Справа № 761/8632/5-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/8632/5-а Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В.О. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2015 у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Жовківської міської ради про визнання частково протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати п. 4 рішення відповідача «Про продовження ПАТ «Укрнафта» договору оренди земельної ділянки по вул. Львівській, 108 в м. Жовкві» № 42 від 23.12.2014.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2015 провадження по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Жовківської міської ради про визнання частково протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - закрито; роз'яснено публічному акціонерному товариству «Укрнафта», що з зазначеними вимогами слід звертатись в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначений спір не є публічно-правовим, оскільки відповідач не здійснював владних управлінських функцій, а тому зазначені вимоги не повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження в справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції передана на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватно-правових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

При цьому, суд, вирішуючи спір, має з'ясувати чи є він приватно-правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Як зазначено в постанові Верховного суду України від 24.02.2015 у справі № 21-34а15 у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Як свідчить зміст позовної заяви, спір виник з приводу здійснення позивачем своїх цивільних (господарських) прав на земельну ділянку на засадах рівності та, порушення цих прав відповідачем.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, підлягає закриттю.

Вказана позиція, також, узгоджується з позицією, викладеною в постанові пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», рішенні Конституційного Суду України №10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року, постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Крім того, аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 11.11.2014 №21-493а14, від 16.12.2014 №21-544а14, від 09.12.2014 №21-308а14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України підстав для закриття провадження.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 24.09.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.