Справа № 2а/0270/1248/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 р. Справа № 2а/0270/1248/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанському В.О.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції

до: відкритого акціонерного товариства "Хмільницька пересувна механізована колона №208"

про: стягнення орендної плати за землю

ВСТАНОВИВ :

Хмільницькою обєднаною державною податковою інспекцією (надалі ОДПІ) заявлено позов до відкритого акціонерного товариства «Хмільницька пересувна механізована колона №208» (Хмільницька ПМК №208) про примусове стягнення орендної плати за землю в сумі 29192,19 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 28.02.2011 рік за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі за землю. Оскільки, заборгованість в добровільному порядку не погашена, Хмільницька ОДПІ звернулась до суду з позовом про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 21 березня 2011 року відкрито провадження у справі.

18.04.2011 р. за клопотанням представника відповідача ухвалою суду зупинено провадження по даній адміністративній справі.

Підставою для зупинення провадження у справі було оскарження відповідачем до Вінницького окружного адміністративного суду податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій №№/0, /0 від 17.02.11 р., зокрема згідно яких заявлено позов щодо стягнення.

З урахуванням положень п.3 ч.1 ст. 156 КАС України, враховуючи, що суть спору адміністративного позову ВАТ "Хмільницька пересувна механізована колона №208" до Хмільницької ОДПІ нерозривно пов'язаний з предметом спору адміністративної справи №2а/0270/1248/11, судом клопотання представника відповідача задоволено та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили постановленим рішенням у справі №2а/0270/1712/11.

Відповідно до постанови у справі №2а/0270/1712/11 адміністративний позов задоволено повністю, та визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Хмільницької ОДПІ №№/0, /0 від 17.02.11 р.

19 липня 2011 року враховуючи, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі відпали, суд, у відповідності до ч. 5 ст. 156 КАС України, поновив провадження у даній справі.

27.07.2011 р. представником Хмільницької ОДПІ було заявлено клопотання щодо зменшення позовних вимог на суму 13400,86 грн., про що було подано відповідну письмову заяву, яка долучена до матеріалів справи. Згідно остаточних позовних вимог позивач просить стягнути з ВАТ "Хмільницька пересувна механізована колона №208" податковий борг у розмірі 15791, 33 грн.

У відповідності до положень ст. 51 КАС України, судом прийнята заява Хмільницької ОДПІ.

В судовому засіданні, представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав, обгрунтовуючи їх обставинами, що викладені в адміністративному позові, просив їх задовольнити. При цьому, надав суду детальний розрахунок суми позову.

Представник відповідача заперечував проти позову. Суду пояснив, що оскільки, податкові повідомлення-рішення Хмільницької ОДПІ №№/0, /0 від 17.02.11 р., на підставі яких заявлено позов щодо стягнення з відповідача коштів, скасовані згідно постанови суду від 25 травня 2011 року у справі №2а/0270/1712/11, тому підстав для стягнення коштів немає. З таких мотивів просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкрите акціонерне товариство «Хмільницька пересувна механізована колона №208» зареєстроване Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 18.10.1999 р., включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та взято на податковий облік як платник податків з 19.12.1995 р. за №85.

Відповідно до первинних вимог, відповідач мав податковий борг по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності в розмірі 29192,19 грн.

В подальшому, позивачем зменшено суму позову на 13400,86 грн., що є сумою податкових повідомлень-рішень №/0 12299,41 грн. та №/0 1101,45 грн. від 17.02.11 р., які постановою суду від 25 травня 2011 року у справі №2а/0270/1712/11 визнані протиправними та скасовані.

Таким чином, станом на 28.02.2011 року відповідач має заборгованість перед бюджетом зі сплати податку з орендної плати за землю в розмірі 15791,33 грн., яку позивач просить стягнути. Наявність зазначеної заборгованості підтверджується податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2010р., обліковою карткою платника податків та детальним розрахунком ціни позову.

Аналізуючи подані докази вбачається, що заборгованість становить 15791,33 грн, з них 15170,94 грн це заборгованість по орендній платі, 620,39 грн. сума нарахованої пені.

Вищезгадана заборгованість виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкових зобовязань відповідно до поданих платником податків податкових декларацій по орендній платі за землю.

На виконання заходів стягнення податкового боргу в порядку, передбаченого Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (№2181-ІІІ від 21.12.2000 року) /чинного на момент виникнення спірних правовідносин/ підприємству було надіслано першу податкову вимогу №1/191 від 02.09.2009 року на суму 2612,78 грн., та другу податкову вимогу №2/207 від 06.11.2009 року на суму 4003,28 грн..

Визначаючись щодо заявлених вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про плату за землю" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до ст. 15 вказаного вище Закону, власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Частинами 1, 2 ст. 17 зазначеного Закону, податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пп. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон №2181), (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно п. 5.1 Закону №2181, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

За змістом п. 5.3.1. зазначеного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. У разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування. У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Згідно ж п. 5.4.1. Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова заборгованість сторонами узгоджена відповідно до вимог Закону.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів та вищезазначених положень чинного законодавства України, за сукупністю доказів щодо наявності боргу у відповідача, враховуючи, що сума, яка підлягає сплаті, платником податків визначена самостійно, а відтак, зобов'язання є узгодженим, а також враховуючи те, що податковий орган має право звернутися до суду про стягнення заборгованості, а суд наділений такими повноваженнями, тому наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Хмільницька пересувна механізована колона №208" податковий борг за рахунок грошових коштів в сумі 15791,33грн. (п"ятнадцять тисяч сімсот дев"яносто одну гривню 33 коп.)

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна