Справа № 2а-39/10/0570
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/20298/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою державного підприємства „Добропіллявугілля" відокремлений підрозділ Шахта „Добропільська" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року у справі № 2а-39/10/0570 за заявою відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції про затвердження мирової угоди у справі ЗВ/808/4/14 за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі Донецької області до державного підприємства „Добропіллявугілля" Відокремлений підрозділ Шахта „Добропільська" про стягнення заборгованості по страхових внесках, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції звернувся в суд з заявою про затвердження мирової угоди.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2010р. по справі №2а-39/10/0570 з Державного підприємства „Добропіллявугілля" стягнута заборгованість у розмірі 6 406 187,39 грн., яка знаходиться на примусовому виконанні в ДВС Добропільського МРУ юстиції.

Починаючи з листопада 2013р., відповідачем було добровільно частково погашена заборгованість в розмірі 434 317.80 грн. Сторони дійшли згоди щодо погашення залишку заборгованості в розмірі 5 971 869,59 грн. шляхом відстрочення до травня 2018р. та розстрочення на двадцять два місяці. Порядок та строки викладені в мировій угоді, укладеної між сторонами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року, заявнику було відмовлено у визнанні мирової угоди.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ДП „Добропіллявугілля" відокремлений підрозділ Шахта „Добропільська" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та затвердити мирову угоду, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 2 березня 2010 року постановою Донецького окружного адміністративного суду був задоволений адміністративний позов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Добропіллі до державного підприємства „Добропіллявугілля" відокремлений підрозділ Шахта „Добропільська", а саме з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість по страхових внесках за 12 місяців 2009 року в сумі 6406187,39 грн.

Між сторонами виконавчого провадження: Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Добропіллі та державним підприємством „Добропіллявугілля" 23 грудня 2014 року була укладена мирова угода про закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.2 мирової угоди, сторони домовилися про те, що виконання зобов'язань розстрочені на 22 місяці в розмірі 5 971869,59 грн. і буде здійснюватися шляхом перерахування грошових коштів боржником Фонду по банківських реквізитах, які вказані в п.7 цієї Угоди, в розмірах, визначених графіком розстрочки погашення заборгованості, починаючи з травня 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що дана мирова угода суперечить нормам законодавства в частині надання розстрочки без відсотків, а тому не може бути визнана судом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 262 КАС України суд не визнає мирову угоду або не приймає відмову стягувана від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Статтею 1 Закону України від 18 червня 2013 року № 332-УІІ „Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України", в редакції Закону України № 77-УІІІ від 28.12.2014 року передбачено, що дія цього Закону поширюється на вугледобувні, шахтовуглебудівні підприємства, шахти, відокремлені підрозділи зазначених підприємств (шахт), що мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами та належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, або є господарськими товариствами щодо яких Міністерство енергетики та вугільної промисловості України здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави, які є страхувальниками відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та до 1 січня 2011 року перебували на обліку Фонду як платники страхових внесків (далі - державні підприємства вугільної галузі).

Судами вірно зазначено, що за приписами даного Закону погашення заборгованості здійснюється шляхом розстрочення під відсотки, розраховані за період, що починається з дня укладення договору про розстрочення суми заборгованості та закінчується днем погашення розстроченої суми, виходячи з облікової ставки Національного банку України, що діє на час сплати чергового місячного платежу.

Статтею 5 Закону України „Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України" внесені зміни до пункту 3 розділу XI "Прикінцеві положення" Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та до пункту 6 розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме, суми заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, що утворилася на 1 січня 2011 року, та із сплати штрафних санкцій (пені), нарахованих на суму заборгованості із сплати страхових внесків, підлягають розстроченню у порядку та на умовах, установлених Законом України „Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України".

Судами встановлено, що мирова угода містить в собі положення про надання відповідачу розстрочки без відсотків, зокрема, пункт 2, що суперечить нормам законодавства про соціальне страхування та соціальне забезпечення.

Виходячи з наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що мирова угода про закінчення виконавчого провадження, укладена між позивачем та відповідачем 23 грудня 2014 року, суперечить закону, а тому не може бути визнана судом.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства „Добропіллявугілля" відокремлений підрозділ Шахта „Добропільська" відхилити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: