Справа № 2а-6446/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 4365/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду від 11.12.2009 року у справі за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправильно виплаченої допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 за яким просить стягнути зайво виплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в сумі 601 грн.15 коп.

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_1 отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку і в цей період, а саме 09.11.2009 року прийнята на роботу у Волинський національний університет ім. Лесі Українки. Про дану обставину відповідач не повідомила департамент, що призвело до безпідставного отримання нею вказаного виду допомоги в сумі 601,15 грн. за період з 09.11.2007 року по 31.03.2008 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 11.12.2009 року позов задоволено з тих підстав, що відповідач отримуючи допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку працювала у вказаний період.

Не погодившись з рішенням суду відповідач, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу за якою вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та при цьому суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так апелянт вважає, що позовна заява подана не уповноваженою особою, а також з пропуском річного строку звернення до суду.

Одночасно апелянт покликається на Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги сім»ям з дітьми, який затверджено Кабінетом Міністрів України 27.12.2001 року № 57 за п.7 якого визначено, що не припиняється виплата допомоги особам, що працюють в режимі неповного робочого часу, вдома або провадять підприємницьку.

При цьому апелянт вказує, що працевлаштувалася у Волинський національний університет ім.Лесі Українки на 0,5 ставки і тому вважає, що входить в коло осіб, що визначені вказаним Порядком.

Тому апелянт просить скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули, клопотань про розгляд апеляції за їх участю не поступило, а тому колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таке можливе на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи щодо того, що ОСОБА_1 отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку і в цей період, а саме 09.11.2009 року прийнята на роботу у Волинський національний університет ім. Лесі Українки в режимі неповного робочого часу.

Не можна погодитись з твердженням апелянта, що на момент її працевлаштування діяла норма Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.12.2001 року, оскільки дана редакція на яку покликається апелянт, діяла з 22.02.2008 року, а саме на момент працевлаштування 09.11.2007 року вказана норма Постанови ще не діяла.

На це вказує наказ №173-К/В від 09.11.2007 року Волинського національного університету ім. Лесі Українки про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого викладача кафедри цивільного права і процесу з 0,5 ставки.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в тому, що відповідач не повідомила позивача про працевлаштування, що призвело до безпідставного отримання нею допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в сумі 601,15 грн. за період з 09.11.2007 року по 31.03.2008 року.

Окрім цього необхідно вказати, що при призначенні відповідача на посаду викладача останній не надавалась відпустка по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тобто в порядку ст.56 КЗпП України і позивач не мала права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Також не вірним є твердження апелянта, що суд зобов»язаний був відмовити в позові на підставі ст.100 КАС України, оскільки таке клопотання позивачем в судовому засіданні не заявлялось.

На час розгляду справи ч.1 ст.100 КАС України діяла в редакції від 06.07.2005 року «Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.»

Окрім цього позовна заява підписана представником позивача, який на це має повноваження за довіреністю від 17.07.2007 року.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення суду по даній справі необхідно залишити без змін.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду від 11.12.2009 року у справі №2а-6446/09- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_2