Справа № 820/5356/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р. Справа № 820/5356/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2015р. по справі № 820/5356/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат"

до Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" (далі - ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат", позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - Вовчанська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідач), в якому просив суд дії Вовчанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 кв. 2015 р., згідно якої об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності має від'ємне значення (- 4 389 098 грн.), визнати протиправними та зобов'язати Вовчанську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області прийняти податкову декларацію з податку на прибуток підприємства ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" за 1 кв. 2015 р., згідно якої об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності має від'ємне значення (- 4 389 098 грн.).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 р. у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" - відмовлено.

Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: п.п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, п. 9 підрозд. 4 р. ХХ Податкового кодексу України, Наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 року № 872, п. 7.5 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 24.09.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані докази, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" перебуває на обліку у Вовчанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області.

12 травня 2015 р. підприємством - позивачем до Вовчанської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 1 кв. 2015 р., згідно якої об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності має від'ємне значення (- 4 389 098 грн.).

В свою чергу, Вовчанською ОДПІ направлено на адресу позивача лист №1393/10/20-08-15-44 від 13.05.15 р. "Про невизнання як податкової звітності", яким відповідач повідомив про те, що подана ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2015 р. не відповідає вимогам діючого законодавства, а саме п. 46.1 ст. 46, п. 48 ст. 48.1 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки надана податкова декларація складена з порушенням вищезазначених норм. Таким чином, на підставі п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України, не визнана як податкова звітність.

Крім того, в зазначеному листі відповідач вказав на те, що із нової редакції п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України норму щодо можливості припинення сплати авансових внесків у зв'язку з неотриманням за підсумками 1 кварталу звітного (податкового) року прибутку або отримання збитку вилучено.

Не погоджуючись з відмовою у прийнятті декларації, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що дії податкового органу є правомірними та такими, що жодним чином не порушують норми діючого законодавства, а вимоги позивача є документально та нормативно не обґрунтованими, незаконними, неправомірними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на достатність підстав та наявність належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог, виходячи з вимог податкового законодавства та фактичних обставин справи.

Так, відповідно до ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 ПК України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. При цьому, у разі отримання податкової декларації, надісланої засобами електронного зв'язку, письмове повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації має бути надане платнику податків протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

З наведених норм вбачається, що підставами для відмови у прийнятті декларації є виключно порушення вимог пунктів 48.3 та 48.4 ПК України, а строк для відмови не повинен перевищувати п'яти робочих днів з дня отримання декларації.

Повідомлення Вовчанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 13.05.2015р. про відмову у прийнятті декларації не містить посилань на те, які ж з вимог пунктів 48.3 або 48.4 ст. 48 ПК України позивачем порушено.

Таким чином, приймаючи повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2015 від 13.05.2015, Вовчанська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області діяла не на підставі та не у межах наданих їй законом повноважень.

Щодо наявності у позивача права на подання декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року, колегія суддів зауважує на таке.

28 грудня 2014 року прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року (далі - Закон № 71-VIII), яким внесені зміни, зокрема, до ст. 57 та розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Стаття 57 ПК України називається "Строки сплати податкового зобов'язання".

Законом № 71-VIII викладено у новій редакції пункт 51.1 цієї статті, яка з 01.01.2015 року має такий зміст:

"Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року, наступного за звітним (податковим) роком.

Платники податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на дохід у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється за ставками, визначеними у підпунктах 136.4.1, 136.4.2 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу, від суми фактично отриманого доходу протягом місячного податкового періоду, без подання податкової декларації".

Водночас, Законом № 71-VIII у новій редакції було викладено і пункт 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу, відповідно до якого "у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік".

Тобто, положення пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу у редакції Закону № 71-VIII містять імперативну норму, відповідно до якої платники податків, котрі сплачують авансові внески з податку на прибуток підприємств, зобов'язані щомісячно сплачувати такі авансові внески відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, містив абзац такого змісту:

"У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом".

Порівняльний аналіз двох редакцій пункту 57.1 статті 57 ПК України свідчить, що у попередній редакції присутня норма, яка передбачала право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал у разі, якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток. Це звільняло платника податку від сплати авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року та передбачало визначення податкових зобов'язань на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік. Нова редакція пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу такої норми не містить.

Колегія суддів вважає, що відмова відповідача у прийнятті податкової декларації за 1 квартал 2015 року прийнята без врахування пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу, оскільки саме положеннями зазначеного пункту не тільки збережено таке право, але й зобов'язано платників у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Відповідно до пункту 22 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII, "22. Норма пункту 57.1 статті 57 у редакції, викладеній в Законі України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", в частині граничного терміну подання декларації з податку на прибуток підприємств застосовується, починаючи із подання декларації з цього податку за звітний рік, в якому набирає чинності редакція розділу III Кодексу, викладена в Законі України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи"."

Тобто, пункт 22 безпосередньо пов'язаний з розділом ІІІ Податкового кодексу, який називається "Податок на прибуток підприємств" і визначає прядок адміністрування вказаного виду податку.

Законом № 71-VIII від 28.12.2014 розділ III викладено у новій редакції, відповідно до якої порядок адміністрування податку на прибуток підприємств змінено.

Порядок обчислення податку на прибуток підприємств встановлений статтею 137 Податкового кодексу (в редакції Закону № 71-VIII, чинній з 01.01.2015 року), відповідно до пункту 137.4. якої податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу.

Аналіз положень пункту 22 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII свідчить, що він торкається застосування виключно нової редакції пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу в частині граничного терміну подання декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, порядок адміністрування якого з 01.01.2015 року змінено.

При цьому, вказаний пункт у новій редакції не пов'язаний із вищезгаданим пунктом 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII і жодним чином не суперечить змісту останнього.

Таким чином, системний аналіз змін, внесених до Податкового кодексу Законом № 71-VIII від 28.12.2014, дає підстави стверджувати, що відповідно до положень пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу збережено на 2015 рік право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію за перший квартал у разі, якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток.

Крім того, колегія суддів враховує, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4 ст. 4 ПК України). Відповідно до п. 56.21 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З огляду на викладене, повідомлення про відмову у прийнятті декларації суперечить вимогам п. 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Зважаючи, що в ході розгляду справи встановлено протиправність відмови відповідача в прийнятті податкової декларації позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року, вказана податкова декларація вважається прийнятою в день її фактичного отримання податковим органом.

З огляду на викладене, позовні вимоги обґрунтовані, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його дій, що оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2015р. по справі № 820/5356/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" задовольнити.

Визнати протиправними дії Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 кв. 2015 р., згідно якої об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності має від'ємне значення (- 4 389 098 грн.).

Зобов'язати Вовчанську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Харківській області прийняти податкову декларацію з податку на прибуток підприємства ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат" за 1 кв. 2015 р., згідно якої об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності має від'ємне значення (- 4 389 098 грн.).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст постанови виготовлений 28.09.2015 р.