Справа № 2а-4210/11/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2012 р. Справа № 2a-4210/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Прут Ю.А.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Рожнятівському районі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 1469,24 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в Рожнятівському районі звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач допустив заборгованість перед бюджетом у вигляді пені по орендній платі за землю в розмірі 1469,24 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована 02.04.1998 року Рожнятівською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як фізична особа підприємець, взята на облік як платник податків, є платником орендної плати за землю.

Станом на 12.12.2011 року загальна сума заборгованості відповідача у вигляді пені зі сплати орендної плати за землю перед бюджетом становить 1469,24 грн.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно статті 2 Закону України Про плату за землю № 2535-XII від 03.07.1992 року (надалі Закон № 2535-XII), чинного до 01.01.2011 року, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Згідно статті 14 Закону № 2535-XII платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до статті 17 Закону № 2535-XII податкове зобовязання по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п.п.16.1.1 п.16.1 ст.16 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, чинного до 01.01.2011 року, після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У відповідності до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно підпункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до ст.36 Кодексу, є податковим обовязком. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обовязку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 несвоєчасно сплачувала узгоджені податкові зобов'язання по орендній платі за землю у зв'язку з чим відповідачу нарахована пеня у розмірі 1469,24 грн.

Згідно п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом. Нарахування пені закінчується у випадках, визначених п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України. Відповідно до п. 129.4. ст.129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в порядку оскарження, але несплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Державною податковою інспекцією в Рожнятівському районі направлені фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 податкові вимоги від 12.05.2009 р. та 17.06.2009 року за № 1/880 та № 2/162 відповідно, які отримані відповідачем та є невідкликаними. За змістом п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг у сумі 1469,24 грн.

Податковий борг відповідача підтверджується зворотнім боком облікової картки платника (а.с. 11-14) та довідкою про суму податкового боргу платника податків (а.с. 8), які містяться в матеріалах справи.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, орган держаної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи , щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1469,24 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід бюджету заборгованість в сумі 1469 (одна тисяча чотириста шістдест дев'ять) гривень 24 копійки з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача та за рахунок його готівки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 30.01.2012 року.