Справа № 668/7002/15-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 668/7002/15-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьміна О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Коваля М.П.,

судді - Шеметенко Л.П.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонської митниці Державної фіскальної служби на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного Державного інспектора ВМО № 1 М/п «Скадовськ» Херсонської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 і Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій, бездіяльності протиправними, скасування протоколу та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного Державного інспектора ВМО № 1 М/п «Скадовськ» Херсонської митниці ДФС ОСОБА_2 і Херсонської митниці ДФС про визнання дій щодо складення протоколу від 27 травня 2015 року № 0253/50803/15, вилученню товару зазначеним протоколом протиправними; визнання бездіяльності щодо не розміщення товару на складі митного органу, передачі митному органу для зберігання вилучених товарів протиправною; скасування протоколу від 27 травня 2015 року № 0253/50803/15 та зобов'язання розмістити на митному складі вилучений товар з метою організації процедури розпорядження ним.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірних рішення, дій та бездіяльності.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року вищенаведений позов було частково задоволено. Визнано протиправними дії щодо складення протоколу, вилученню товару. Визнано протиправною бездіяльність щодо нерозміщення вилученого товару та передачі товарів митному органу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Херсонська митниця ДФС просить скасувати вищенаведене рішення як таке, що прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «Скарабей». ТОВ «Скарабей», з метою декларування товарів, 8 травня 2015 року було подано до митного органу митну декларацію № /2015/000001. Того ж дня зазначеним підприємством було видано картку відмови у прийнятті наведеної митної декларації, яка на час розгляду справи судом першої інстанції була чинною. 27 травня 2015 року у відношення позивача, як директора зазначеного підприємства, було складено протокол № 0253/50803/15 про порушення митних правил (ст. 472 МК України) з вилученням вищенаведеного товару, як безпосереднього предмету порушення митних правил. 29 травня 2015 року зазначений товар було передано на митний склад.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пунктом 1 ст. 491 МК України передбачено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частиною 1 ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється у ході переміщення товарів через митний кордон. Діюче законодавство не містить будь-яких обмежень на можливість порушення провадження у справі про порушення митних правил окрім відсутності в натурі такого порушення (відсутність зазначення про таке у протоколі). Окрім того, порушення провадження у справі про порушення митних правил, у разі виявлення такого порушення, є обов'язком, а не правом митниці.

Частиною 2 ст. 468 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 488 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Таким чином, діючим законодавством прямо та безпосередньо встановлено, що наявність чи відсутність складу правопорушення (щодо порушення митних правил) у діях осіб, що переміщують товари через митний кордон, може бути встановлена виключно в ході вирішення справи щодо такого проступку відповідною інстанцією (суд або митний орган).

Отже, на стадії складення протоколу будь-якої можливості встановити наявність чи відсутність вини позивача не мається.

Частиною 2 ст. 459 МК України передбачено, що суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Отже, складення протоколу у відношенні позивача, як посадової особи зазначеного підприємства, є правомірним.

Після складення протоколу провадження у справі щодо порушення митних правил розпочинається.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 461 МК України передбачено, що за порушення митних правил можуть бути накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Частинами 1, 2 ст. 465 МК України передбачено, що конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

Санкцією ст. 472 МК України передбачена конфіскація товару, як безпосереднього предмету порушення митних правил - основним видом адміністративного стягнення.

Частиною 9 ст. 494 МК України передбачено, що протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.

Частиною 2 ст. 511 МК України передбачено, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов'язковим.

Частиною 1 ст. 512 МК України передбачено, що тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів та документів, зазначених у частині першій статті 511 цього Кодексу, може бути оскаржено в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу та іншими законами України.

Отже, вилучення вищенаведених товарів, як безпосередніх предметів правопорушення, було обов'язком відповідачів. Окрім того, норми діючого законодавства не містять зазначень того, що після вилучення товару, у межах справи про порушення митних правил, декларування такого товару може бути продовжено.

Таким чином, після вилучення товару, що є безпосереднім предметом правопорушення такий товар повинен бути переданий до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.

Зазначений обов'язок був виконаний відповідачами.

Частиною 2 ст. 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями).

Частиною 1 ст. 527 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Частиною 3 ст. 258 МК України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.

Таким чином, особа, чий товар було вилучено, може набути права розпорядження ним виключно у разі відмови у притягненні до відповідальності за порушення митних правил або неправомірності вилучення такого товару. Тобто, вилучений товар повинен зберігатися на митному складі до закінчення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням того, що провадження у справі про порушення митних правил позивачем триває, неправомірності вилучення вищенаведеного товару не встановлено і діючим законодавством встановлена пряма та безпосередня заборона на повернення товару, що може бути конфіскований у ході розгляду такої справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про часткову обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги те, що суд повинен здійснювати судочинство виключно у межах встановлених процесуальним законодавством (ч. 2 ст. 6 Конституції України), а нормами процесуального законодавства не передбачено можливості закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог саме постановою суду.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткову обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні даного позову.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Херсонської митниці Державної фіскальної служби - частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до головного Державного інспектора ВМО № 1 М/п «Скадовськ» Херсонської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 і Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій щодо складення протоколу від 27 травня 2015 року № 0253/50803/15, вилученню товару зазначеним протоколом протиправними; визнання бездіяльності щодо не розміщення товару на складі митного органу, передачі митному органу для зберігання вилучених товарів протиправною; скасування протоколу від 27 травня 2015 року № 0253/50803/15 та зобов'язання розмістити на митному складі вилучений товар з метою організації процедури розпорядження ним - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Постанова у повному обсязі виготовлена 28 вересня 2015 року.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /М.П. Коваль/

/Л.П. Шеметенко/