Справа № 2а-11131/10/0570
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2010-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2010 року справа №2а-11131/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Нікуліна О.А., Жаботинської С.В.

при секретарі судового засідання Ольховій О.В.

за участю прокурора: Вартанова О.М., посвідчення №2970

та представників від:

позивача: ОСОБА_2, представник за дов. від 04.08.2010р.

відповідача 1: ОСОБА_3, представник за дов. 07.05.10р. №23/285

ОСОБА_4, представник за дов від 17.06.2010р.

відповідача2: не з»явився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому Закритого акціонерного товариства Виробниче

засіданні апеляційну скаргу об'єднання Конті

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 20 липня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-11131/10/0570

за позовом Закритого акціонерного товариства Виробниче об'єднання Конті

до Східної митниці Державної митної служби України

Головного управління Державного казначейства України у Донецької області

про визнання недійсними картки відмови та рішень органу владних повноважень та стягнення надмірно сплачених ввізного мита та податку на додану вартість,-

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство «Виробниче обєднання «КОНТІ»(надалі ЗАТ «ВО «КОНТІ») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східної митниці Державної митної служби України (далі Східна митниця) та Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області (далі - ГУ ДКУ у Донецькій області) про:

- визнання недійсним рішення про визначення коду товару від 28 квітня 2009 р. № КТ-700-0610-09, яке прийнято Східною митницею;

- визнання такими, що є противоправними, дії Східної митниці - у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2009/020193 від 05 травня 2009 року;

- визнання недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2009/020193 від 05 травня 2009 року;

- визнання недійсним рішення митного органу про визначення митної вартості товарів № 700000024/2009/000180/1 від 05 травня 2009 р., яке прийнято Східною митницею;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «КОНТІ»суму надмірно сплаченого ввізного мита у загальному розмірі 1 181 761,43 грн., шляхом зарахування її на поточний рахунок Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «КОНТІ»;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «КОНТІ»суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у загальному розмірі 691 596,31 грн., шляхом зарахування її на поточний рахунок Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «КОНТІ»(арк. спр. 5-44);

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року у задоволенні позову відмовлено повністю (арк. спр. 151-161).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив про наступне:

1) щодо визнання недійсним рішення про визначення коду товару, посилаючись на лист Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 23.04.2009о., яким встановлено, що вищеназваний товар повинен класифікуватися за товарною підкатегорією 15 1790991 згідно з УКТЗЕД, даний висновок став підставою для прийняття відділом номенклатури та класифікації рішення від 28.04.2009р. №КТ-7000-0610-09, за яким митний орган визнав необхідним встановити інший код товару, ніж той, що зазначив декларант. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем 1 правомірно винесено рішення від 28.04.2009р. №КТ-700-0610-09 про визначення коду рослинної суміші «Akomel S»1517909 91;

2) щодо протиправності дій відповідача 1, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач 1 має право перевірити достовірність та точність зазначених у документах, що були подані позивачем для підтвердження митної вартості товару та їх достатність для визначення митної вартості товару;

3) митний орган діяв у межах наданих йому повноважень при перевірці правильності визначення митної вартості товару за декларацією митної вартості від 29.04.2009р. № 700000005/9/004013 від 29.04.2009р.

4) Від надання витребуваних митницею додаткових документів позивач відмовився, про що свідчить його особистий підпис.

5) Суд не прийняв до уваги посилання позивача на норми Закону України «Про ціни та ціноутворення», згідно яких сторони дійшли до згоди та визначили вільну ціну на рослинний жир «Akomel S», оскільки суб»єкт господарювання має право застосовувати вільні ціни, але у межах, визначених чинним законодавством, при цьому, якщо здійснює свою діяльність на зовнішньоекономічному ринку, повинен застосовувати контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, які формуються відповідно до цін та умов світового ринку та індикативних цін.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач 1 правомірно видав картку відмови в прийнятті митної декларації від 05.05.2009р. №700000024/2009/020193. при визначення митної вартості товару, відповідач 1 діяв у межах повноважень відповідно до положень Митного кодексу України.

6) Враховуючи, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільній обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори згідно з митно вартості цих товарів, визначеною митним органом, він цим правом не скористався, не надав до Східної митниці документів, достатніх для доказування щодо правильності визначення митної вартості товару, тому податкове зобов»язання позивача з податку на додану вартість за вантажними митними деклараціями є узгодженим та не може бути оскарженим, тому відсутні правові підстави для стягнення з рахунків Державного бюджету частки сплаченого ввізного мита товару.

Закрите акціонерне товариство Виробниче об'єднання Конті подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року у адміністративній справі № 2а-11131/10/0570 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (арк. спр. 165-172).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що Центральне митне управління лабораторних досліджень та експертної роботи не приймало рішення про визначення коду імпортованого Позивачем товару, оскаржуване рішення про визначення коду товару від 28 квітня 2009 року № КТ-700-0610-09 було прийнято саме Східною митницею. При цьому при здійсненні оцінки дій Східної митниці та прийнятті рішення судом було порушено вимоги п. 10 розділу 3 Порядку № 667, яким передбачено, що рішення про визначення коду товару приймається відділом номенклатури та класифікації товарів на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару згідно з вимогами УКТЗЕД.

Як вважає апелянт, вимога про надання додаткових документів, висунута відповідачем 1 завідомо не могла бути виконана, не відповідала нормам законодавства, зокрема положеннями Порядку № 1766, а її висування митним органом мало на меті не визначення дійсної митної вартості товару, а штучне створення формальних підстав для відмови у митному оформленні товару за ціною договору.

Митний орган самостійно встановлюючи іншу митну вартість товару, не підтвердив це проведеним розрахунком, не надав суду жодних доказів здійснення таких обчислень чи обґрунтованих сумнівів щодо визначеної вартості за першим методом, митний орган безпідставно пред»явився вимогу про надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості .

На думку скаржника, оскільки ВМД є письмовою заявою, що оформлюється декларантом з метою проведення митного оформлення та містить інформацію щодо конкретної партії товару, а не за базований податковий (звітний) період, ВМД не є документом, який відповідає терміну податкова декларація визначеному у Законі № 2181.

Факт зазначення суми ПДВ у ВМД не можна вважати самостійним узгодженням податкового зобов»язання у розумінні Закону № 2181, зауважив апелянт.

Апелянт у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача 1 у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги, просили залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Прокурор підтримав заперечення на апеляційну скаргу та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Відповідач 2 у судове засідання не з»явився, про дату. час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі.

Закрите акціонерне товариство «Виробниче об'єднання «КОНТІ»є юридичною особою за законодавством України, має свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №315851; ідентифікаційний код 25112243, реєстраційний номер юридичної особи за ЄДР 6.

26 березня 2009 року ЗАТ «ВО «КОНТІ»через свого митного брокера Закрите акціонерне товариство «Укрсервіс»подало до Східної митниці декларацію митної вартості №700000005/9/002699, якою задекларував імпорт товару суміш рослинних жирів «Akomel S»для кондитерської промисловості виробництва компанії arlshamn Sweden AB», Швеція, (далі, - товар) з метою оформлення товару в режимі «Імпорт-40»(випуск у вільний обіг) з метою оформлення товару в режимі «Імпорт-40»(випуск у вільний обіг). Правовими підставами для здійснення дій митного брокеру виступів договір доручення на здійснення митних брокерських послуг від 20 грудня 2005 року № 1740-04.3., укладений між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Укрсервіс», строком дії до 31 грудня 2010 року (у відповідності до додаткової угоди від 29 грудня 2009 року).

Наведений товар придбаний за контрактом від 14 серпня 2006 року №01/KON/06 укладеного між ЗАТ «ВО «Конті»(покупець за контрактом) та компанією arhusKarlshamn Sweden AB», (продавець за контрактом), СЕ-374 82 Карлсхамн, Швеція згідно якого продавець продає, а покупець купує та оплачує товар: жири АКОМЕЛЬ С (AKOMEL S), АКОМЕНТ М (AKOMENT M), АКОМАКС П (AKOMAX P), АКОМАКС Е (AKOMAX E), АКОСЕНТ И (AKOCENT I), АКОМИК 2000 (ACOMIC 2000), АКОМИК 2500 (AKOMIC 2500), ШОКОФИЛ ТС 50 (CHOCOFILL TC50), АКОСПРЕД НХ 30 (AKOSPRED NH 30), АКОМИК 2200 (AKOMIC 2200), АКОСЕНТ Т (AKOSENT T), ИЛЛЕКСАО СЦ 80 (ILLEXAO SC 80), ИЛЛЕКСАО СЦ 70 (ILLEXAO SC 70), ШОКОФИЛ НХ 50 (CHOCOFILL NH 50), АКОЛИК Ц (AKOLIQ C), ШОКОФИЛ ТС 49 (CHOCOFILL TC 49), АКОМИК 2400 (AKOMIC 2400), АКОПОЛЬ МС 60А (AKOPOL MC 60A) /у редакції додаткової угоди від 05 травня 2009 року №15/.

Первісна вартість товару за контрактом складала 5 000 000,00 (пять мільйонів) доларів США, відповідно до додаткової угоди від 15 травня 2009 року №16 загальна вартість за контрактом складає 50 000 000,00 (пять десять мільйонів) доларів США.

Сплата за товар 100% здійснюється в доларах США на рахунок продавця протягом 90 календарних днів. У редакції додаткової угоди від 14 грудня 2008 року №19 датою поставки вважається дата передачі товару на складі покупця: у разі постачання залізницею DDU (Інкотермс 2000) станція «Кальміус»Донецька залізниця, у разі постачання автотранспортом на умовах CIP (Інкотермс 2000) м. Макіївка, вул. Трочинського, 22.

Кількість товару обумовлено Специфікаціями, які є невідємними частинами контракту. Згідно додаткової угоди від 07 вересня 2009 року №18 товар повинен супроводжуватися якісним сертифікатом, сертифікатом аналізу, сертифікатом походження, оригінальною копією українського сертифікату відповідності, комерційним інвойсом, детальним пакувальним листом, експортною декларацією. Даний контракт вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх обовязків.

27 березня 2009 року відповідно до ст. 75 Митного кодексу України та на підставі Акту про взяття проб і зразків товарів, посадовою особою Східної митниці відібрано зразки зазначеного товару на проведення досліджень з метою ідентифікації та встановлення відповідності задекларованих товарів у вантажній митній декларації (надалі за текстом ВМД) характеристикам товару у графах 31, 33 ВМД. Зразки товару для проведення лабораторних досліджень було направлено Східною митницею до Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи (далі ЦМУЛДЕР).

У звязку з тим, що проведення лабораторних досліджень зразків товарів, відібраних Відповідачем-1 може становити від 10 до 30 днів з моменту надходження зразків до лабораторії, як це передбачається п.9 Порядку взяття (надання) проб і зразків товарів, проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою їх митного оформлення, а також розпорядження зразками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року № 1862, позивачем прийнято рішення про здійснення митного оформлення товару із застосуванням тимчасових декларацій.

Так, за період з 30 березня 2009 року по 24 квітня 2009 року позивачем, з письмового дозволу відповідача-1, через декларанта подано до митного органу 19 (девятнадцять) тимчасових вантажних митних декларацій на вище вказаний товар у загальної кількості 491 000 кг на загальну суму 969 725,00 доларів США, що складало за курсом НБУ (7,7 грн. = 1 долар США) 7 466 882,50 грн. Загальна сума ПДВ склала 1 493 376,00 грн.

У всіх випадках товар класифікувався за підкатегорією УКТЗЕД НОМЕР_1: «Суміші олій для виробництва харчових продуктів: для додання в тісто (шортенінги), замінники какао масла, еквіваленти какао масла, аналоги какао масла»зі ставкою ввізного мита 0%.

28 квітня 2009 року відповідач-1, посилаючись на лист ЦМУЛДЕР від 23 квітня 2009 року № 29/1-11.1/2094-ЕП та рішення відділу номенклатури та класифікації товарів Східної митниці від 28 квітня 2009 року № КТ-700-0610-09 про визначення коду товару, відповідно до яких вищезазначений товар повинен класифікуватись за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 «Для додання в тісто (шортенінги), замінники какао масла, еквіваленти какао масла, аналоги какао масла»зі ставкою ввізного мита 5%, відмовив позивачу у прийнятті ВМД, поданих ним відповідно до ч. 1 ст. 82 Митного кодексу України (надалі МКУ) для зняття з контролю раніше поданих тимчасових декларацій.

Згідно з вказаним листом ЦМУЛДЕР №29/1-11.1/2094-ЕП від 23 квітня 2009 року, товар «Akomel S»виробництва Sweden AB»у своєму складі містить добавки сорбітан тристеарату Е492, соєвого лецитину Е322 та лимонної кислоти, і повинен класифікуватись за товарною підкатегорією НОМЕР_2 згідно з УКТЗЕД.

Додатково відповідачем-1 зазначено, що для здійснення митного оформлення цього товару декларант зобовязаний подати вантажну митну декларацію із зазначенням того коду товару, який було визначено рішенням про визначення коду товару від 28 квітня 2009 року № КТ-700-0610-09.

29 квітня 2009 року позивач подав відповідача-1 декларацію митної вартості №700000005/9/004013, якою задекларувало імпорт вищезазначеного товару суміші рослинних жирів S»у кількості 25 600 кг за ціною 1,692 доларів США за 1 кг на загальну митну вартість 43 315,20 доларів США або 333 527,04 грн. за курсом НБУ (курс НБУ на 29 квітня 2009 року 7,7 грн./1 долар США) з метою його оформлення в режимі «Імпорт-40»(випуск у вільний обіг).

Відповідачем-1 відмовлено в прийнятті Декларації митної вартості № 700000005/9/004013, в підтвердження чого надана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2009/020193 від 05 травня 2009 року.

В обґрунтування відмови відповідач-1 посилався на відсутність всіх підтверджуючих документів згідно з вимогами Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766 (далі Постанова №1766).

05 травня 2009 року позивачем отримане рішення відповідача-1 про визначення митної вартості товарів №700000024/2009/000180/1 від 05 травня 2009 року (далі - Рішення про визначення митної вартості). ОСОБА_5 відділ контролю митної вартості відповідача-1 самостійно визначив митну вартість товару, що ввозиться, а саме встановив її на рівні 50 688,00 доларів США, тобто за ціною 1,98 доларів США за 1 кг.

При цьому, суміш рослинних жирів для кондитерських виробів omel S»протягом 2009 року ввозилась позивачем на підставі Специфікацій № 0017588 від 17 вересня 2008 року та № 0018872 від 23 березня 2009 року до вищезазначеного контракту № 01/KON/06 від 14 серпня 2006 року, укладеного між ЗАТ «ВО «КОНТІ»(Покупець) та Компанією Karlshamn Sweden AB», Швеція (продавець).

Згідно цих Специфікацій поставки S»здійснювалися за ціною 1,692 доларів США за 1 кг. За цією ціною і була задекларована митна вартість товару у кількості 25 600 кг.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності визначення коду товару, видачі митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України в звязку з неподанням декларантом додаткових документів та правомірності визначення митної вартості товару та наявність підстав повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість з Державного бюджету України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), Митним Кодексом України, Законом України від 05 лютого 1992 року №2097-ХІІ«Про Єдиний митний тариф»(далі Закон № 2097) Постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 1998 року №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів (далі Порядок №339), Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження»(далі Порядок №1766).

Згідно з п. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок декларування товарів та інших предметів, митного оформлення вантажу визначено Митним Кодексом України.

Статтею 313 Митного кодексу України передбачено, що класифікацію товарів, тобто віднесення їх до зазначених в УКТЗЕД класифікаційних групувань, покладено на митні органи, рішення яких із цього питання є обов'язковими для підприємств і громадян.

Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) введена в дію, як номенклатура Митного тарифу України, та призначена до використання для цілей тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та митного оформлення товарів.

Розробка та ведення УКТЗЕД здійснюються у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1863 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності». Вказаною Постановою визначено, що державним органом, який забезпечує ведення УКТЗЕД є Державна митна служба України (ДМСУ).

З метою проведення деталізації товарів на національному рівні, за поданням центральних органів виконавчої влади або з власної ініціативи, після погодження із відповідними центральними органами виконавчої влади, ДМСУ приймає рішення щодо деталізації товарів в УКТЗЕД на національному рівні, з урахуванням загальноприйнятих правил класифікації товарів у ГС. Така деталізація здійснюється до десятого знака коду (товарна підкатегорія) з метою забезпечення захисту національного товаровиробника шляхом застосування заходів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності та вдосконалення статистичного обліку.

Таким чином, для цілей класифікації товарів митні органи використовують Українську класифікацію товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що с товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 05 квітня 2001року №2371-111 «Про Митний тариф»(із змінами і доповненнями).

Проведення лабораторних досліджень, експертиз, прийняття рішень про класифікацію товарів згідно з УКТЗЕД для забезпечення здійснення митного контролю здійснюється Центральним митним управлінням лабораторних досліджень та експертної роботи (ЦМУЛДЕР).

Відповідно до Положення про ЦМУЛДЕР, затвердженого наказом Державної митної служби України від 29 березня 2004 року №220 (із змінами і доповненням; ЦМУЛДЕР є регіональною митницею з питань лабораторних досліджень та експерти входить до системи митних органів України й в установленому порядку здійснює митну справу, безпосередньо підпорядковується Голові Державної митної служби України.

В матеріалах справи міститься лист Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 23 квітня 2009 року №29/1-11.1/2094-ЕП (т.1 а.с.129), в якому зазначено, що на підставі інформації від фірми-виробника та за результатами лабораторних досліджень зразків товару встановлено - товар «Аkomel S»(використовується у кондитерській промисловості в якості замінника масла-какао виробництва «АarhusKarlshаmn Sweden AB»у своєму складі містить добавки сорбітан тристеарату Е492, соєвого лецитину Е322 та лимонної кислоти і повинен класифікуватись за товарною підкатегорією НОМЕР_2 згідно з УКТЗЕД.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що дані висновки і стали підставою для прийняття відділом номенклатури та класифікації Східної митниці рішення від 28 квітня 2009 року № КТ-700-0610-09., за яким митний орган визнав необхідним встановити інший коду товару, ніж той, що зазначив декларант. Так, код товару за УКТЗЕД був встановлений митницею як НОМЕР_2.

З Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури регіональної митниці, митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (затверджений наказом Державної митної служби України від 7 серпня 2007 року №667, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 21 серпня 2007 року за № 968/14235), а також Інструкції про порядок ведення Реєстру рішень Держмитслужби України про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД (затверджена наказом Державної митної служби України від 21 серпня 2004 року №612, яка була чинною за час виникнення спірних правовідносин), відділ номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці є її структурним підрозділом і рішення про визначення коду відповідно до УКТЗЕД для застосування під час митного оформлення товару приймає в межах виконання обов'язків, покладених на регіональну митницю.

З огляду на наведені норми, колегія суддів не приймає посилання апелянта на неправомірність прийнятого відповідачем рішення про визначення коду товару.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність винесеного Східною митницею рішення від 28 квітня 2009 року №КТ-700-0610-09 про визначення коду рослинної суміші «Аkomel S» НОМЕР_2.

Стосовно посилань апелянта на протиправність дій Східної митниці у видачі карки відмови в прийнятті митної декларації та недійсність картки відмови колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення мита вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року № 339 встановлено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України шляхом: 1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості; 2) порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та законами з питань митної справи форм контролю.

Пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 передбачено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 11 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці»декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «Для відміток митного органу».

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми-виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Відповідно до п.13 зазначеного Порядку, декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставляння свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.

Частиною 2 ст. 88 Митного кодексу України встановлено, що декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Таким чином, до виключної компетенції митних органів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

Виходячи з викладеного колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про невідповідність дій митного органу в частині витребування додаткових документів нормам законодавства.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність видачі карки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 05 травня 2009 року №700000024/2009/020193.

Стосовно посилань апелянта на недійсність рішення митного органу про визначення митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України встановлено, що якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством. На підставі рішення митного органу про визначення митної вартості товарів зазначена вартість перераховується у гривні за офіційним курсом гривні до відповідної іноземної валюти, установленим Національним банком України на день прийняття вантажної митної декларації для оформлення (п. 16).

Відповідно до ст. 266 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метол 6). Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів. які імпортуються (вартість операції). Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявної у кожного з них інформації за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метот застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно з ст. 273 Митного Кодексу України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267 - 272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1-6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Таким чином, вирішення питання щодо перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках відноситься до виключної компетенції митних органів.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано доводами, викладеними у апеляційній скарзі, що враховуючи відсутність достатньої документально підтвердженої інформації для визначення митної вартості, митним органом за основу коригування митної вартості взято раніше оформлені позивачем ВМД № 700000005/2009/4012, -4014, -4064, -4066, -4069, -4072) на той же самий товар, ввезений від того ж самого виробника за цим же самим контрактом та задекларований за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору.

При цьому застосування 2-го методу визначення митної вартості було не можливо у зв'язку з тим, що в обох випадках митного оформлення закупочні партії спірного товару були різні, тому митницею прийнято рішення щодо можливості застосування 3-го методу визначення митної вартості - за ціною аналогічних товарів відповідно до цінової інформації ЄАІС ДМСУ, в результаті чого митницею було підвищено (скориговано) заявлену позивачем митну вартість 1 692 доларів за 1000 кг до 1 980 доларів за 1000 кг та видане спірне рішення про визначення митної вартості.

Стосовно посилань скаржника на постанову Верховного суду України від 20 квітня 2010 року по справі №21-2479во09 колегія суддів зазначає, що Верховний суд України надав оцінку застосуванню митним органом саме 6 резервного методу без проведення відповідних консультацій із обміном між декларантом та митним органом.

Але, колегія суддів вважає, що у даному випадку митницею було дотримано послідовність застосування резервних методів та було застосовано 3 резервний метод, оскільки не можливо було застосувати другий резервний метод.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що при визначенні митної вартості товару, митний орган діяв у межах повноважень відповідно до положень Митного кодексу України.

Щодо посилань апелянта на те, що вантажна митна декларація не є документом, який відповідає терміну податкова декларація, визначеному у Законі №2181 та вимог про стягнення з Державного бюджету України сум надмірно сплачених ввізного мита та податку на додану вартість колегія суддів зазначає наступне.

На підставі ст. 261 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»митні органи є контролюючими органами стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов'язок з стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного ми інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезе (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Згідно з пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільових фондами»контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків, якщо дані документальних перевірок результаті діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

За визначенням, наведеним у підпункті 1.11 статті 1 цього Закону, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Водночас документом, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів, є вантажна митна декларація.

Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 року № 574, визначено поняття вантажно-митної декларації письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості і товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснена митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що митні органи є органами, що здійснюють контроль за порядком справляння податків і зборів, віднесених до їх компетенції, а вантажна митна декларація - документом, на підставі якого визначаються зобов'язання зі сплати платежів тобто податковою декларацією в розумінні Закону України «Про порядок погашенні зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «КОНТІ»на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі №2а-11131/10/0570 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі №2а-11131/10/0570 за позовом Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «КОНТІ»до Східної митниці та Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання недійсним рішення про визначення коду товару від 28 квітня 2009 року № КТ-700-0610-09; визнання противоправними дії Східної митниці щодо видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2009/020193 від 05 травня 2009 року; визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2009/020193 від 05 травня 2009 року; визнання недійсним рішення митного органу про визначення митної вартості товарів № 700000024/2009/000180/1 від 05 травня 2009 р.; стягнення з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого ввізного мита у загальному розмірі 1 181 761,43 грн. та надмірно сплаченого податку на додану вартість у сумі 691 596,31 грн. залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у судовому засіданні 01 жовтня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена та підписана колегією суддів 05 жовтня 2010 року.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_6