Справа № 715/1894/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 715/1894/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Цуркан В.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

28 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання неправомірною відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області (далі УПФУ в Глибоцькому районі) про визнання неправомірною відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 по досягненню 55-річного віку звернувся до УПФУ в Глибоцькому районі з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Проте останній відмовив йому в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 19.07.1977 року по 08.08.1977 року, з 01.06.1978 року по 30.10.1978 року , з 23.01.1981 року по 05.09.1981року та з 23.01.1990 року по 01.03.1994 року, посилаючись на відсутність уточнюючих довідок та підтвердження пільгового стажу після 21.08.1992 року за результатами атестації робочих місць на підприємстві. Крім того, позивач на момент звернення до відповідача з вищезазначеною заявою не мав необхідного для призначення пільгової пенсії 25-річного страхового стажу роботи, а тому УПФУ в Глибоцькому районі йому було запропоновано укласти договір добровільного державного страхування. Не погоджуючись з таким рішення відповідача, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження ним виконання робіт за Списком №2, якими зокрема є трудова книжка, а тому відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати із наступних підстав.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначатимуться за нормами цього Закону виходячи з вимог віку, стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно ст.100 Закону № 1788-XII, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За змістом пункту "б" ч.1 ст.13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці,- за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442 ), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.3 "Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року (далі Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

Відповідно до п. 8. Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються "Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року N 1173.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Судом першої інстанції із записів в трудовій книжці ОСОБА_2 встановлено, що останній працював електрозварником в Запоріжському монтажному управлінні «Ютем» з 19.07.1977 року по 08.08.1977 року, електрогазозварником в Глибоцькому ремонтно-транспортному підприємстві «РТП» з 01.06.1978 року по 30.10.1978 року та з 23.01.1981 року по 05.09.1981 року, електрогазозварником в Сільськогосподарському кооперативі «Колос» з 23.01.1990 року по 01.03.1994 року та в колгоспі «Кам'янський» з 01.09.1994 року по 31.12.1998 року.

Відомості, викладені в трудовій книжці позивача також підтверджується довідкою про заробітну плату №5 від 03.02.2015 року, виданою СК "Колос" (а.с.10) та довідкою від 03.02.2015 року, виданою ВАТ "Глибоцьке РТП (а.с.12).

Також під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні, судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які показали, що в спірні періоди роботи працювали разом з позивачем на вищезазначених підприємствах і останній в цей час виконував роботу електрогазозаварника.

На спірні періоди роботи позивача на вищезазначеній посаді діяли Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року N 1173 та Списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 № 10 і постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Вказана професія відноситься до вищезазначених списків--"Загальні професії" (Список 2 від 22.08.1956 року--Розділ ХХХІ, Списки №2 від 26.01.1991 року та 11.03.1994 року--Розділ 23200000 XXXIII).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу в зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи з 19.07.1977 року по 08.08.1977 року з 01.06.1978 року по 30.10.1978 року, з 23.01.1981 року по 05.09.1981 року та з 23.01.1990 року по 21.08.1992 року, оскільки вони крім записів в трудовій книжці, підтверджені також іншими доказами: довідками та показаннями свідків.

Що стосується зарахування до пільгового стажу роботи спірних періодів з 22.08.1992 року по 01.03.1994 року та з 01.09.1994 року по 31.12.1998 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачем, атестація робочих місць в сільськогосподарському кооперативі «Колос» та в колгоспі «Кам'янський» де останній працював після 22.08.1992 року, не проводилась.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що оскільки законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств то права особи, яка звернулась за призначенням пенсії не повинні бути обмежені, через неналежне виконання посадовими особами підприємства своїх обов'язків, проте відповідно до ст.13 Закону № 1788-ХІІ, однією з необхідних умов для виникнення у особи права на пільгову пенсію за Списками №№1,2 є документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25 листопада 2014 року у справі за № 21-519а14.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, періоди роботи ОСОБА_2 після 22.08.1992 року, які не підтверджені результатами атестації робочих місць на підприємствах не підлягають зарахуванню до його пільгового стажу роботи, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу позивача після вищевказаної дати.

Крім того, при винесенні рішення, судом першої інстанції не було враховано того, що для призначення пенсії на пільгових умовах необхідна наявність у особи не тільки спеціального, а й загального стажу--не менше 25 років. Як встановлено з матеріалів справи, загальний страховий стаж ОСОБА_2 складає 23 роки 01 місяць 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про неправомірність дій УПФУ в Глибоцькому районі щодо відмови в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та безпідставно зобов'язав відповідача призначити таку пенсію.

З огляду на зазначене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції--скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до частини шостої, вказаної статті, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області задовольнити частково.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання неправомірною відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області в частині щодо незарахування ОСОБА_2 до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи 19.07.1977 року по 08.08.1977 року, з 01.06.1978 року по 30.10.1978 року, з 23.01.1981 року по 05.09.1981 року та з 23.01.1990 року по 21.08.1992 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 36 грн. 54 коп. судових витрат (судовий збір).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.