Справа № 826/17587/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 вересня 2015 року 10:05 справа №826/17587/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"
доВідділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві
третя особаПублічне акціонерне товариство "Київенерго"
проскасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" (далі по тексту - позивач, ПАТ "НВП "Більшовик") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ВДВС Солом'янського РУЮ), в якому просить: 1) визнати дії посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві в частини винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження №48315424 від 03 серпня 2015 року та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №48315424, неправомірними та протиправними; 2) визнати Постанову про відкриття виконавчого провадження №48315424 від 03 серпня 2015 року нечинною та скасувати її.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/17587/15; залучено до участі в адміністративній справі Публічне акціонерне товариство "Київенерго", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 14 вересня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача заперечив проти задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Представник третьої особи до суду не прибув.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 14 вересня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2015 року Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення №910/9677/15.

30 липня 2015 року до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві подано заяву стягувача - ПАТ "Київенерго" про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 27 липня 2015 року №910/9677/15.

03 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною на підставі наказу №910/9677/15 від 27 липня 2015 року, виданого Господарським судом міста Києва, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48315424 про стягнення з позивача на користь ПАТ "Київенерго" 2 373 244,36 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 126769,64 грн. та 50000,28 грн. судового збору.

03 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №48315424 у межах суми звернення стягнення 2 550 014,10 грн.

Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження від 03 серпня 2015 року №48315424 нечинною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/9677/15 від 09 червня 2015 року, на підставі якого видано судовий наказ від 27 липня 2015 року, оскаржене ним до суду апеляційної інстанції.

Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження від 03 серпня 2015 року №48315424 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/9677/15 від 09 червня 2015 року, на підставі якого видано судовий наказ від 27 липня 2015 року, оскаржене ним до суду апеляційної інстанції.

Відповідач надав до суду письмове заперечення, в якому заперечує проти задоволення адміністративного позову в повному обсязі, та зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03 серпня 2015 року №48315424 винесена у відповідності до чинного законодавства.

Третя особа надала суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких заперечує проти задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ПАТ "НВП "Більшовик" та вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина друга статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов'язком державного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець не зобов'язаний перевіряти дані, які містяться у виконавчому документі, якщо він відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена за заявою стягувача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 27 липня 2015 року №910/9677/15; у свою чергу наказ від 27 липня 2015 року відповідає вимогам, передбаченим у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та пред'явлений до відповідного органу державної виконавчої служби, в строк встановлений статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, у відповідача відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження №48315424 від 03 серпня 2015 року винесена у відповідності до чинного законодавства.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 року у справі №910/9677/15 позовні вимоги ПАТ "Київенерго" задоволено в повному обсязі, стягнуто з ПАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" на користь ПАТ "Київенерго" 2373244 (два мільйони триста сімдесят три тисячі двісті сорок чотири) грн. 36 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 126769 (сто двадцять шість тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. 64 коп. та 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 28 коп. судового збору. Повне рішення складене та підписане 15 червня 2015 року.

19 червня 2015 року позивачем подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/9677/15 від 09 червня 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08 липня 2015 року у справі №910/9677/15 апеляційна скарга позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 року у справі №910/9677/15 повернена скаржнику з доданими до неї матеріалами.

27 липня 2015 року Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення №910/9677/15.

Разом з тим, 27 липня 2015 року позивачем знову подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 року у справі №910/9677/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015 року у справі №910/9677/15 апеляційна скарга позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 року у справі №910/9677/15 повернена скаржнику з доданими документами без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Частиною другою статті 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Отже, якщо боржник вважає, що наказ господарського суду видано з порушенням процедури його видання, він може подати заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконання.

Інформація про подання позивачем заяви до Господарського суду міста Києва про визнання наказу від 27 липня 2015 року №910/9677/15 таким, що не підлягає виконанню відсутня.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ВДВС Солом'янського РУЮ доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічному акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко