Справа № 2-а-4844/10/2270/1
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2010-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4844/10/2270/1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2010 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,
за участі: прокурора представника позивача представника відповідачаОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом прокурора Ізяславського району Хмельницької області в інтересах держави в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України м. Київ в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Хмельницькій області < 3-тя особа > до відділу освіти Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області < 3-тя особа > про стягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з відповідача на користь державного бюджету 1700 грн., штрафних санкцій.

Свій позов прокурор мотивує тим, що відповідач 10.10.2009 року здійснював нерегулярні перевезення пасажирів за маршрутом Михів Радошівка - Скаржинці за відсутності договору із замовником транспортних послуг, ліцензії, ліцензійної картки. Відповідно до чинного законодавства позивачем застосовано до відповідача штрафні санкції за зазначене порушення. Відповідач суму штрафних санкцій добровільно не сплатив, тому їх необхідно стягнути на користь державного бюджету.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що відповідач не сплатив 1700 грн., штрафних санкцій, які необхідно стягнути на користь державного бюджету.

Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, пояснивши суду, що відповідач зобовязаний був своєчасно сплатити накладені на нього штрафні санкції за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Добровільно сплатити накладені на нього штрафні санкції відповідач відмовився, тому прокурором заявлено позов до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши суду, що відділ освіти Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області є бюджетною неприбутковою установою, не займається господарською діяльністю по регулярному перевезенню пасажирів, тому не повинен брати відповідної ліцензії на такий вид діяльності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт», як передбачено ст. 3 цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2009 року посадові особи позивача актом про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, зафіксували порушення відповідачем ст 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344 3 від 05.04.2001 року, а саме: відповідач 10 жовтня 2009 року здійснював нерегулярні перевезення пасажирів маршрутом Михів Радошівка - Скаржинці за відсутності ліцензії, договору із замовником транспортних послуг, ліцензійної картки для водія автобуса.

Постановою про застосування фінансових санкцій без № від 08 грудня 2009 року до відповідача застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн., за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зазначена штрафна санкція відповідачем до бюджету не сплачена, незважаючи на отримання ним копії постанови, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням копія якого додана до матеріалів справи.

Вказані обставини підтверджуються копіями акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10 жовтня 2009 року, постанови про застосування фінансових санкцій без № від 08 грудня 2009 року, поштових повідомлень.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт, до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із вказаної норми закону суд приходить до висновку, що розмір штрафної санкції застосованої позивачем до відповідача відповідає вимогам закону.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги пояснення представника відповідача відносно того, що відділ освіти Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області є бюджетною неприбутковою установою, не займається господарською діяльністю по перевезенню пасажирів, тому не повинен брати відповідної ліцензії на такий вид діяльності, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 38 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами» відділ освіти Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області має право у сфері транспортних послуг на надання транспортних засобів для перевезення населення, у тому числі туристсько екскурсійних груп.

Згідно ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є субєкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Як визначено статтею 55 ГК України субєктами господарювання є господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Виходячи із викладеного суд приходить до висновку, що відділ освіти Ізяславської районної державної адміністрації є субєктом господарювання, тому його діяльність при здійсненні перевезення пасажирів на договірних умовах підпадає під вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що нерегулярні пасажирські перевезення це перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Суд вважає, що посадові особи позивача при оформлені акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, правильно зазначили, що відповідач здійснював нерегулярні пасажирські перевезення, тому що такі обставини підтверджуються заявою фізичної особи на імя начальника відділу освіти Ізяславської районної державної адміністрації з проханням надати транспортний засіб для перевезення людей, рахунком для оплати послуги, банківською випискою про оплату послуги замовником, маршрутним листом на пасажирський автобус.

Також виходячи із вказаних доказів суд приходить до висновку, що зазначене перевезення пасажирів не можна вважати перевезенням пасажирів автобусами для власних потреб, де наявність ліцензії законом не вимагається.

Частинами 1, 4 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для нерегулярних пасажирських перевезень є:

- для автомобільного перевізника ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Актом про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено, що відповідач здійснював нерегулярні пасажирські перевезення із порушенням ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто за відсутності ліцензії на транспортні послуги, ліцензійної картки для водія автобуса.

Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775 3 від 1 червня 2000 року визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлення державного контролю у сфері ліцензування, відповідальність субєктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на всіх субєктів господарювання.

Тобто суд на підставі наведеного приходить до висновку, що відповідач для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень зобовязаний був отримати відповідну ліцензію, як це передбачено чинним законодавством, будь яких виключень для бюджетних установ при проведенні ними нерегулярних пасажирських перевезень, крім перевезень для власних потреб, законом не передбачено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та повністю доведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому суму штрафної санкції необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 ГК України, ст. 1, ч. ч. 1, 4 ст. 39, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 3 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ст.ст. 9, 11, 86, 159 163, 167 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з відділу освіти Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та звязку України 1700 грн., штрафних санкцій.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 жовтня 2010 року

< чи набрала законної сили > < Дата набрання законної сили >

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1