Справа № 815/4379/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4379/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СІГРАН до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СІГРАН звернулося до суду з даним адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 липня 2015 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ СІГРАН з податку на прибуток на 403668 грн. та податкового повідомлення-рішення від 23 липня 2015 року № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ СІГРАН з ПДВ на 448520 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що відповідачем в період з 18 по 24 червня 2015 року була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ СІГРАН з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин з платниками податків, відповідно до постанови слідчого Генеральної прокуратури України від 20.04.2015р., за результатами якої 02.07.2015 року був складений ОСОБА_1 №4567/15-53/22- 03/21039383. Відповідач неправомірно визначив суми податкових зобовязань позивача через недоведеність обставин, що мали значення при прийнятті рішень, які відповідач визнав встановленими. Висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи та свідчать про неправильне застосування контролюючим органом норм матеріального права. Позивач вказує, що перевіркою в порушення п.п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік на суму 269 112 грн. та порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено заниження податку на додану вартість на суму 299 013 грн.

Позивач вказує, що перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ СІГРАН з ПП Білдинг Стаф та ПП Буд-Системс, з якими було укладено договори, роботи за якими було виконано. Податкові накладні за цими договорами було включено позивачем до складу податкового кредиту та відображено у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних. До перевірки були надані усі оригінали первинних документів бухгалтерського і податкового обліку щодо взаємовідносин із наведеними контрагентами. Робити висновки щодо реальності господарських операцій та чинності укладених правочинів платника, на підставі акту зустрічної звірки, а тим більше з підстав неможливості проведення зустрічної звірки по контрагентах, для контролюючого органу позивач вважає неприпустимим, оскільки функція контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства реалізується відповідачем шляхом проведення перевірок, і у податкового органу відсутні повноваження на здійснення такого контролю в рамках проведення зустрічних звірок. Тобто, за своєю правовою природою акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є актом перевірки та не може містити в собі аналізу господарських операцій платника податків та висновків про характер укладених ним правочинів. Використання відповідачем такого акту як належного та допустимого доказу позивач вважає необгрунтованим. Посилання відповідача в обґрунтування висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства на відсутність реального характеру операцій між ПП Буд Системс з ПП Хол Авто, рівно як між ПП Білдінг Стаф з ПП Аурум 999, з огляду на те, що у ПП Буд Системс та його контрагента відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, є необгрунтованими та безпідставними. Так, позивач вказує, що обставини стосуються не Позивача, а контрагентів та їх контрагентів, проте жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов'язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом та контрагентами свого контрагента до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку. Укладені між Позивачем та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними. Крім того, на час укладання та виконання договорів, підрядники Позивача - ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс мали цивільну правоздатність, булі зареєстровані як юридичні особи, мали чинну державну реєстрацію, булі платниками податку на додану вартість, не булі позбавлені права укладати будь-які угоди у відповідності із вимогами чинного законодавства. Тому винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення: №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 269112 грн. і застосована штрафна санкція на суму 134556 грн., всього на суму 403 668 грн.; та №, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на 299013 грн. і застосована штрафна санкція на суму 149507 грн., всього на суму 448520 грн., - позивач вважає протиправними.

У судовому засіданні представник ТОВ СІГРАН позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов з наведених вище підстав.

Представник відповідача позов не визнав, вимоги позивача вважав необґрунтованими, у задоволенні позову просив відмовити, обгрунтовуючи це наступним.

На виконання постанови слідчого Генеральної прокуратури України від 20.04.2015, в межах кримінального провадження № 0000044, відповідно до наказу ДПІ від 16.06.2015 року № 1003 та направлення на перевірку від 16.06.2015 року № 001352/1047 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ СІГРАН з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин з платниками податків за період з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року. Перевіркою встановлено взаємовідносини позивача за вказаний період з ПП "БІЛДІНГ СТАФ" та ПП "БУД-СИСТЕМС" .

Відповідач вказує, що 01.08.2014 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було складено акт від №4346/15-53-22-3/39071313 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП Білдінг Стаф, код за щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період квітень, травень 2014 року. В данному акті вказано, що згідно системи Податковий Блок основним постачальником ПП Білдінг Стаф є ПП "АУРУМ 999". Відносно ПП "АУРУМ 999" також складено акт від 01.08.2014 року №4349/15-53-22-3/37281141 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "АУРУМ 999" код за , щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень - травень 2014 року. В цьому акті вказано, що ПП Аурум 999 за податковою адресою не знаходиться, не має основних засобів, трудових ресурсів та виробничих потужностей. Проведеним аналізом податкової звітності та наявної інформації в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області встановлено, що за період квітень, травень 2014 року підприємством ПП "АУРУМ 999" податкова звітність до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області не надавалась. Від ПП "Білдінг Стаф", код за отримано лист від 29.05.2014 року № 17559/10 про неможливість надання первинних бухгалтерських та інших господарських документів по взаємовідносинам з контрагентами, у зв язку з їх втратою.

Таким чином, в ході проведеного аналізу наявної у відповідача інформації по підприємству ПП "Білдінг Стаф" та у звязку з втратою документів на момент складання акту про неможливість проведення зустрічні звірки ПП "Білдінг Стаф", не можливо підтвердити здійснення господарських операцій між ПП "Білдінг Стаф" та контрагентами-покупцями за період квітень - травень 2014 року.

Серед інших матеріалів, при складанні податкової інформації, було використано вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2014 року по справі №522/22987/14-к згідно якого директора ПП Аурум 999 ОСОБА_1 визнано винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.205 КК України.

Також відповідач зазначив, що відповідно бази даних Податковий блок встановлено, що основним постачальником товарів та послуг для ПП Буд системс, за період 01.04.2015 по 31.03.2015 було ПП Хол Авто. 20 березня 2015 року вироком Приморського районного суду м. Одеси, особу яка значилася засновником та директором ПП Хол Авто - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 КК України, який набрав законної сили.

Акти приймання виконаних проектно-монтажних робіт, що були надані до перевірки, не можуть бути визначені як форма первинних документів з обліку будівельних послуг, внаслідок того, що не доводять використання трудових ресурсів та відповідно - надання таких людино-потужних робіт постачальником ПП Буд-Системс, оскільки у ПП Буд-Системс відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності. Відповідач зазначає, що відсутність реально вчиненої господарської операції між ПП Хол Авто та ПП Буд Системс та як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не підтверджує реальність здійснення операцій.

Враховуючи дані факти, відповідач вбачає формування податкової вигоди від підприємств, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру (платник не знаходиться за місцезнаходженням), тому наведені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарських операцій ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс з замовниками та постачальниками.

З огляду на викладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 01.11.1995 року Товариство з обмеженою відповідальністю СІГРАН зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 1 010286.

17.10.2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради ТОВ СІГРАН повторно зареєстровано за № 3010286.

З 09.11.1995 року ТОВ СІГРАН знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за № Ч-2955, згідно довідки №2982 від 21.12.2011 року.

Згідно витягу № 144 та свідоцтва № 200019417, з 13.01.2012 року позивача зареєстровано як платника податку на додану вартість.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_3 було доручено проведення перевірки ТОВ СІГРАН по взаємовідносинах з 76 субєктами господарювання за період з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року.

На виконання вказаної постанови прокурора в межах кримінального провадження № 0000044, відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 16.06.2015 року № 1003 та направлення на перевірку від 16.06.2015 року № 001352/1047 в період з 18 по 24 червня 2015 року була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ СІГРАН з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин з платниками податків за період з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року.

За результатами вказаної перевірки 02.07.2015 року складений ОСОБА_1 №4567/15-53/22- 03/21039383.

Перевіркою встановлено порушення п.п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 269112 грн.

Також перевіркою встановлено, що в порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, ТОВ СІГРАН занижено податок на додану вартість на суму 299013 грн., у тому числі: квітень 2014 р. - 290 353 грн., липень 2014 р. - 8660 грн.

23 липня 2015 року відповідачем на підставі ОСОБА_1 перевірки від 02.07.2015р. прийняті податкові повідомлення-рішення за формою Р: № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 269112 грн. та застосована штрафна санкція на суму 134556 грн., всього на суму 403668 грн., та № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на 299013 грн. та застосована штрафна санкція на суму 149507 грн., всього на суму 448520 грн.

Як встановлено відповідачем, у період, що перевірявся, ТОВ СІГРАН мало господарські взаємовідносини з ПП Білдинг Стаф () та ПП Буд-Системс ().

17.03.2014р. між ТОВ СІГРАН (замовник) та ПП Білдинг Стаф (виконавець) був укладений договір №4 на виконання ремонтних робіт на т/х Іван Сергієнко в обсязі, визначеному кошторисом. Вартість робіт визначена у розмірі 1 122 120 грн., у т.ч. ПДВ -187020 грн. (а.с.31-33).

Роботи за цим договором були виконані у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 30.04.2014р., вартість виконаних робіт сплачена позивачем контрагенту повністю протягом травня - серпня 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями та карткою рахунку 631 (а.с.34, 37-53).

Податкова накладна за №3084 була виписана виконавцем 30.04.2014р. та зареєстрована в ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 про прийняття податкової накладної. (а.с.35, 36).

Крім того, 19.03.2014р. між ТОВ СІГРАН (замовник) та ПП Білдинг Стаф (виконавець) був укладений договір №7 на виконання робіт з виготовлення металоконструкцій, згідно кошторису. Вартість робіт визначена у розмірі 620000 грн., у т.ч. ПДВ -103333,33 грн. (а.с.54, 55).

Роботи за цим договором були виконані ПП Білдинг Стаф у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 30.04.2014 року. (а.с.56).

Грошові кошти за виконані роботи позивачем сплачені контрагенту у повному обсязі впродовж серпня - жовтня 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями та карткою рахунку 631.(а.с.59-66).

Податкова накладна за №3083 була виписана ПП Білдинг Стаф 30.04.2014 року та зареєстрована в ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 про прийняття податкової накладної. (а.с.57, 58).

Податкові накладні № 3083 та № 3084 від 30.04.2014 року включені позивачем до податкового кредиту квітня 2014 року, що відображено у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларацій з ПДВ та даним декларації з ПДВ за квітень 2014 року, що відображено в акті перевірки від 02.07.2015 року та документах податкової звітності позивача (декларація з ПДВ, додаток 5 до декларації) за квітень 2014 року (а.с.74-78).

23.06.2014р. між ТОВ СІГРАН (замовник) та ПП Буд-Системс (виконавець) був укладений договір №14 на виконання відновлювального ремонту гідроциліндра на т/х Мідіа-8 згідно кошторису. Вартість робіт визначена у розмірі 51960 грн., у т.ч. ПДВ - 8600 грн. (а.с.67, 68).

Роботи за цим договором були виконані ПП Буд-Системс у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 30.07.2014р. (а.с.69).

Грошові кошти за виконані роботи сплачені позивачем контрагенту в повному обсязі у серпні 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями та карткою рахунку 631.(а.с.71-73).

Податкова накладна №2900 була виписана виконавцем робіт 30.07.2014 року та включена до податкового кредиту липня 2014 року, що відображено у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларацій з ПДВ та даним декларації з ПДВ за липень 2014 року, що відображено в акті перевірки від 02.07.2015 року та документах податкової звітності позивача (декларація з ПДВ, додаток 5 до декларації) за липень 2014 року (а.с.79-83).

Позивачем до перевірки були надані усі оригінали первинних документів бухгалтерського і податкового обліку щодо взаємовідносин із вищенаведеними контрагентами.

Згідно ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п. 14.1.36 Податкового кодексу України, господарська діяльність це діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконання робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на вищенаведені норми закону, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцію є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); ґ) виключено; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) виключено; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201. 4 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Судом встановлено, що податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 299013 грн. за квітень, липень 2014 року (у тому числі: квітень 2014 р. - 290 353 грн., липень 2014 р. - 8660 грн.) по господарським операціям з ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс, оформлені у встановленому законом порядку особами, які були зареєстровані платниками податку на додану вартість на момент їх виписки, виконані контрагентами для позивача роботи використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача, порушень умов реєстрації податкових накладних продавцями в ЄРПН допущено не було.

Таким чином, передбачених законом підстав для невключення до складу податкового кредиту витрат позивача по сплаті податку на додану вартість у сумі 299013 грн. у відповідача не було.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 09.09.2008р. (в ЄДРСР № 2362425), у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумнівів у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит, та/або бюджетне відшкодування, достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. При цьому, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу само собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу. У такому разі, достатньо встановити необізнаність платника податку, що заявляє право на податковий кредит чи бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, про факт припинення або недобросовісний характер діяльності контрагента (зокрема, про несплату податків, чи неподання податкової звітності).

Відповідач вважає, що акти приймання виконаних робіт не можуть бути визнані як форма первинних документів в контексті положень ст.ст.2, 3, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п.2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995р. №88.

