Справа № 816/6121/13-а
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/6121/13-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Полтавського міського управління ОСОБА_5 Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області, Полтавського МУ ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області від 19 вересня 2013 року № 1172 та від 03 жовтня 2013 року № 484о/с, скасування висновку службового розслідування УЦМВС України в Полтавській області, поновлення в посаді інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Полтавського міського управління з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що накази, на підставі яких позивача звільнено з органів внутрішніх справ України згідно пункту 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Вважає недоведеним факт, що став підставою для звільнення.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року (т. І а.с. 141-148), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року (т. І а.с. 186-188), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області, Полтавського МУ ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів, скасування висновків службового розслідування, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року (т. І а.с. 236-238) судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області, Полтавського МУ ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів, скасування висновків службового розслідування, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу прийнято до провадження судді Гіглави О.В. (т. І а.с. 241).

В ході розгляду справи судом позивачем змінено позовні вимоги (т. ІІ а.с. 34-36).

Відтак, на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, судовому розгляду підлягають позовні вимоги щодо визнання незаконними та скасування наказів ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області від 19 вересня 2013 року № 1172 та від 03 жовтня 2013 року № 484о/с.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свої заперечення мотивує тим, що в ході проведення службового розслідування встановлено фактичні обставини, що дискредитують звання працівника міліції, про що 19 вересня 2013 року ОСОБА_5 затверджено висновок службового розслідування. Пояснював, що скоєння працівником міліції вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу ОВС - є безальтернативною підставою для звільнення останнього з публічної служби. При цьому звільнення за дискредитацією не є звільненням в дисциплінарному порядку, оскільки є окремою підставою припинення правовідносин щодо проходження публічної служби в ОВС. Крім того, відповідач зазначав, що постанова слідчого прокуратури про закриття провадження у справі не спростовує факту скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ, а тому спірні накази вважає правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Представник Полтавського МУ ОСОБА_5 МВС України у Полтавській області у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, підтримав позицію, висловлену представником ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області, а також додав, що фактичні обставини, викладені у висновку службового розслідування, підтверджуються наданими суду матеріалами та показаннями свідків. Отже, Полтавське МУ УМВС та УМВС України в Полтавській області діяли виключно у межах та у спосіб, що передбачені законодавством, і не допустили жодних порушень прав та законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представник та представників відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 15 березня 2012 року по 03 жовтня 2013 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивача (т. І а.с. 9).

У період з 12 вересня 2013 року по 19 вересня 2013 року ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області на підставі наказу від 12 вересня 2013 року № 447 (т. І а.с. 48) проведено службове розслідування за повідомленням гр. ОСОБА_6 стосовно двох невідомих чоловіків, які назвались працівниками міліції та шахрайським шляхом намагалися заволодіти його грошовими коштами в сумі 200,00 грн.

В ході службового розслідування встановлено, що дії позивача дискредитують звання працівника міліції та є не сумісними з подальшим перебуванням останнього на службі в органах внутрішніх справ, про що складено висновок службового розслідування від 19 вересня 2013 року (т. І а.с. 34-36).

19 вересня 2013 року наказом ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області №1172 "Про звільнення за скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника міліції" інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Полтавського МУ сержанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ (т. І а.с. 33).

Зазначений наказ реалізовано шляхом прийняття наказу ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області від 03 жовтня 2013 року № 484 о/с (т. І а.с. 115).

Зі змісту наказу від 03 жовтня 2013 року № 484 о/с слідує, що згідно з "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) сержанта міліції ОСОБА_1, інспектора служби (міліції місцевого бюджету) взводу № 5 Батальйону патрульної служби Полтавського міського управління, 03 жовтня 2013 року.

Позивач, не погоджуючись з наказами від 19 вересня 2013 року № 1172, від 03 жовтня 2013 року № 484 о/с, оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання проходження публічної служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки врегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 66 розділу VІІ "Звільнення зі служби" "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття "вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу", відтак, таке поняття є оціночним, і на думку суду, пов'язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням чинного законодавства України, а тому у кожному конкретному випадку звільнення працівника міліції за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, з урахуванням усіх обставин справи, суду слід перевіряти законність звільнення працівників міліції з такої підстави.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі за текстом - Інструкція) ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року до УКЗ УМВС України надійшов рапорт помічника начальника чергової частини штабу УМВС України майора міліції ОСОБА_7 від 11 вересня 2013 року про надходження до чергової частини телефонного повідомлення від мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_6 про те, що 11 вересня 2013 року близько 19:00 по вул. Ватутіна в м. Полтава біля будинку № 35 до нього підійшли двоє невідомих чоловіків, які назвались працівниками міліції, та шахрайським шляхом намагалися заволодіти його грошовими коштами у сумі 200,00 грн. (т. І а.с. 61).

З метою об'єктивного встановлення обставин події та дотримання законодавства працівниками міліції батальйону патрульної служби Полтавського МУ на підставі рапорту помічника начальника чергової частини штабу УМВС України майора міліції ОСОБА_7 від 11 вересня 2013 року начальником ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області генерал-майором міліції ОСОБА_8 12 вересня 2013 року прийнято наказ № 447 "Про призначення комісійного службового розслідування" (т. І а.с. 48).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 Інструкції виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право: виїжджати на місце скоєння дисциплінарного проступку, кримінального чи адміністративного правопорушення, іншої події, що стала підставою для призначення службового розслідування. При цьому він не повинен перешкоджати здійсненню компетентними особами огляду місця події в межах кримінального процесуального чи адміністративного законодавства; викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; проводити одночасні опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності. Одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб, про його проведення складається довідка; здійснювати фіксацію технічними засобами за згодою особи, з якою проводиться бесіда, її усних пояснень. Така згода оформлюється в письмовому вигляді, підписується опитуваним та приєднується до матеріалів службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; користуватися в установленому порядку обліками та інформаційними базами МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ; залучати в разі потреби відповідних фахівців і отримувати від них консультації, пояснення, роз'яснення з питань, що можуть сприяти проведенню службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб.

На виконання вимог вказаного припису Інструкції для забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій працівниками ВВБ в Полтавській області, зокрема, відібрано пояснення в осіб, які обізнані або мають відношення до обставин справи, що стали підставою для призначення службового розслідування (т. І а.с. 37, /зворотній бік/ - 42; 45), отримано характеристики на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. І а.с. 43-44), запропоновано сержанту міліції ОСОБА_1 та старшому сержанту міліції ОСОБА_11 провести одночасне опитування їх та громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10, на що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 не погодились (т. І а.с. 46), отримано інформацію щодо маршруту патрулювання та виходу на зв'язок ОСОБА_1 та ОСОБА_11 (т. І а.с. 47).

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування.

19 вересня 2013 року начальником УМВС України в Полтавській області генерал-майором міліції ОСОБА_8 затверджено висновок службового розслідування, за результатами якого встановлено, що дії позивача дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та не сумісні з подальшим перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Досліджуючи питання правомірності та обґрунтованості висновків службового розслідування, який став підставою для винесення спірних наказів, суд звертає увагу на те, що поза увагою комісії, призначеної для проведення службового розслідування, залишився той факт, що невстановленою залишилась обставина, яка мала вказувати на допущення правопорушення ОСОБА_1, а саме: матеріали службового розслідування не містять доказів отримання грошових коштів саме позивачем.

Так, висновок службового розслідування містить відомості про те, що грошові кошти в розмірі 50,00 гривень передані громадянином ОСОБА_6 "одному з чоловіків у формі".

Слід наголосити, що матеріли службового розслідування містять суперечливу інформацію щодо суми, яку наче б то вимагали представники правоохоронних органів: подання начальника ВВБ в Полтавській області ДВБ МВС України полковника міліції ОСОБА_12 на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 (т. І а.с. 57) містить відомості про вимагання коштів у сумі 160,00 грн., в той час коли всі інші документи свідчать про суму 200,00 грн. Висновком службового розслідування зазначеним обставинам оцінку не надано.

Крім того, висновок службового розслідування містить відомості про те, що особа, яка отримала від неповнолітнього ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 50,00 грн, записала його анкетні дані у свій записник.

При цьому на користь позивача свідчить і той факт, що в подальшому при здійснені огляду особистих речей службовим розслідуванням не виявлено ні грошових коштів, ні відміток у записнику відносно ОСОБА_9 чи ОСОБА_10

Зі змісту постанови прокуратури Київського району м. Полтави про закриття кримінального провадження від 16 жовтня 2013 року (т. І а.с. 98-101) слідує, що неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10І вказували на те, що працівниками БПС ПМУ за допомогою мобільного телефону було здійснено їх фотозйомку.

Суд звертає увагу на те, що висновок службового розслідування не містить жодних висновків за результатами дослідження змісту мобільного телефону позивача.

Вищевикладені обставини ставлять під сумнів доведеність факту вчинення ОСОБА_1 проступку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу ОВС.

Варто зазначити, що показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15 вказують на те, що позивач разом із напарником перебували в іншому місці та від маршруту патрулювання не відхилялись, що виключає можливість скоєння ним інкримінованого проступку, проте належної оцінки зазначеним поясненням в ході службового розслідування комісією не надано.

Із зазначеного випливає, що висновок службового розслідування, яким встановлено факт допущення позивачем вчинку, який дискредитує звання особи рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ, ґрунтується переважно на показаннях неповнолітніх ОСОБА_9 чи ОСОБА_10, разом із тим, докази що свідчать на користь ОСОБА_1 у висновку службового розслідування не відображені.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що службове розслідування проведено не об'єктивно, а його висновок є неповним, вибірковим та порушує принципи всебічності та справедливості, а відтак останній не може вважатись належною підставою для встановлення факту допущення позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органу внутрішніх справ.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати накази ОСОБА_5 Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 19 вересня 2013 року № 1172 та від 03 жовтня 2013 року № 484о/с, як такі, що прийняті за результатами неналежним чином проведеного службового розслідування.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У даному випадку відповідач не довів суду, що при прийнятті спірних наказів він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Разом із цим, позивач довів наявність факту порушення відповідачем його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області від 19 вересня 2013 року № 1172 в частині звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника міліції, інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Полтавського міського управління сержанта міліції ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_5 МВС України в Полтавській області від 03 жовтня 2013 року № 484о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ сержанта міліції ОСОБА_1, інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Полтавського міського управління 03.10.2013.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Гіглава