Справа № 2а/0270/4290/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4290/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

Суддів: Вільчинського Олександра Ванадійовича

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Середюку Миколі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_6 молокозавод"

до: ОСОБА_6 міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_6 молокозавод"( далі - ТОВ ОСОБА_6 молокозавод) заявлено позов до ОСОБА_6 міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області (далі - ОСОБА_6 МДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної відповідачем планової перевірки ТОВ ОСОБА_6 молокозавод з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.07.2011 року, яким встановлено порушення Закону України Про податок на додану вартість, та податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2011 року, яким встановлено порушення Закону України Про оподаткування прибутку підприємства.

З даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, оскільки вважає що вони є протиправними, прийнятими з порушенням податкового законодавства, а відтак такими, що підлягають скасуванню.

Викладене, стало підставою для звернення ТОВ ОСОБА_6 молокозавод до суду з позовними вимогами щодо скасування вище зазначених податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 22 вересня 2011 року було відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені товариством позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача не погодились із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

ТОВ ОСОБА_6 молокозавод, зареєстроване як юридична особа ОСОБА_6 районною державною адміністрацією Вінницької області 17.04.2006 року, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 №533888. Товариство перебуває на обліку як платник податків у ОСОБА_6 МДПІ.

У період з 31.05.2011 року по 21.06.2011 року працівниками ОСОБА_6 МДПІ проводилась виїзна планова перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року ТОВ ОСОБА_6 молокозавод за наслідками якої, 29 червня 2011 року, відповідачем складено акт №931/2300/34309918 (далі - ОСОБА_6).

13.07.2011 року відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення № від 13 липня 2011 року про донарахування основного платежу по податку на додану вартість в сумі 155000 грн. та застосування штрафної санкції 38750 грн. та податкове повідомлення-рішення № про донарахування податку на прибуток в сумі 1062525 грн. та застосування штрафної санкції 265631 грн. Вважаючи, що зазначені податкові повідомлення-рішення протиправні, позивач оскаржив їх до Державної податкової адміністрації у Вінницькій області.

ДПА у Вінницькій області прийняла наступне рішення: залишити без змін податкове повідомлення-рішення ОСОБА_6 МДПІ № від 13.07.2011 року, а скаргу генерального директора ТОВ ОСОБА_6 молокозавод ОСОБА_7 від 18.05.11 р. №140-03-01 у цій частині без задоволення; скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_6 МДПІ №0 від 13.07.2011 року про визначення суми грошового зобовязання по податку на прибуток в частині нарахованої штрафної санкції 41693 грн., а в іншій частині податкове повідомлення-рішення ОСОБА_6 МДПІ №0 від 13.07.2011 року залишити без змін, скаргу ж генерального директора ТОВ ОСОБА_6 молокозавод ОСОБА_7 від 18.05.11 р. №140-03-01 відповідно у цій частині - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для винесення оскаржуваних податкових-повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки.

ОСОБА_8, суд першочергово звертає увагу на висновки ОСОБА_6 МДПІ з якими не погоджується позивач.

Відповідно пункту 3.1.2 ОСОБА_6, у перевіряємому періоді, згідно документів наданих для перевірки, ТОВ ОСОБА_6 молокозавод отримано від ТОВ Алметекс , м. Київ (знаходиться на обліку ДПІ у Соломянському районі м. Києва) масло селянське вершкове вагове Екстра в кількості 20 тонн, на загальну суму 930000 грн. в тому числі ПДВ 155000 грн. На підприємстві є в наявності Договір купівлі-продажу №401 від 30.11.2010 року укладений між ТОВ Алметекс (Продавець) та ТОВ ОСОБА_6 молокозавод (Покупець). Предметом договору є те, що Продавець зобовязується доставити і передати у власність покупця масло селянське вагове жирністю 72,5 %, жирністю 82,5 %. Відвантаження здійснюється на умовах Інкотермс 2000 р., що включає розвантаження по фактичному місцезнаходженню Покупця. В ході проведення перевірки, товарно-транспортні накладні на отримання масла селянського вершкового вагового Екстра до перевірки не предявлено. Відповідачем при складанні ОСОБА_6 брався до уваги акт ДПІ у Соломянському районі м. Києва №3992/23-11/33885913 від 13.04.2011 року (а. с. 89-93) щодо результатів документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Алметекс з питань правильності визначення розміру податкових зобовязань та правомірності формування податкового кредиту з ПДВ за період з 01.12.2010 року по 31.01.2011 року, яким встановлено нікчемність правочинів.

За змістом вищевказаного акту зазначено, що ТОВ Алметекс не здійснювало реальної діяльності, визначення якої передбачено для вимог податкового законодавства п. 1.32 ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 року за №334/94-ВР (із змінами та доповненнями), у нього відсутні обєкти, які підпадають під визначення ст. 4, ст. 5 вищезазначеного закону та ст. 185, ст.188, ст. 192 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI. Перевіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

За змістом ОСОБА_6, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.7.3.1 п.7.3 ст. 7, п.7.4 ст. 7, ст. 3, ст. 4 Закону України Про податок на додану вартість, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 155000 грн.

На підставі ОСОБА_6 прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13 липня 2011 року про донарахування позивачу основного платежу по податку на додану вартість в сумі 155000 грн. та застосовано штрафну санкцію 38750 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування вказаного вище рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до умов договору №401 від 30.11.2010 року, ТОВ Алметекс зобовязується доставити і передати у власність покупця (позивача) товар - масло селянське вагове жирністю 72,5 %, жирністю 82,5 %. Разом з тим, кількість поставленого товару, та сума оплати договором не обумовлена.

На підтвердження даної операції позивачем надано копію договору №401 від 30.11.2010 року, копію податкової накладної від 08.12.2010 року, видаткову накладну №2 від 08.12.2010 року, копію рапорту про переробку та виготовлення готової продукції від 14.12.2010 року, копію накладної на внутрішнє переміщення №ГУ-1002613 від 14.12.2010 року, копію рапорту зведеного про переробку та виготовлення готової продукції за грудень 2010 року, копію приходу масла «Екстра» 82,5 % на виробництві за грудень 2010 року.

Інших доказів на підтвердження факту отримання товару позивачем не надано.

Позивач в позові посилається на лист компанії Алметекс від 16.06.2011 року №17/1 (а. с. 58) та додатком до нього (ксерокопія Додатку №5 до декларації з ПДВ за грудень 2010 року) і вважає, що даний лист підтверджує протиправність висновків ОСОБА_6 щодо взаємовідносин ТОВ ОСОБА_6 молокозавод та ТОВ Алметекс.

На підтвердження здійснення відповідної господарської операції у позивача є податкові накладні та видаткові накладні. На думку позивача, наявні документи є належним підтвердженням фактичного виконання господарських операцій як з боку позивача, так і з боку його контрагента. В той же час, висновки перевіряючих не можуть ґрунтуватись на ОСОБА_6 ДПІ у Соломянському районі м. Києва від 13.04.2011 року, а відтак не можуть впливати на правомірність податкового кредиту.

З врахуванням правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року №1112/11/13-10, суд виходив з того, що одним із етапів встановлення судом обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, є встановлення факту здійснення господарської операції шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо. Відсутність належних первинних документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій.

Таким чином, дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд визначає характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Підпунктом 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (чинного на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна.

Перелік доказів, на які посилається позивач, є обовязковим, але не вичерпним, оскільки предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно акту прийому-передачі від 18.02.2011 року вбачається, що ТОВ Алметекс прийняв від покупця (позивача) в якості оплати за поставлений товар відповідно до договору купівлі-продажу №401 від 30.11.2010 року 12 простих векселів.

Однак, акт прийому-передачі від 18.02.2011 року не може бути підтвердженням реальності здійснення господарської операції.

Окрім того, на безтоварність господарської операцій також вказує те, що у позивача за даним договором відсутні первинні документи, які підтверджують факт отримання товару (акти прийому-передачі), документи на зберігання товару, що був предметом вищевказаного договору, який потребує спеціальних умов зберігання, докази складського обліку товару. Разом з тим, судом встановлено відсутність документів на перевезення товару, а саме: товарно-транспортні накладні, дорожні листи, що в свою чергу є порушенням Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 №128/2568) перевізник - особа, яка надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом загального користування; товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Слід також звернути увагу на те, що позивач вказує на укладення з ТОВ "Алметекс" договору купівлі-продажу №401. Відповідно до п.п.1.1 зазначеного Договору продовець (контрагент) зобов'язується доставити і передати у власність Покупця (позивача) товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити його за умовами даного Договору. З аналізу умов Договору вбачається, що право власності у позивача на товар переходить до нього в момент його отримання від продавця.

Таким чином вказаний договір є реальним, тобто передбачає обов'язкову передачу речі - без передачі речі угода жодного зобов'язання не породжує і юридичного значення не має.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до п.3.2 Договору, розгорнутий асортимент, ціна та кількість відпущеного товару виявлятиметься в документах, що надаватимуться на товар (податкових накладних, накладних, сертифікатах якості або специфікаціях), які є невід'ємною частиною даного Договору.

Однак, сертифікати якості або специфікації придбаного масла ні до перевірки, ні на вимогу суду позивачем не надано.

Отже, позивачем не спростовано висновків податкового органу, натомість відповідачем в судовому засіданні доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 13 липня 2011 року, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для його скасування.

На підставі досліджених матеріалів справи, на переконання суду відсутні також підстави і для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо нарахування позивачу зобовязання за платежем податок на прибуток, виходячи з наступного.

Відповідно до висновків ОСОБА_6 МДПІ, встановлено порушення ТОВ «ОСОБА_6 молокозавод» положень п. 3.1 ст. 3, п.п. 5.2.1 п.5.2 ст. 5, п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно, Акту перевірки, що підтверджено і матеріалами справи в перевіряємому періоді позивачем віднесено до валових витрат суму послуг по заготівлі молока.

До перевірки предявлено 34 Договори про надання послуг, укладені між Повіреним, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи та ТОВ ОСОБА_6 молокозавод (Довіритель). Водночас, дані субєкти підприємницької діяльності-фізичні особи на підставі наказів по ТОВ ОСОБА_6 молокозавод є працівниками товариства (на 0,25% тарифної ставки).

Підстави та порядок виконання робіт, зміст, обсяг таких робіт, порядок формування їх вартість , порядок оплати договорами не обумовлена.

Згідно договору про надання послуг, зокрема, №8 що укладений 01.01.2010 року між ТОВ "ОСОБА_6 молокозавод" та ОСОБА_9 (Повірений), відповідно до п.1.1. якого останній від імені ТОВ "ОСОБА_6 молокозавод" (Довірителя) за його дорученням та за його рахунок, надає послуги товариству по збору молока від населення та доставку його на територію Довірителя.

В ході аналізу наданих доказів, судом встановлено факт наявності трудових взаємовідносин між ТОВ "ОСОБА_6 молокозавод" та ОСОБА_9 у відповідності до яких останній фактично, працюючи по трудовому договору водієм-експедитором на заводі, за кошти Довірителя, які як підзвітна особа, проводив заготівлю молока. Доставка заготовленого молока на територію Довірителя здійснювалась транспортним засобом ТОВ "ОСОБА_6 молокозавод".

Судом досліджувався Договір №23, що укладений 01.01.2010 року між ТОВ "ОСОБА_6 молокозавод" та ОСОБА_10 (Повірений), яка працює у товаристві лаборантом (на 0,25% тарифної ставки). За змістом п.1.1 Договору, Довіритель доручає, а Повірений приймає від імені Довірителя, за його дорученням та за його рахунок надати послуги по збору молока від населення та доставку його на територію Довірителя (заводу), проводити виплату за зібране молоко у с/г товаровиробників, отриманими під звіт від Довірителя грошовими коштами, в т.ч. дотація; в разі потреби здійснювати експедиційні послуги по доставці сировини та продуктів її переробки, що належить Довірителю.

На підтвердження даної операції представником позивача надано Свідоцтво про сплату єдиного податку СПД ОСОБА_10, відомість заготівлі молока за січень місяць 2010 року, завдання водієві, товарно-транспортні накладні на перевезення молочної сировини, звіти про використання коштів.

Оглянувши вказані докази, судом встановлено, що всупереч п.1.1 Договору, кошти під звіт отримувала не СПД ОСОБА_10, а водій-експедитор ОСОБА_11.

Отже, фактично роботи за договором виконував ОСОБА_11

Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписаних від Замовника директором ТОВ ОСОБА_6 молокозавод ОСОБА_7, від Виконавця приватними підприємцями вказано, що Виконавцем проведено роботи згідно договору по заготівлі молока на певну суму. Оцінюючи вказані ОСОБА_6, суд зауважує, що вони містять лише обєм заготовленого молока та його вартість. Проте обсяг виконаних об'ємів робіт та їх вартість вони не фіксують, а відтак не можуть бути підтвердженням спірних валових витрат підприємства.

Валові витрати можуть бути підтверджені лише тими документами, які свідчать про реальність виконання договору, зміст, обсяг виконаних робіт, їх вартість, документи щодо проведення розрахунків за виконані роботи.

Відповідно до п. 5.1 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5 вказаного Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до абз.4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 наведеного Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.99 р. №996-XIV (із змінами та доповненнями).

Статтею 2, п.2 ст.3, ст.9 вищевказаного Закону зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобовязані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.

Отже, фактичне виконання умов даних договорів не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи встановлені судом обставини позивач не мав правових підстав для віднесення до валових витрат суму послуг по заготівлі молока.

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_6 молокозавод" до ОСОБА_6 міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна

Судді: Вільчинський Олександр Ванадійович

ОСОБА_1