Справа № 2а-22428/08/0570
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року справа №2а-22428/08/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Білак С.В., Жаботинської С.В.

при секретарі судового засідання Ольховій О.В.

за участю представників від:

позивача: ОСОБА_2, представник за дов. від 04.08.2010р.

відповідача 1: ОСОБА_3, представник за дов. від 11.05.2010р.

№ 23/283

відповідача 2: не з»явився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому Закритого акціонерного товариства Виробниче

засіданні апеляційну скаргу обєднання Конті

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 22 грудня 2009 року

по адміністративній справі № 2а-22428/08/0570

за позовом Закритого акціонерного товариства Виробниче

обєднання Конті

до Східної митниці

Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство Виробниче обєднання КОНТІ звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області визнання такими, що є протиправними дій Східної митниці у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2008/020429 від 08.08.2008 року, про визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020429 від 8 серпня 2008 року, визнання недійсним рішення митного органу про визначення митної вартості товарів від 8 серпня 2008 року до ВМД № 700000005/8/008663, яке прийнято Східною митницею; повернення з Державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 20 103,06 грн. (арк. спр.1-9).

Заявою про зміну позовних вимог позивач просив визнати такими, що є протиправними дій Східної митниці у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2008/020429 від 08.08.2008 року, визнати недійсними картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020429 від 8 серпня 2008 року та рішення митного органу про визначення митної вартості товарів від 8 серпня 2008 року до ВМД №700000005/8/008663, повернути з Державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 20 094,64 грн.(арк. спр. 172-173).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2008 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 92).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі (арк. спр. 192-194).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав митниці додаткові документи, що й стало підставою для прийняття Східною митницею картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та для прийняття митницею рішення про самостійне визначення митної вартості товару. Східна митниця, як субєкт владних повноважень, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закрите акціонерне товариство Виробниче обєднання Конті подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року у адміністративній справі №2а-22428/08/0570 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (арк. спр. 215-220).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що у кожному випадку декларування товару застосовується ціна, що підлягає сплаті. При цьому, ціна як істотна умова договору встановлюється у договорі.

Апелянт також посилається на те, що відповідно до приписів статті 266 Митного кодексу України існують шість методів визначення митної вартості товару, що імпортується. Основним є метод визначення митної вартості за ціною товару. Якщо митна вартість не може бути визначена за 1 методом, то проводиться процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Таких консультацій не було, з огляду на те, що митний орган всупереч нормам закону встановив відразу шостий (резервний) метод визначення митної вартості.

Не надання додаткових документів було викликане обєктивними обставинами: експортну декларацію не можна було надати у звязку з її відсутністю, адже товар раніше був ввезений у режимі Імпорт-74; договір з третіми особами, що повязані з договором про поставку товару, також не можна було надати, оскільки відповідно до Специфікації № 16 від 4 серпня 2008 року до контракту № GK-01 від 13 червня 2008 року на викуп 26 250 кг. даного товару, поставка товару здійснюється на умовах DDU Макіївка (Інкотермс 2000). Жодних договорів з третіми особами, що повязані з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, позивачем не укладалось і взагалі не могло укладатись.

На думку скаржника, східна митниця в рамках укладеної з Держзовнішінформом Угоди, мала самостійно отримати у вказаній установі цінову інформацію стосовно заявленого позивачем до митного оформлення товару.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідач 1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач 2 у судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі:

Закрите акціонерне товариство Виробниче обєднання Конті є юридичною особою, зареєстровано Виконавчим комітетом Донецької міської ради 22 жовтня 1997 року (арк. спр 89), внесено до ЄДРПОУ за №25112243 (арк. спр. 90).

07 серпня 2008 року позивач відповідно до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою КМУ від 20 грудня 2006 року № 1766 надав Східній митниці декларацію митної вартості № 700000005/8/008663, якою була задекларована митна вартість товару - какао тертого (пасти) IVORY COAST NA55для кондитерської промисловості виробництва Кот Дівуар за ціною 3210,00 доларів США за 1000 кг., тобто 26250 кг. були задекларовані на загальну вартість 408209,68 грн., що складає 84262,50 доларів США

Закритим акціонерним товариством Виробниче обєднання Конті від відділу контролю митної вартості Східної митниці отримана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2008/020429 по вантажній митній декларації № 700000005/8/008663 від 07 серпня 2008 року.

