Справа № 2а-14803/11/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 жовтня 2011 року № 2а-14803/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Дегтярьова О.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві
до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України по Київській області та місту Києву
про скасування акта розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, повязаного з виробництвом, що стався з ОСОБА_1, за формою Н-1 від 01 серпня 2011 року, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві з позовом до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України по Київській області та м. Києву про скасування акта розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, повязаного з виробництвом, що стався з ОСОБА_1, за формою Н-1 від 01 серпня 2011 року.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктами 1, 3, 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Субєктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у контексті зазначених положень цього Кодексу справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між субєктами суспільних відносин стосовно їхніх прав і обовязків у правовідносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого субєкта владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 та 3 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту статті 16 Цивільного кодексу України вбачається перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб, які їх порушують, свідчить про законодавчо визначені можливі способи задоволення приватного, а не публічного інтересу.

Так, відповідно до п. 42 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1112 від 25.08.2004р. (Порядок), спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 43 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, що призначається наказом керівника територіального органу Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

За результатами спеціального розслідування складаються акт форми Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного потерпілого, нещасний випадок з яким визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або форми НПВ в іншому випадку, карта форми П-5 стосовно кожного потерпілого у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння), пов'язаного з виробництвом, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, передбачені пунктами 54 і 55 цього Порядку (ч. 1 п. 51 Порядку).

Вимоги про зобовязання скласти акт чи визнати акт про нещасний випадок недійсним або визнання нещасного випадку таким, що не повязаний з виробництвом, по своїй суті вимагає встановлення факту, що має юридичне значення, а справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України вирішуються в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів позову вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу скасування акта № 1 від 01 серпня 2011 року про нещасний випадок повязаний з виробництвом форми Н-1, що стався 29 квітня 2011 року з працівником ТОВ «Лореаль Україна»ОСОБА_2 та акта спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 01 серпня 2011 року.

Окрім цього, відповідно до змісту ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик (Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України).

У ст. 15 цього ж Закону визначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням, є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України й своїм найменуванням, емблему, яка затверджується його правлінням.

Проте, ні вказаним вище нормативно-правовими актами, ні іншими законами України не встановлено право відділень виконавчої дирекції Фонду звернення до суду з позовами по визнання недійсними та скасування актів форми Н-1 та форми Н-5.

Крім того, п. 59 вищевказаного Порядку передбачено, що у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого актів форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному трактуванню не підлягає. Фонд не належить до числа осіб, яким надано право оспорювати зміст актів зазначених форм.

Таким чином, спір, з приводу якого позивач звернувся до суду, не містить ознак публічно - правового спору, а відтак не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена позиція викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а-1/09 від 10.06.2010р. та Вищого адміністративного суду України у справах № К-31091/10 від 07.07.2011р., № К-25764/10 від 09.06.2011р.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому в ст. 254 та ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова