Справа № 2а-427/10
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2011 р. < Текст >Справа № 12828/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управлін-ня Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 листопада 2010 року у справі № 2-а-427/10 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок і виплату пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

В С Т А Н О В И Л А :

18 жовтня 2010 року позивач звернувся до Камінь-Каширського районного суду з позо-вом до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської об-ласті (далі УПФУ в Камінь-Каширському районі) і зазначив, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) йому повинна виплачуватись державна пенсія в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Однак відповідач в таких розмірах пенсії йому не виплачує, зробити перерахунок в сторону збільшення та виплату відмовляється.

Тому позивач просить визнати такі дії УПФУ в Камінь-Каширському районі неправомірними та зобовязати останнього здійснити нарахування та виплату пенсії відповідно до вимог вищезазначених статтей Закону № 796-ХІІ за період з 15 квітня 2010 року по день постановлення рішення та з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду позов в частині проведення виплат пенсій за період з 15 квітня 2010 року по 17 квітня 2010 року залишено без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до суду.

Постановою Камінь-Каширського районного суду від 08 листопада 2010 року позов задоволено визнано неправомірними дії УПФУ у Камінь-Каширському районі щодо невиплати позивачу, як особі, віднесеній до категорії І, інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.50, 54 Закону № 796-ХІІ за період з 18 квітня 2010 року по 18 жовтня 2010 року неправомірними. Також зобовязано УПФУ у Камінь-Каширському районі провести нарахування та виплату позивачу пенсій у вказаних розмірах та за вищезазначений період з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, УПФУ у Камінь-Каширському районі подало апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неправильного встановлення всіх обставин справи просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги УПФУ у Камінь-Каширському районі покликаєть-ся на те, що його дії були правомірними, пенсії позивачу нараховувалися та виплачувалися з урахуванням положень ч. 2 ст. 49 Закону № 796-XII, ст. 28 Закону України «Про загально-обовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі Постанова КМУ № 530), № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та в межах бюджетних асигнувань, тому підстави для задоволення позову відсутні.

У звязку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і є інвалідом ІІ групи захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою про інвалідність. У звязку з цим він отримує пенсію по інвалідності та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоровю. Розмір пенсій відповідачем визначено на підставі Постанови КМУ № 530 та Постанови КМУ № 654. Добровільно провести перерахунок пенсій відповідно до статей 50, 54 Закону № 796-XII відповідач відмовляється.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача в межах строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені пенсії слід обраховувати із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратити працездатність, а не із вищезазначених розмірів.

Такі висновки місцевого суду, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є частково правильними з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 3 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Згідно із ст. 19 Конституції України та ч.1 ст.9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтями 50 та 54 Закону № 796-XII передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам II групи призначається у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Стосовно державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, то їх розміри в усіх випадках не можуть бути нижчими, зокрема по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, а вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (стаття 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV)), при тому, що чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ у разі збільшення розміру прожиткового мі-німуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної ком-пенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на 2010 рік у розмірі: з 1 січня 695 грн., з 1 квітня 706 грн., з 1 липня 709 грн., з 1 жовтня 723 грн., з 1 грудня 734 грн.

Таким чином, для позивача як інваліда II групи, особи, що постраждала внаслідок Чор-нобильської катастрофи, розміри державної та додаткової пенсій повинні розраховуватись виходячи із наведених розмірів.

Разом з тим, пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 січня 2008 року, були внесені зміни до статей 50, 54 Закону № 796-XII.

Проте рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення п.28 розділу II вищезазначеного Закону щодо внесення змін до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII були визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно резолютивної частини зазначеного рішення, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, з дня прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 у відповідача виникло зобовязання перерахувати позивачу державну та додаткову пенсії у розмірах, встановлених Законом № 796-XII, в редакції Закону до 1 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 71 Закону № 796-XII дія положень даного Закону не може призупиня-тися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, враховуючи загальні засади пріоритетності законів над підзаконними ак-тами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII та ст. 28 Закону № 1058-ІV, а не Постанова КМУ № 530 та Постанова КМУ № 654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав, і при розрахунку державної та додаткової пенсій застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Надання законодавцем права Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення зазначених пенсій не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом № 796-XII. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що відсутність бюджетних асигнувань не можна взяти до уваги як підставу для відмови в задоволенні вимог позивача, так як невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність бюджетних коштів не є підставою для виправдання недоплати пенсій відповідно до Закону № 796-XII. Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

На це звернув увагу й Європейський Суд з прав людини, який у своєму рішенні від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

А згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Правильно встановивши підставність позовних вимог позивача, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, невірно визначив кінцеву дату періоду, за який позов підлягає до задоволення. Так суд задовольнив позовні вимоги по дату звернення позивача до суду, хоча той просив задовольнити позов по день постановлення судом рішення. Підстав для незадоволення позову в цій частині колегія не вбачає, тому рішення в цій частині підлягає зміні із зазначенням кінцевої дати періоду, за який позов підлягає задоволенню 08 листопада 2010 року.

З огляду на те, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, зазначене відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області задовольнити частково.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08 листопада 2010 року у справі № 2а-427/10 змінити, виклавши резолютивну частину постанови в такій редакції:

«Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області щодо невиплати ОСОБА_2, як особі, віднесеній до категорії І, інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18 квітня 2010 року по 08 листопада 2010 року неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2, як особі, віднесеній до категорії І, інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 (сімдесяти пяти) відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18 квітня 2010 року по 08 листопада 2010 року з урахуванням виплачених сум».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді М.А.Пліш

ОСОБА_3