Справа № 810/2856/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року справа №810/2856/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Сакевич Ж.В.;

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Брокбункерсервіс"

до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 30.06.2015 р. №504000006/2015/000020/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.07.2014 р. №504050002/2015/0024, з огляду на їх незаконність та прийняття без достатніх правових підстав та зазначив, що при ухваленні цих рішень відповідач допустив порушення норм матеріального права, не врахував фактичні обставини у справі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у мотивувальній частині позовної заяви та зобов?язати відповідача прийняти митну декларацію МД-2 №504050000/2015 від 25.06.2015 р.

У судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримала та пояснила, що 25.06.2015 р., товариством для здійснення митного оформлення вантажу до відділу митного поста «Миколаїв-морський» була подана МД-2 №504050000/2015, згідно якої заявлена митна вартість товару у розмірі 50000 доларів США. Визначення митної вартості відбулось за основним (першим) методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, до декларації був поданий необхідний пакет документів.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідач дійшов висновку, що документи, які надані для оформлення містять розбіжності, а саме щодо порядку оплати судна, зазначеного у п.п.2,7 Меморандуму-угоди №30/1-МОА-2015 від 01.06.2015 р.; вказано про ненадання документів, передбачених п.7 Меморандуму-угоди №30/1-МОА-2015 від 01.06.2015 р. в частині інформації про витрати, передбачені п.9 вищевказаного Меморандуму-угоди; про відсутність страхових документів, визначених п.13 Меморандуму-угоди, у зв?язку з чим 26.06.2015 р. відповідачем була пред?явлена письмова вимога про надання додаткових документів. Незважаючи на надані документи, 30.06.2015 р., митний орган виніс рішення №504000006/2015/000020/2 про коригування митної вартості товару, яким була визначена митна вартість судна за резервним методом.

Оскільки позивач не погодився із вказаним рішенням, оскаржив його до суду.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що при визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України позивачем-несамохідної сухогрузної баржі « 7503», під час здійснення митного контролю та оцінки ризику щодо митної декларації спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за кодами « 000-графа №8-підприємство здійснює нехарактерне оформлення не за місцем обліку протягом останніх 90 діб здійснювало митні оформлення в іншій митниці"; 101-1 витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації або засвідчених в установленому законом порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів; 103-1- перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, які зазначені у цих документах; 105-2 контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; 107-3 контроль правильності класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД; 115-7 перевірка наявності задекларованих товарів у реєстрі товарів, що містять об?єкти права інтелектуальної власності; 203-1 проведення повного митного огляду з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначених у митній декларації; 911-забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

За результатами проведеного митного огляду були встановлені розбіжності, що стало підставою для витребування додаткових документів. У зв?язку з ненаданням декларантом витребуваних документів у повному обсязі для підтвердження числових значень складових заявленої митної вартості імпортованого товару, неспростуванням виявлених розбіжностей та неточностей у поданих документах та, ураховуючи, що вартість 1 тн. баржі 1981 р. є нижчою за вартість 1 тн. сировинних складових, посадовою особою митного органу було ухвалене рішення про коригування митної вартості товару. Вважав, що у даному випадку відповідач діяв законно та у межах наданих йому повноважень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи та матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення до нього, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке:

01.06.2015 р., ТОВ «Брокбункерсервіс» з «CROSSHILL SYSTEMS Inc. було укладено Меморандум-угоду №30/1-МОА-2015, відповідно до якої позивач як покупець купив два судна (« 7503» та «Р-5010») на загальну суму 100 000 доларів США та зобов?язався сплатити продавцю 50000 доларів США за кожне судно. Умови поставки товару згідно Правил міжнародної торгівлі Інкотерм СIF- м. Ржищів Україна.

25.06.2015 р., позивач звернувся до Миколаївської митниці з митною декларацією №504050000 для оформлення поставки баржі, країна виробництва Чехословаччина, рік споруди 1981, за митною вартістю 50000 доларів США.

До вказаної декларації позивачем додано: генеральна декларація від 04.06.2015 р. б/н; експертний висновок від 12.06.2015 р. б/н, підготовлений ТОВ «НВП «Фінансова та технічна експертиза»; інвойс від 02.06.2015 р. №30/1-1; Меморандум-угода від 01.06.2015 р. №30/1-МОА-201; класифікаційне свідоцтво від 25.05.2015 р. №666; свідоцтво про право плавання під прапором Республіки Білорусь від 28.05.2015 р. №ПП000277; свідоцтво про виключення судна з реєстру від 15.06.2015 р. №ИС 000172; свідоцтво про годність до плавання від 25.05.2015 р. №Б-6862; свідоцтво про право власності на судно від 28.05.2015 р. №ПС 000277. З урахуванням заявленої ваги судна 209 тн. митна вартість склала 239,23 дол. США за тн.

За результатами аналізу документів, наданих при митному оформленні, митним органом було встановлено наступні розбіжності: між строками оплати за товар, зазначеними у п.п. 2-7 Меморандуму-угоди №30/1-МОА-2015 від 01.06.2015 р.; вказано про ненадання документів, передбачених п.7 Меморандуму-угоди №30/1-МОА-2015 від 01.06.2015 р. в частині інформації щодо витрат, передбачених п.9 вищевказаного Меморандуму-угоди; відсутність страхових документів, визначених п.13 Меморандуму-угоди.

Крім того, працівниками митного органу було здійснено порівняння вартості товару із вартістю сировинних складових цього товару, за наслідками чого встановлено, що вартість 1 тони брухту чорних металів на світовому ринку складає 257-275 дол.США/тн. на умовах FOB, що є значно вищою за вартість 1 тн. баржі, на підставі чого зроблений висновок, що до митного оформлення був заявлений товар за вартістю нижчою вартості сировинних складових. У «Звіті» позивача про оцінку майна було відсутнє посилання на зовнішні джерела інформації, що унеможливило упевнитися в достовірності зазначеної позивачем інформації.

З урахуванням викладеного, позивачу як декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати: виписку із бухгалтерської документації щодо витрат згідно п.9 Меморандуму-угоди №30/1-МОА-2015 від 01.06.2015 р.; відомостей про підтвердження складових митної вартості (страхування); висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни-відправника; договір із третіми особами, пов?язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; специфікацію виробника (постачальника) щодо судових приналежностей.

Позивач був ознайомлений з переліком додаткових документів. У відповідь на вимогу митного органу був наданий лист №30/06-1583 від 30.06.2015 р. та додаткові документи, зокрема, звіт про оцінку майна від 12.06.2015 р.; купча від 04.06.2015 р.; лист №26/07 -1501 від 26.06.2015 р. про те, що останній не оплачував витрати з транспортування товару (баржі) до місця призначення, тому що такі витрати за умовами поставки СIF несе продавець; лист №30/06-1582 від 30.06.2015 р. про відсутність митної декларації країни відправника у зв?язку з тим, що законодавство країни виробника при реєстрації судна не передбачає оформлення такої декларації, а також про те, що позивачем не були сплачені будь-які платежі стосовно судна; лист продавця №26/06/2015 від 26.06.2015 р. про те, що всі судові приналежності визначені у судових документах ( в т.ч. у свідоцтві про годність до плавання), що є невід?ємною частиною судна та окремо не розглядаються.

Натомість, відповідачем 30.06.2015 р. було винесене рішення про коригування митної вартості товару №504000006/2015/000020/2, яким митна вартість товару визначена за резервним методом. На підставі цього рішення митним органом також було складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №504050002/2015/0024 від 02.07.2015 р.

Отже, згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності дій митного органу при прийнятті рішення про визначення митної вартості товару за зовнішньоекономічним контрактом, а також законність підстав для прийняття картки відмови.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зважає на таке: відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

У відповідності до частини першої статті 246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 248 МКУ митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Згідно із частиною першою статті 257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Відповідно до частини шостої статті 264 МКУ митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 МКУ перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням систем управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

За приписами ст. 49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положеннями ст. 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, у зв?язку з численним розглядом справ даної категорії Вищий адміністративний суд України сформував судову практику, згідно з якою митниця має право витребувати додаткові документи при дослідженні митної вартості виключно за наявності встановлених законом підстав, зокрема сумнівів, що мають бути належним чином обґрунтовані. Тобто, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

При цьому, встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та, які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Тобто процедура витребування додаткових документів під час контролю митної вартості виглядає наступним чином: 1) необхідна наявність обґрунтованих сумнівів у поданих до митного оформлення документах. Сумніви є обґрунтованими у разі, якщо подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. 2) у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. 3) Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МКУ можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити.

Отже витребування всіх документів передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з цих документів.

У випадку, коли певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, митниця не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників.

Як вбачається із оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для витребування митницею додаткових документів у позивача стали: розбіжності щодо оплати судна, зазначені у п.п.2 та 7 Меморандуму-угоди №30/1-МОА-2015 від 01.06.2015 р. Як вбачається із п.1 вищевказаного Меморандуму-угоди ціна баржі « 7503» складає 50000 доларів США. Згідно п.2 Меморандуму згаданий вище баланс, вільний від банківських витрат, повинен бути сплачений на рахунок Продавця згідно інвойсу не пізніше 31.12.2015 р. Пунктом 7 Меморандуму-угоди передбачено, що в обмін на покупну ціну судна, що включає суму аванса, продавець надає покупцю Купчу.

Представником митного органу у судовому засіданні було визнано, і ця обставина встановлена під час розгляду справи, що позивачем додатково митному органу була надана Купча від 04.06.2015 р., чим підтверджено факт оплати товару.

Крім того, у якості підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано інвойс №30/1- від 02.06.2015 р. При витребуванні додаткових документів, митним органом не конкретизовано, які саме розбіжності мають зазначені вище пункти угоди і, якими документами такі розбіжності повинні бути усунені. Посадовими особами митного органу також не надано пояснення з приводу того, чому із наявних документів неможливо було встановити митну вартість товару.

Другою підставою для коригування вартості товару в оспорюваному рішенні зазначено відсутність документальної інформації щодо витрат, передбачених п.9 Меморандуму та страхових документів.

Так, згідно п.9 Меморандуму-угоди будь-які податки, винагороди та витрати у зв?язку з придбанням (покупкою) та реєстрацією судна під прапором Покупця, сплачуються Покупцем.

Згідно відомостей, зазначених позивачем, і це визнається стороною відповідача, разом із митною декларацією було надано свідоцтво про право плавання під прапором Білорусії від 28.05.2015 р. №ПП000277, тобто витрати, передбачені п.9 Покупець мав би нести тоді, коли б судно було зареєстроване під прапором Британських Виргинських островів, позаяк продавець є компанія «CROSSHILL SYSTEMS Inc. із походженням з Виргинських островів. Однак, зі свідоцтвом про право плавання під прапором Білорусії цей обов'язок п.9 Меморандуму анулюється.

Суд також відкидає як підставу для визначення митної вартості відповідачем ненадання декларантом позивача страхових документів, з огляду на те, що умови поставки СІF, за яких був укладений контракт передбачають (Cost, Insurance and Freight) (named port of destination), або вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення, що на продавця покладається також обов'язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.

Відповідачем також як підстава для визначення митної вартості товару зазначена відсутність інформації щодо джерел походження комерційних пропозицій іноземних компаній та посилання на те, що дві із трьох компаній, вказаних у «Звіті про оцінку майна» є діловими партнерами ТОВ «Брокбункерсервіс».

В силу приписів ч.7 ст.53 МКУ , у разi якщо пiд час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартiсть вважається визнаною автоматично.

Суд зауважує, що митним органом під час проведення митного контролю аргументовано не доведено, що позивачем заявлена неповна або недостовірна інформація про митну вартість товару, а відтак така митна вартість має бути визнаною автоматично.

В частині тверджень позивача, що зазначені у «Звіті про оцінку товару» компанії є діловими партнерами жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару позивачем, а витребування інформації про джерела комерційних пропозицій митним органом не обґрунтовані.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості».

Проте, як встановлено судом, відповідач своїми листами, які перелічені вище надав відповідачу наступний пакет документів: лист №30/06-1583 від 30.06.2015 р.; звіт про оцінку майна від 12.06.2015 р.; купчу від 04.06.2015 р.; лист №26/07 -1501 від 26.06.2015 р. про те, що останній не оплачував витрати з транспортування товару (баржі) до місця призначення, тому що такі витрати за умовами поставки СIF несе продавець; лист №30/06-1582 від 30.06.2015 р. про відсутність митної декларації країни відправника у зв?язку з тим, що законодавство країни виробника при реєстрації судна не передбачає оформлення такої декларації, а також про те, що позивачем не були сплачені будь-які платежі стосовно судна; лист продавця №26/06/2015 від 26.06.2015 р. про те, що всі судові приналежності визначені у судових документах ( в т.ч. у свідоцтві про годність до плавання), що є невід?ємною частиною судна та окремо не розглядаються, які були достатніми для визначення митної вартості товару.

Незважаючи на це, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості.

З огляду на викладене, суд зазначає, що сам по собі факт ненадання додаткових документів або надання неналежних документів не є достатнім обґрунтуванням незастосування методу вартості операції при визначенні митної вартості товару.

Втім, як вже вказувалось, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стала начебто наявність розбіжностей у документах та відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів.

Вказане спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами та аналізом правовідносин, що склалися між сторонами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання протиправним рішення від 30.06.2015 р. №504000006/2015/000020/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 02.07.2014 р. №504050002/2015/00024 підлягають задоволенню.

Одночасно суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов?язання відповідача прийняти митну декларацію МД-2 №504050000/2015 від 25.06.2015 р. з урахуванням того, що згідно рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому суд звертає увагу, що він може зобовязати суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії лише у випадку коли закон встановлює повноваження в імперативній формі, тобто коли його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), з урахуванням встановлених судом обставин.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 30.06.2015 р. №504000006/2015/000020/2; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №504050002/2015/00024 від 02.07.2014 р.

У задоволенні решти позовних вимг,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 вересня 2015 р.