Справа № 2а/0270/3560/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 р. Справа № 2а/0270/3560/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанському В.О.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Малінад"

до: Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Малінад» до Хмільницької обєднаної державної податкової інспекції про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Хмільницькою ОДПІ було відмовлено у проведенні реєстрації ТОВ «Малінад» як платника податку на додану вартість.

На думку позивача, така відмова не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує його законні права та інтереси.

За вказаних обставин, ТОВ «Малінад» звернулось до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправною відмову Хмільницької ОДПІ в реєстрації ТОВ «Малінад» як платника ПДВ та зобовязати відповідача вчинити дії щодо реєстрації.

Ухвалою суду від 25.07.2011 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, в обґрунтування заявленого посилався на обставини, що викладені в позовній заяві та на докази.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки дії податкового органу відповідають положенням Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 березня 2011 року державним реєстратором Літинської районної державної адміністрації була проведена державна реєстрація ТОВ «Малінад», номер запису в ЄДРПОУ 1 000781, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А01 №108951.

02 березня 2011 року ТОВ «Малінад» був взятий на облік у Хмільницькій ОДПІ за №6579, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 03.03.2011 р. №753.

10 червня 2011 року позивач звернувся до відповідача із реєстраційною заявою платника ПДВ, в результаті чого, отримав лист №1360 від 24.06.2011 року. В даному листі зазначається, що Літинське відділення Хмільницької ОДПІ відмовляє в реєстрації платника ПДВ ТОВ «Малінад», так як платник податку не відповідає вимогам визначених п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, де вказано, що платник реєструється платником ПДВ за своїм місцем знаходження. Даний висновок відповідач аргументує довідкою про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків, яка надана відділом ПМ Козятинської ОДПІ. Згідно наданої довідки платник не знаходиться за місцем реєстрації, натомість по даній адресі проживає приватна особа.

09 серпня 2011 року Вінницький окружний адміністративний суд постановив ухвалу про витребування у Хмільницької ОДПІ належним чином завірену копію довідки відділу ПМ Козятинської ОДПІ про встановлення фактичного місцезнаходження платника податку ТОВ Малінад, що вказана у листі (відповідача) за №1360 від 24.06.2011 р.

На виконання вимог вказаної ухвали Хмільницька ОДПІ надала копії довідок про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків №979 від 20.05.2011 року та №1180/26-31-04 від 21.06.2011 року для приєднання їх до матеріалів справи.

Оригінали довідок оглянуто судом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.

У відповідності, до п.5 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 р. №755-IV місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Крім того ст. 5 даного Закону зазначає, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 181.1 ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

В свою чергу зміст п. 183.1 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України розроблено спеціальне Положення, яке визначає порядок реєстрації платників податку на додану вартість - Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. №978, зареєстроване у Мінюсті України 29.12.2010 р. за №1400/18695 (надалі - Положення).

Зміст п.2 розділу ІІІ Положення передбачає, що платником ПДВ можуть бути зареєстровані особи, визначені у пункті 4 розділу I цього Положення та які відповідають вимогам пункту 5 розділу I цього Положення.

Для реєстрації платником ПДВ особа повинна перебувати на обліку в податковому органі за місцезнаходженням або місцем проживання відповідно до Порядку обліку.

В свою чергу п. 5 розділу ІІІ даного Положення зазначає, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника ПДВ, подає до податкового органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за формою №1-ПДВ. При цьому згідно п. 9 розділу ІІІ вищенаведеного Положення при реєстрації платника ПДВ обов'язково проводиться перевірка його реєстраційних даних з Єдиного банку даних про платників податку - юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб. Дані реєстраційної заяви мають бути достовірними та відповідати відомостям Єдиного державного реєстру. З метою перевірки достовірності даних про заявника податковий орган може звернутись до державного реєстратора за отриманням витягу з Єдиного державного реєстру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, зокрема відмові Хмільницької ОДПІ в реєстрації ТОВ "Малінад" як платника податку на додану ватртість, суд виходить з наступного.

Відповідач по справі посилається на відсутність субєкта господарювання за юридичною адресою, що підтверджується копіями довідок про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків №979 від 20.05.2011 року та №1180/26-31-04 від 21.06.2011 року.

Згідно п. 11 Положення встановлені чітки підстави для відмови в реєстрації особи як платника ПДВ, відповідно до якого - податковий орган відмовляє в реєстрації особи як платника ПДВ, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 розділу V ПК (пункт 5 розділу I, пункти 3, 4, підпункт 5.1 пункту 5 розділу III Положення), або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 розділу V Кодексу (пункт 1 розділу V Положення).

Аналізуючи п. 11 Положення та п. ж ст. 184 ПК, можна дійти висновку, що єдиним доказом про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням наявний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Проте, матеріалами справи та поясненнями представника відповідача підтверджено, що податковий орган до державного реєстратора з приводу отримання витягу з Єдиного державного реєстру не звертався.

Як вбачається зі змісту протоколу зборів учасників ТОВ «Малінад»№ 1 від 24.02.2011 р., п.3.2 Статуту ТОВ «Малінад», свідоцтва про державну реєстрацію серії А01 №108951 від 01.03.2011 р., довідки з ЄДРПОУ серії АБ №161704 від 01.03.2011 р., довідки про взяття на облік платника податків №753 від 03.03.2011 р., реєстраційної заяви платника податку на додану вартість від 10.06.2011 р., витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адреса місцязнаходження позивача зазначена, як Вінницька область, Літинський район, с. Селище, вул. Леніна, 37.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані, що вказують на місцезнаходження позивача, а в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців немає наявного запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то суд приходить до висновку, що Хмільницька ОДПІ протиправно відмовила ТОВ «Малінад» в реєстрації платника ПДВ.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про державну податкову службу в Україні, посадові особи органів державної податкової служби зобовязані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряючи, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративному судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді даної справи, відповідач не довів правомірності своїх дії та не надав суду доказів, які б спростовували вимоги позивача.

Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги позовної заяви щодо визнання протиправною відмову Хмільницької ОДПІ в реєстрації ТОВ «Малінад» як платника податку на додану вартість.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За сукупністю встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання Хмільницьку ОДПІ зареєструвати ТОВ "Малінад" платником податку на додану вартість не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Обовязок щодо реєстрації особи як платника ПДВ відповідно до положень Податкового кодексу України покладено на податковий орган. На суд жодним чином не покладено повноваження перебирати функції державних органів щодо прийняття таких рішень. Відповідно до процесуального закону суд дає правову оцінку обставинам під час розгляду та вирішення конкретної справи.

На ряду з цим, суд не може підміняти відповідний орган дія чи рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належить до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Зважаючи на позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваного рішення, надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд з метою захисту прав та інтересів позивача, в узгодження з вимогами ст. 162 КАС України, вважає, що позов в цій частині слід задовольнити, вийти за межі позовних вимог та захистити права позивача шляхом зобовязання відповідача вчинити дії щодо реєстрації ТОВ "Малінад" як платника податку на додану ватртість.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів та вищезазначених положень чинного законодавства України, за сукупністю доказів, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням часткового задоволення позову на користь позивача слід стягнути 1,70 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Хмільницької ОДПІ в реєстрації ТОВ "Малінад" як платника податку на додану ватртість.

В решті позовних вимог відмовити.

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов"язати Хмільницьку ОДПІ вчинити дії щодо реєстрації ТОВ "Малінад" як платника податку на додану ватртість.

Стягнути з Державного бюджету на користь ТОВ "Малінад" судовий збір у розмірі 1.70грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна