не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання земельної ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів, дані дії слід кваліфікувати , як самовільне зайняття земельної ділянки. Також не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо стосовно неї вчинено відповідний правочин (тобто, укладена відповідно до законодавства цивільно-правова угода щодо земельної ділянки).

Як вбачається з архівної виписки Варвинської селищної ради народних депутатів, рішенням виконавчого комітету від 22.03.1990 року № 68, затверджено списки виділення земельних ділянок під городи в районі «Сільгоспхімії», зокрема і громадянці ОСОБА_6 загальною площею 0,05 га. /а.с.16/.

На підставі оглянутого в судовому засіданні листа Варвинської селищної ради від 03.08.2010 року за № 2-10/756, жодних рішень про відчуження права користування даної земельно ділянки гр. ОСОБА_6 на користь гр. ОСОБА_4 не приймалось. /а.с. 15/.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 411 ЦК України щодо прав землекористувача на відчуження права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, за встановлених обставин справи є безпідставними, оскільки, порядок такого відчуження чітко врегульований законодавством, зокрема Земельним кодексом України.

Не можуть бути взяті судом до уваги й посилання позивача на застосування положень ст. 119 Земельного кодексу України, як на підставу, формального ухилення від адміністративної відповідальності за самовільне користування земельною ділянкою, навіть за умови добросовісного, відкритого та безперервного користування нею протягом 15 років за наступних підстав. Само по собі набувальна давність не є безумовною підставою для набуття земельної ділянки у власність, оскільки, незважаючи на це, передбачається чіткий порядок отримання земельних ділянок. Стаття 119 ЗК передбачає, що за певних умов, особа може «звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування». Разом із тим, можливість подібного звернення абсолютно не залежить від дотримання вимог, обумовлених коментованою нормою (строку та характеру користування).Більш того, дотримання цих умов не означає і обовязкового задоволення поданої заяви.

Прокурором Варвинського району Чернігівської області, відповідно до ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» опротестовано постанову № 8 від 15.06.2010 року про накладення адміністративного стягнення та припису державного інспектора від 26.06.2010 року за № 000440, винесену головним інспектором з контролю за використанням та охороною земель.

Як вбачається з матеріалів справи, начальником головного управління Держкомзему у Чернігівській област, було розглянуто протести прокурора Варвинського району Чернігівської області щодо порушень земельного законодавства, та прийнято рішення про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення та припису про усунення порушень земельного законодавства. Відхилення протесту стало підставою для звернення з цим позовом.

Так, ст. 21 Закону «Про прокуратуру» передбачає, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. З норми цієї статті випливає право прокурора на принесення протесту на акт, що суперечить закону або незаконні рішення чи дії конкретної посадової особи.

Дана норма передбачає, що протест прокурора може бути задоволений або відхилений. Також передбачається випадок, коли орган або посадова особа ухиляються від розгляду протесту. Тобто, протест прокурора це документ, яким прокурор звертає увагу службових осіб на порушення ними вимог законодавства, на думку прокурора. Законодавство не вимагає безумовного задоволення протесту, не передбачає обовязку його виконання, а лише передбачає обовязок його розглянути, та надає право його відхилити. На випадок, коли протест прокурора відхилений, передбачено можливість звернення прокурора ло суду з позовом про визнання акта, на який було принесено протест, незаконним в судовому порядку.

Таким чином, вбачається, що на відміні від припису прокурора про усунення порушень закону, який підлягає негайному виконанню, органу або посадовій особі щодо внесеного прокурором протесту, надано можливість розглянути та, за результатами розгляду, відхилити протест, про що повідомити прокурора у визначений термін. Також з розглянутої норми не вбачається право прокурора звернутися до суду з позовом про визнання дій щодо відхилення протесту незаконними, натомість передбачено його право оскаржити той акт, на який ним було принесено протест.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За положеннями ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму, суд, під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, проводячи перевірку, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол № 000293 про адміністративне правопорушення від 26.05.2010 року, винісши припис від 26.05.2010 року № 000440 та постанову № 8 від 15.06.2010 про накладення адміністративного стягнення, діяв на підставі та в межах повноважень, що передбачені законодавством, з метою, з якою, це повноваження надане, у спосіб, що передбачений законами, обґрунтовано, з урахування усіх обставин, неупереджено, фактично з урахуванням права громадянки ОСОБА_4 на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 19, 21 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 5,6 Закону України « Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 12 грудня 2003 р. № 312, ст.ст. 2, 8-10, 159- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову прокурора Варвинського району Чернігівської області до Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Чернігівській області про визнання протиправними дій щодо відхилення протестів прокурора від 22.06.2010 року та скасування постанови № 8 від 15.06.2010 року про накладення адміністративного стягнення та припису № 000440 державного інспектора від 26.05.2010 року відмовити.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини 21 серпня 2010 року в присутності представників позивача та відповідача.

Повний текст постанови виготовлено у повному обсязі 25 серпня 2010 року.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 (три) грн. 40 коп. віднести за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Варвинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_7