Відділом контролю митної вартості Східної митниці винесено рішення про визначення митної вартості товару від 08 серпня 2008 року до ВМД № 700000005/8/008663.

Підставою для не прийняття декларації є неподання підприємством додаткових документів згідно ст.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності видачі митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України в звязку з неподанням декларантом додаткових документів та наявність підстав повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість з Державного бюджету України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), Митним Кодексом України, Законом України від 05 лютого 1992 року №2097-ХІІ«Про Єдиний митний тариф»(далі Закон № 2097) Постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 1998 року №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів (далі Порядок №339), Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження»(далі Порядок №1766).

Згідно з п. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766, відповідно до ст.ст.262 і 264 Митного кодексу України (надалі Порядок №1766).

Пунктом 2 даного Порядку передбачене визнання митної вартості товарів як сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 11 Порядку №1766 передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобовязаний подати додаткові документи.

Абзацом другим даного пункту передбачено, що посадова особа митного органу у графі 2 «для відміток митниці»декларації митної вартості (що є окремим документом) робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складанням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Абзацом 3 зазначеного пункту Порядку №1766 передбачено, що посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «для відміток митного органу».

В обґрунтування своїх вимог про надання додаткових документів митниця послалась на наявність у неї обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої митної вартості товару.

З огляду на необхідність витребування митницею додаткових документів, судова колегія вважає необхідним зазначити про таке.

В рамках укладеної між Держзовнішінформ, який є державним органом, уповноваженим надавати офіційну цінову інформацію на імпорт та експорт товарів та здійснювати цінову експертизу товарів та Державною митною службою України 16.10.1996р. Угоди про інформаційний обмін, Східна митниця мала самостійно отримати цінову інформацію стосовно заявленого позивачем до митного оформлення товару.

Вимоги митного органу щодо витребування договорів з третіми особами, якщо таких не укладалося, та експортної декларації, адже товар раніше був ввезений в режимі «Імпорт-74», є необґрунтованими.

Вимоги відповідача 1 у декларації про надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості не узгоджується з приписами вищезазначеного Порядку.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані статтями 266-273 Митного кодексу України, статтею 16 Закону України «Про Єдиний митний тариф».

Крім того, згадані правовідносини регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження».

Так, зі змісту частин 1-5 ст.266 Митного кодексу України убачається, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1.) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2.) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3.) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4.) на основі віднімання вартості; 5.) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6.) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявної у кожного з них інформації за умовами додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обовязок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, митним органом не було застосовано жодного методу, крім №6, для визначення митної вартості товару.

Крім того, представник відповідача 1 у судовому засіданні зазначив про те, що його реагуванням на звернення позивача (лист від 08.08.2008р. №2189/11.1./331, т.1 а.с.71) було прийняте рішення про визначення митної вартості товарів від 08.08.2008р. до ВМД №/8/0086663.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що Відповідач 1 не довів жодного доказу щодо неможливості застосування попередніх методів оцінки товару.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що дії відповідача 1 щодо видачі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/290008/020429 від 08.08.2008р. є протиправними.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність встановлення митним органом митної вартості товару.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, постанова суду прийнята при невірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Виробниче обєднання КОНТІ на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року у адміністративній справі №2а-22428/08/0570 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року у адміністративній справі №2а-22428/08/0570 за позовом Закритого акціонерного товариства Виробниче обєднання КОНТІ до Східної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання такими, що є протиправними дій Східної митниці у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2008/020429 від 08.08.2008 року, визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020429 від 8 серпня 2008 року, визнання недійсним рішення митного органу про визначення митної вартості товарів від 8 серпня 2008 року до ВМД № 700000005/8/008663; повернення з Державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 20 094,64 грн. скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Східної митниці у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020429 від 08.08.2008 року.

Визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020429 від 8 серпня 2008 року.

Визнати недійсним рішення митного органу про визначення митної вартості товарів від 8 серпня 2008 року до ВМД № 700000005/8/008663.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства Виробниче обєднання КОНТІ надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 20 094,64 грн.

Стягнути на користь ЗАТ «ВО «КОНТІ»судовий збір у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 22 вересня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена та підписана колегією суддів 24 вересня 2010 року.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Судді С.В. Білак

ОСОБА_4