В обгрунтування таких висновків в розділі 4 Опрацювання податкової інформації ОСОБА_1 від 02.07.2015р. відповідач наводить наступні відомості:

Відповідач посилається та цитує акт ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 01.08.2014р. №4346/15-53-22-3/39071313 Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП Білдінг Стаф щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період квітень, травень 2014 року.

Згідно цього акту основним постачальником ПП Білдінг Стаф є ПП Аурум 999.

В свою чергу відносно ПП Аурум 999 складений акт від 01.08.2014 №4349/15-53-22- 3/37281141 Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП Аурум 999 щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень - травень 2014року.

Серед іншого відповідачем наведена номенклатура товарів (послуг), отриманих ПП Білдінг Стаф від ПП Аурум 999, текст вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2014р. по справі №522/22987/14-к відносно директора ПП Аурум 999, та з посиланням на норми ПК України висновок щодо відсутності факту реального здійснення господарських операцій ПП Білдінг Стаф з замовниками та постачальниками.

Всупереч наведених тверджень, сам відповідач посилається в акті перевірки від 02.07.2015 року на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 року по справі №815/6004/14, залишену без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, якою визнані протиправними дії посадових осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси по внесенню до діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобовязань) в розрізі контрагентів інформації на підставі акту від 01.08.2014р. за №4346/15-53-22-3/39071313 Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП Білдінг Стаф щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період квітень, травень 2014 року та зобовязано відповідача вилучити з цих систем інформацію, внесену на підставі акту від 01.08.2014р. за №4346/15-53-22-3/39071313.

У вищезазначених судових рішеннях суди дійшли висновків, що питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податку.

Зустрічна звірка є заходом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в той час, як функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, реалізується останніми шляхом проведення перевірок у випадках та в порядку, встановленому Податковим кодексом України. Та у податкового органу відсутні повноваження на здійснення в рамках проведення зустрічних звірок контролю за додержанням податкового законодавства.

Тому робити висновки щодо реальності господарських операцій та чинності укладених правочинів платника, на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки по контрагентах, для податкового органу є неприпустимим.

При цьому, судові рішення по адміністративних справах №815/6155/14, №815/6727/14, №815/6730/14, на які посилається позивач, суд не бере до уваги, оскільки в акті перевірки позивача від 02.07.2015 року відсутні посилання на акти про неможливість проведення зустрічної звірки та листи з податковою інформацією, правомірність складання та використання яких була предметом судового розгляду по вказаним справам.

Згідно з ч. 1 ст.3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини між підприємствами здійснюються на підставі договорів.

Відповідно до вимог ст.ст. 205, 206 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частинами 1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст правочину, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства. Правочин, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, відповідні відносини у сфері оподаткування регулюються підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України. Указана норма встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданного на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов"язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об"єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі, визнання такого правочину недійсним, судом не вимагається.

Частиною 1 статтею 228 Цивільного кодексу України, встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, законодавцем чітко зазначено, що саме є порушенням публічного порядку і відповідно, який правочин може вважатися нікчемним.

Висновками, зазначеними в акті, не доведено, яким саме чином угоди між позивачем та контрагентом були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним з боку позивача.

З аналізу письмових доказів вбачається, що в ході перевірки контролюючим органом не був встановлений умисел на порушення чинного законодавства України будь-якою із сторін правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами - ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Систем.

Відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Проте, в судовому порядку правочини між позивачем та вищевказаними контрагентами недійсними не визнавалися.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 09.09.2008р. (в ЄДРСР № 2362425), у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумнівів у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит, та/або бюджетне відшкодування, достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. При цьому, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також, не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу само собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу. У такому разі, достатньо встановити необізнаність платника податку, що заявляє право на податковий кредит чи бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, про факт припинення або недобросовісний характер діяльності контрагента (зокрема, про несплату податків, чи неподання податкової звітності).

Сумніви відповідача в реальності господарських операцій позивача з контрагентами ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс грунтуються, зокрема, на вироках Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2015р. по справі №522/3050/15-к відносно директора ПП Хол Авто та від 17.12.2014р. по справі №522/22987/14-к відносно директора ПП Аурум 999, зміст яких складає більшу частину акта перевірки від 02.07.2015 року. При цьому, відповідач вказує, що ПП АУРУМ 999 було основним постачальником ПП Білдінг Стаф, а ПП Хол Авто основним постачальником ПП Буд-Системс.

