Справа № 2-а-444/2010
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 2-а-444 / 10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Віньковецький районний суд , Хмельницької області у складі: головуючого - судді Потапова О.О.,

при секретарі - Приймак Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Віньковецького району Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення,

встановив :

Позивач звернувся до адміністративного суду з зазначеним позовом та просив зобов'язати відповідача виплатити йому в повному обсязі щорічну допомогу на оздоровлення, як інваліду 3 групи ЧАЄС за 2006-2010 роки,

В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 3 групи.

Відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення за місцем проживання, а саме: щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат згідно ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зазначає, що його право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення було зупинено на 2007 рік відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що, на його думку, є незаконним та необґрунтованим, враховуючи рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. у справі про соціальні гарантії громадян, яким визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» . Однак відповідно до зазначеного рішення перерахунок виплати позивачу відповідачем зроблено не було.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, послався на вимоги оговорені в позовній заяві. Повідомив, що звертався з вимогою до відповідача, але йому відмовлено у виплаті допомоги на оздоровлення .

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу розглядати без нього. Надав заяву в якій заперечував проти задоволення позову. Відповідач в листі № 1556 на ім.»я позивача посилається на ст.62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» яка вказує, що роз»яснення порядку застосування цього закону проводиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС першої категорії, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, та згідно з висновком МСЕК є інвалідом 3 групи .

Згідно із ч.7 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 М.1. звертався до відповідача із заявою про перерахунок та виплату йому допомоги на оздоровлення за 2006-2010 роки, однак відповідач вищезазначеним листом від 28.10.2010 року відмовив у перерахунку та виплаті щорічної

допомоги на оздоровлення, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

У відповідності до ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам 3 групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Таким чином позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з положень цього закону.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача у листі про необхідність застосування постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року для визначення розміру виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри такої виплати у конкретній сумі, що суперечить вимогам ч.4 ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

У даному випадку мають враховуватись засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина та основи соціального захисту.

У відповідності до ст. 19 Конституції У країни органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин суд приходить до висновку що відповідач незаконно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 - 2010 роки відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Але за 2007 та 2008 рік допомога виплачувалась вірно в розмірі 90 грн., відповідно до

постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

У травні 2007 року та березні 2008 року вказана щорічна допомога на оздоровлення була

виплачена відповідачем позивачу .

Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з

бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які

встановлюються законом про державний бюджет України.

Зупинення дії абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачене ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007. Положення п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-У1, яким було визначено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року№10-рп/2008.

Згідно із ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проведена до липня 2007 року та травня 2008 року, положення ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», п, 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" втратили чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом, тобто після проведення зазначених виплат відповідачем.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі,

залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював

питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня

1997 року №4-зп у справі про набрання чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна

сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними

правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика.

коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування

попереднього. Загальноновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Отже, суд вважає, що за наявностї декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати

положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка

прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішень Конституційного Суду України, а

також враховуючи, що на момент виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу в 2007

році дію абзацу 2 ч.4 ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено, а в 2008 році Законом України «Про

Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» фактично змінені положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи» , які діяли у часі раніше, приорітетними в даному випадку є положення статей Закону Про Державний бюджет України.

Тому відповідачу слід відмовити в задоволені позову за 2007 та 2008 роки.

Згідно вимог ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАС України, якою передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права., який закріплений в ст,8 Конституції України та ст.22 Конституції: України , де передбачено , що права і свободи громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод

З аналізу наведеного позов підлягає задоволенню за 2009-2010 роки.

Позивач не пропустив строк звернення за захистом свого права до суду , оскільки звернувся з листом та отримав відповідь відповідача 28.10.2010 року і 10.1 і.2010 року звернувся до суду.

Стаття 99 ч. 4 КАС України зазначає, п про те якщо законом встановлено досудовий порядок вирішення спору і позивач ним скористався то для звернення до суду встановлюється місячний строк. ОСОБА_1 скористався цим порядком звернувшись до відповідача з листом.

У своїх вимогах він ставить питання про здійснення перерахунку пенсії , що унеможливлює її виплату, за цих обставин суд вважає можливим в силу ст. 11 КАС України вийти за межі заявлених позовних вимог , визнавши протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької райдержадміністрації Хмельницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"', виходячи з того, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення повинен становити 4 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати.

В зв'язку із вищевикладеним суд вважає, що слід стягнути із відповідача на користь ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 та 2010 роки відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із суми мінімальної заробітної плати з урахуванням суми фактично проведених виплат.

За таких обставин оскаржувані в даній справі дії відповідача не можуть вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить вимогам Основного Закону України.

На підставі викладеного, ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007р. по справі «Про соціальні гарантії громадян». Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008р. та керуючись ст.ст. 9. 11, 99, 100,128, 159, 160.161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки, як постраждалому внаслідок Чернобильської катастрофи.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області здійснити перерахунок ОСОБА_1 та виплату допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки в розміру, встановленого ч. 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чернобильскої катастрофи".

Постанова може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів після отримання копії постанови.