Справа № 2-а-3857/10
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2011-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" квітня 2011 р. Справа № 2-а-3857/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "21" грудня 2010 р. у справі № 2-а-3857/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо невиплати ОСОБА_3 у повному розмірі доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто з відповідача на користь позивача 69403,17 грн. доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2000 року по 31.10.2010 року.

В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає що, управління діє в межах повноважень, передбачених законодавством та проводить компенсаційні виплати у розмірах, передбачених відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Заяв та клопотань в судове засідання не надали, про причини неявки - не повідомили.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією за відсутності позивача та представника відповідача в порядку письмового провадження.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3-ої категорії, постійно проживає та працює в Коростенському УЕГГ в смт.Лугини Житомирської області, тобто на території зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується матеріалами справи.

За місцем роботи позивачу нараховувалася та виплачувалася компенсація згідно ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 10,50 грн. щомісячно, що є значно нижчим, ніж це передбачено ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836 .

Тому позивач, як особа, яка проживає та працює на території зони гарантованого добровільного відселення, має право отримувати доплату до заробітної плати у розмірах, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не відповідними постанови Кабінету Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому в повному розмірі доплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнути на його користь з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради 92373,00 грн. за період з 01.09.1996 року по 31.10.2010 року. При цьому, із заявою про поновлення строку він не звертався і судом це питання не вирішувалося.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, стягнув з відповідача на користь позивача конкретно визначену суму недоотриманої ним доплати до заробітної плати за вказаний ним період.

При цьому, вирішуючи спір в цій частині,

суд вийшов за межі компетенції, встановленої Кодексом адміністративного судочинства України.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

При прийнятті нового судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Проте, приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч.2 ст.99 та ст.100 КАС України та помилково застосував до спірних правовідносин Кодекс законів про працю України та Закон України "Про оплату праці".

Тому постанова Лугинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_3 69403,17 грн. доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2000 року по 31.10.2010 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

З врахуванням вище викладеного, позовна заява ОСОБА_3 Д,І. в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на його користь доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2000 року по 29.05.2010 року підлягає залишенню без розгляду. Позовна заява в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на користь позивача доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 30.05.2010 року по 31.10.2010 року підлягає до задоволення частково, шляхом зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 30.05.2010 року по 31.10.2010 року.

У зв'язку із скасуванням постанови в частині стягнення грошових коштів, з резолютивної частини судового рішення слід виключити п'ятий абзац щодо негайного виконання рішення в межах сум стягнення. В решті постанова підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст.99,100,197,198,202,203,205,207,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_3 69403,17 грн. доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2000 року по 31.10.2010 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_3 в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на його користь доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2000 року по 29.05.2010 року залишити без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_3 в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на його користь доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 30.05.2010 року по 31.10.2010 року задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 30.05.2010 року по 31.10.2010 року.

Виключити з резолютивної частини постанови суду п'ятий абзац щодо негайного виконання рішення в межах сум стягнення.

В решті постанову залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Горького,25,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради вул.Кірова, 8,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500