Так, відповідачем в акті перевірки від 02.07.2015 року наведений перелік товарів (послуг), отриманих ПП Білдінг Стаф від ПП АУРУМ 999, проте перелічені в акті роботи (послуги) жодним чином не повязані з ремонтними роботами та роботами з виготовлення металоконструкцій, які виконувалися ПП Білдінг Стаф за договорами з позивачем. Іншими словами, відсутній «ланцюг виконання робіт» (надання послуг) від ПП АУРУМ 999 до ПП Білдінг Стаф і від останнього до позивача.

Що стосується взаємовідносин позивача з ПП Буд-Системс, також слід зазначити про відсутність «ланцюга» виконуваних для позивача ремонтних робіт від ПП Хол Авто через ПП Буд-Системс. В акті перевірки від 02.07.2015 року взагалі не наведено переліку товарів, робіт чи послуг, що були отримані ПП Буд-Системс від ПП Хол Авто. Не було надано доказів наявності такого ланцюга відповідачем і в судовому засіданні по даній справі.

Таким чином, відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено суду, як того вимагає ч.2 ст.71 КАС України, зокрема, правомірність висновків в акті перевірки про наявність звязку між господарськими операціями ПП АУРУМ 999 - ПП Білдінг Стаф та ПП Білдінг Стаф ТОВ «СІГРАН», а також наявність звязку між господарськими операціями ПП Хол Авто - ПП Буд-Системс та ПП Буд Системс - ТОВ «СІГРАН».

За відсутності вищевказаного «ланцюга виконання робіт» суд вважає абсолютно необгрунтованими посилання відповідача в акті перевірки від 02.07.2015 року на вироки Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2015р. по справі №522/3050/15-к відносно директора ПП Хол Авто та від 17.12.2014р. по справі №522/22987/14-к відносно директора ПП Аурум 999, оскільки фіктивність створення та протиправність діяльності вказаних підприємств жодним чином не повинна впливати на правомірність формування позивачем податкового кредиту з ПДВ та валових витрат підприємства ТОВ «СІГРАН».

Як вбачається з вищевикладеного, порушення вимог податкового законодавства були встановлені не відносно позивача, а відносно контрагентів контрагентів позивача (ПП АУРУМ 999 і ПП Хол Авто). При цьому, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов'язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом та контрагентами свого контрагента до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює державна фіскальна служба.

У справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Щодо правомірності формування позивачем валових витрат та визначення розміру податку на прибуток за 2014 рік, суд зазначає наступне.

До складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України, входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п.138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з п.п. 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, п. 140.1 ст.140 і ст.141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї статті тау ст.139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом 2 цього Кодексу.

Висновок відповдача про заниження позивачем податку на прибуток за 2014 рік грунтується виключно на припущеннях про юридичну дефектність первинних документів позивача за результатами господарських відносин з ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс первинних документів, та про те, що ці документи не є первинними і не підтверджують здійснення платником податку витрат.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІУ, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Укладені між позивачем та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.

Первинні документи по перевіреним операціям позивача відповідають вимогам Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, та підтверджують факт здійснення господарських операцій Позивача з контрагентами.

Крім цього, на час укладання та виконання договорів, контрагенти позивача - ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс мали цивільну правоздатність, булі зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість, не були позбавлені права укладати будь-які угоди у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Таким чином, фінансово-господарські операції позивача з ПП Білдінг Стаф та ПП Буд-Системс підтверджені первинними, розрахунковими (платіжними) та іншими документами, які були надані відповідачу на перевірку та суду в ході розгляду справи. За результатом здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами та на підставі належних первинних документів позивач у бухгалтерському та податковому обліку правомірно відніс до валових витрат понесені за господарськими операціями з контрагентами витрати на оплату робіт, а тому порушень п.138.2 ст.138, 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України з боку позивача суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено суду правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 23.07.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, при тому, що позивач довів суду реальність здійснення господарських операцій з контрагентами та відсутність порушень податкового законодавства, зазначених у висновках ОСОБА_1 перевірки №4567/15-53/22-03/21039383 від 02.07.2015 року.

За таких обставин, позов ТОВ «СІГРАН» суд вважає обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати у розмірі 487,20 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 71, 86, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю СІГРАН - задовольнити повністю.

Податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 23 липня 2015 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ СІГРАН з податку на прибуток на 403668 грн. визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 23 липня 2015 року № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ СІГРАН з ПДВ на 448520 грн. визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІГРАН судові витрати, сплачені при подачі позову, у сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 23.09.2015 року.

Суддя В.В. Андрухів

.