Справа № 816/3009/15
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м.ПолтаваСправа № 816/3009/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лев" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лев" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/1300 від 19 травня 2015 року та податкової вимоги №2373-25 від 14 липня 2015 року.

23 вересня 2015 року до суду надійшло клопотання позивача (вх. №23496/15) про зменшення розміру позовних вимог, в якому останній просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/1763 від 17 вересня 2014 року (т.2 а.с. 128).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення-рішення від 19 травня 2015 року №/1300 є неправомірним, оскільки при формуванні податкового кредиту позивачем дотримані вимоги Податкового кодексу України. Наполягав на тому, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом в перевіряємому періоді повністю підтверджуються наявними у позивача первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності. Стверджував, що податкове законодавство України не містить норм, які б ставили у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів або зобов'язували платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства, а тим більше особами, з якими платник податку взагалі не мав господарських відносин.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи на правомірність висновків позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Бізнес Лев" з питань дотримання вимог податкового законодавства, за результатами якої встановлено заниження податку на додану вартість. Наполягав на тому, що первинні документи складені між позивачем та ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Стверджував, що ТОВ "Бізнес Лев" здійснило видимість придбання товарів від його контрагента, які в дійсності не реалізувалися, а лише полягали в документальному їх оформленні, з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лев" () зареєстровано як юридична особа 07 лютого 2014 року (т.1 а.с. 137-139).

Позивач взятий на облік в органах державної податкової служби і також являється платником податку на додану вартість (т.2 а.с. 37), що не оспорюється сторонами.

Видами діяльності позивача є: інші будівельно-монтажні роботи, оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (т.1 а.с. 138).

Кременчуцькою ОДПІ, у період з 09 квітня 2015 року по 16 квітня 2015 року, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 20.1 статті 20, статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Бізнес Лев" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" за період травень, липень-вересень 2014 року та правомірність відображення їх в податковій звітності.

За результатами перевірки складено акт №555/16-03-22-02-12/39087513 від 23 квітня 2015 року (т.1 а.с. 33-51), за висновками якого встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.4, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.6, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого платником занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього у сумі 828992 грн.

На підставі акту перевірки №555/16-03-22-02-12/39087513 від 23 квітня 2015 року, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 травня 2015 року №/1300 (т.1 а.с. 11), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1243488 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 828992 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 414496 грн.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобовязання з податку на додану вартість, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 травня 2015 року №/1300.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню - рішенню, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Лев" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпронафта-Сервіс" () судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ТОВ "Бізнес-Лев" у третьому кварталі 2014 року здійснювало придбання нафтопродуктів у ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" на загальну суму 493502,70 грн.

03 березня 2014 року між ТОВ "Бізнес-Лев" (покупець) та ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" (продавець) укладено договір №030305 поставки (т.1 а.с. 52-54).

За умовами договору продавець зобов'язується протягом дії договору передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити нафтопродукти окремими партіями за ціною і кількістю, що узгоджені сторонами у накладних. Найменування, марка, кількість, ціна, вартість товару зазначається в накладних. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом продавця або автомобільним транспортом покупця. Продавець зобов'язується забезпечувати поставлений товар наступними супровідними документами: при поставці автомобільним транспортом - накладними, рахунком, податковою накладною, сертифікатами або паспортом якості заводу виробника. Поставка товару автомобільним транспортом здійснюється на умовах СРТ - склад покупця. Місце находження складу покупця обговорюється додатково в усній формі. Датою поставки і переходу права власності на товар вважається дата, вказана у видатковій накладній. У разі поставки товару автомобільним транспортом продавця транспортні витрати покладаються на покупця. Приймання товару здійснюється по кількості на підставі ваги, зазначеної у відвантажувальній декларації. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014 року.

На виконання досягнутої домовленості позивачем отримано від вказаного контрагента нафтопродукти - бензин А-92 кількістю 248794 л., бензин А-95 кількістю 137120 л. та бензин А-92 Євро кількістю 21570 л. на загальну суму 493502,70 грн. в тому числі 828992,36 грн.

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" останнім виписано позивачу: видаткові накладні - від 01 липня 2014 року №10703 (т.1 а.с. 55), від 03 липня 2014 року №30701 (т.1 а.с. 57), від 07 липня 2014 року №70702 (т.1 а.с. 59), від 07 липня 2014 року №70701 (т.1 а.с. 61), від 10 липня 2014 року №100701 (т.1 а.с. 63), від 15 липня 2014 року (т.1 а.с. 65), від 16 липня 2014 року №160701 (т.1 а.с. 67), від 20 липня 2014 року №200701 (т.1 а.с. 69), від 25 липня 2014 року №250701 (т.1 а.с. 71), від 26 липня 2014 року №260701 (т.1 а.с. 73), від 29 липня 2014 року №290702 (т.1 а.с. 75), від31 липня 2014 року №310701 (т.1 а.с. 77), від 02 серпня 2014 року №20801 (т.1 а.с. 79), від 14 серпня 2014 року №140802 (т.1 а.с. 81), від 14 серпня 2014 року №140801 (т.1 а.с. 83), від 23 серпня 2014 року №230801 (т.1 а.с. 85), від 27 серпня 2014 року №270802 9т.1 а.с. 87), від 29 серпня 2014 року №290801 (т.1 а.с. 89), від 01 вересня 2014 року №10901 (т.1 а.с. 91), від 03 вересня 2014 року №30901 (т.1 а.с. 93), від 03 вересня 2014 року №30902 (т.1 а.с. 95) та податкові накладні - від 17 липня 2014 року №2, №5, №6, №7, №8, №10, №11, від 20 липня 2014 року №12, від 25 липня 2014 року №14, від 26 липня 2015 року №15, від 29 липня 2014 року №17, від 31 липня 2014 року №19, від 02 серпня 2014 року №2, від 14 серпня 2014 року №4, №5, від 23 серпня 2014 року №9, від 27 серпня 2014 року №12, від 29 серпня 2014 року №17, від 01 вересня 2014 року №1, від03 вересня 2014 року №3, №4 (т.1 а.с. 97-117).

Дослідивши вказані первинні документи ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" для документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Бізнес-Лев" товару, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, податкові накладні та видаткові накладні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень щодо оформлення накладних судом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів у податкового органу відсутні.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 року за № 293/1318, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

На підставі наданого позивачем витягу з журналу видачі довіреностей (т.2 а.с. 4-6) судом встановлено, що придбаний позивачем товар отримано ОСОБА_3, підписи якого містяться у видатковій накладній.

Також судом встановлено, що розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Дніпронафта-Сервіс", що підтверджується банківською випискою (т.1 а.с. 198-209).

В ході судового розгляду судом встановлено, що транспортування нафтопродуктів здійснювалося як ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" так і інших автопідприємств за замовленням позивача та його контрагента на підтвердження чого ТОВ "Бізнес-Лев" надано товарно-транспортні накладні (т.1 а.с. 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 86, 88, 92, 94, 96, 224).

На поставлені партії товару видавалися паспорти якості та сертифікат відповідності (т.1 а.с. 165-175).

Також судом встановлено, що Товар із станції наливу відправлявся покупцям, що підтверджується наданими до суду документами, а саме:

- податковими накладними (т.2 а.с. 46-72),

- видатковими накладними (т.2 а.с. 73, 75, 77, 79, 71, 73, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 97, 99, 101, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117),

- товарно-транспортними накладними (т.2 а.с. 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96, 98, 102, 104, 106, 108, 110, 112, 114, 116, 118, 144),

- договорами про надання транспортних послуг (т.2 а.с 38-45),

- Ліцензіями Міністерства транспорту та зв'язку України про надання дозволу на внутрішнє перевезеня небезпечних вантажів автомобілями, причепами та напівпричепами (т.1 а.с. 232, 234, 237).

Із письмових пояснень позивача судом також встановлено, що нафтопродукти отримані ТОВ "Бізнес-Лев" за видатковими накладними №260701 від 26 липня 2014 року та №290702 від 29 липня 2014 року передані на зберігання до ТОВ "Оіл-Плюс" на підтвердження чого надано договір відповідального зберігання №27-З від 07 червня 2014 року та акти приймання-передачі (т.2 а.с. 131-132, 134-135).

Придбанння товару позивач обгрунтовував необхідністю його комерційного використання, а саме перепродажу іншим підприємствам з метою отримання прибутку (т.2 а.с. 34).

Отже, позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за відповідний період.

Суд враховує, що відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Стосовно контрагента позивача - ТОВ "Дніпронафта-Сервіс" то слід зазначити, що фактів визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; постачальники знаходилися в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

При цьому, суд зауважує, що подальше припинення юридичної особи та анулювання свідоцтва платника ПДВ не робить виписані ним первинні документи та податкові накладні недійсними та не позбавляють позивача права на формування на їх підставі податкового кредиту.

Крім того суд зазначає, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Стосовно тверджень контролюючого органу, що товарно-транспортні накладні оформленні з порушеннями, а саме відсутні дані про осіб, які одержали вантаж суд зазначає, що окремі неточності в заповненні документів не можуть свідчити про відсутність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом і не позбавляють правового значення, виданих за цими операціями документів, оскільки дана обставина є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку та не може свідчити про недоведеність поставки товару у сукупності з іншими доказам. Крім того, товарно-транспортна накладна не єдиний документ, який супроводжує господарську операцію.

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наявності таких доказів, зокрема вироку суду, постановленого у кримінальній справі стосовно посадових осіб ТОВ "Бізнес-Лев" чи його контрагента ТОВ "Дніпронафта-Сервіс". В акті перевірки податковим органом не встановлений факт відсутності поставки тих товарно-матеріальних цінностей, за результатами придбання яких позивачем сформовано податковий кредит. Податковим органом не доведено фактичних обставин, які ставлять під сумнів реальність господарської операції. Придбані товари необхідні для здійснення діяльності позивача та отримання останнім прибутку.

Отже, дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях ТОВ "Бізнес-Лев" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №555/16-03-22-02-12/39087513 від 23 квітня 2015 року, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19 травня 2015 року №/1300.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу частини другої статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обовязку відповідача, останній в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 19 травня 2015 року №/1300 не довів, а відтак позовні вимоги ТОВ "Бізнес-Лев" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лев" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 19 травня 2015 року №/1300.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судові витрати, понесені Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Лев" у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко