Справа № 7162/10/1570
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року Справа № 7162/10/1570

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

при секретарі судового засідання - Лавренко І.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_3 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайський Агро» до Одеського обласного центру зайнятості про визнання протиправним і скасування акту, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайський Агро» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеського обласного центру зайнятості про визнання протиправним і скасування акту про порушення законодавства України про зайнятість населення № 12-14/60 від 30.12.2009 року, складеного Інспекцією по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Одеського обласного центру зайнятості стосовно позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала адміністративний позов, просила суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених у позові (а.с.4-6).

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у запереченнях проти позову (а.с.126-130).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайський Агро» (далі ТОВ «Дунайський Агро») зареєстроване Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області, як юридична особа, ідентифікаційний код 33010652, місцезнаходження: 68342, Одеська область, Кілійський район, с. Новомиколаївка, вул. Леніна, 8. (а.с.62-64, 65, 66, 67-92)

29 грудня 2009 року головним спеціалістом інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Одеського обласного центру зайнятості ОСОБА_4, за участю головного спеціаліста-юрисконсульта Кілійського районного центру зайнятості, ОСОБА_5, у присутності директора ТОВ «Дунайський Агро», ОСОБА_6, на підставі виконання своїх службових обовязків, згідно з ст. 34 Закону України «Про зайнятість населення», Положення про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.1991 р. № 47 (із змінами внесеними постановою КМУ від 14.09.1998 р. № 1435), проведено перевірку позивача з питань додержання вимог законодавства України про зайнятість населення та за результатами її проведення складено акт перевірки додержання законодавства України про зайнятість населення № 12-19/149 від 29 грудня 2009 року (а.с.103-106).

З актом ознайомлений та один примірник отримав 29 грудня 2009 року директор ТОВ «Дунайський Агро» ОСОБА_6 (а.с.106)

30 грудня 2009 року начальником інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Одеського обласного центру зайнятості ОСОБА_3 відповідно до ст. 34 Закону України «Про зайнятість населення», Положення про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.1991 р. № 47 (із змінами внесеними постановою КМУ від 14.09.1998 р. № 1435), та на підставі акта перевірки ТОВ «Дунайський Агро» з питань додержання вимог законодавства України про зайнятість населення (№ 12-19/149 від 29 грудня 2009 року), матеріалів перевірки, складено акт про порушення законодавства України про зайнятість населення № 12-14/60 (а.с.122) проте, що ТОВ «Дунайський Агро» порушені вимоги ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення»: без дозволу державної служби зайнятості з 28.02.2005 року по 04.02.2006 року працював робочим садівничої бригади громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_8.

У зазначеному акті позивачу запропоновано добровільно у місячний строк внести штраф у сумі 850 грн.

Акт про порушення законодавства України про зайнятість населення отримано позивачем 12.01.2010 року. (а.с.124)

В судовому засіданні також встановлено, що відповідно до виписки з наказу № 10 від 28.02.2005 року ТОВ «Дунайський Агро» (а.с.112) ОСОБА_8 прийнято робочим садівничої бригади з 28.02.2005 року, на підставі заяви, за національним паспортом (а.с.115, 116).

Відповідно до посвідки на постійне проживання, Серія ОД № 415/06, виданої 05.05.2006 року ВГІРФО УМВС України в Одеській області безстроково, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, прихав в Україну в 2006 році з ОСОБА_7, місце проживання зареєстроване 15.08.2006 року за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.113, 114)

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем актом про порушення законодавства України про зайнятість населення № 12-14/60 від 30 грудня 2009 року, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Господарським кодексом України (далі ГК Ураїни), Законом України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року № 803-XII (далі ЗУ № 803-XII), Положенням про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 р. № 47 (далі Положення), Порядком оформлення іноземцям та особам без громадянства дозволу на працевлаштування в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 року № 2028.

Згідно із п.п. 1, 4 ст. 18 ЗУ № 803-ХІІ для реалізації державної політики зайнятості населення створюється державна служба зайнятості, яка складається, у тому числі, з міських центрів зайнятості та інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення. У складі державної служби зайнятості створюється інспекція, що здійснює контроль за виконанням законодавства про зайнятість підприємствами, установами й організаціями, незалежно від форм власності і господарювання, фермерами та іншими роботодавцями.

Згідно із ст. 34 ЗУ № 803-ХІІ контроль за додержанням законодавства України про зайнятість населення здійснюється місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад, відповідними державними органами, інспекціями служби зайнятості та профспілковими об'єднаннями.

Інспекція по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення (далі Інспекція) у своїй діяльності керується Конституцією України, ЗУ № 803-ХІІ, Положенням про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 р. № 47, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 5 Положення основними завданнями інспекції є здійснення контролю за дотриманням підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, фермерами та іншими роботодавцями законодавства про зайнятість та забезпечення громадянам прав і гарантій у галузі зайнятості шляхом здійснення заходів щодо запобігання та усунення виявлених порушень законодавства про зайнятість населення.

Пунктом 6 Положення передбачено, що Інспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірку додержання законодавства про зайнятість населення підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, фермерами та іншими роботодавцям, зокрема щодо подання державній службі зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), про всіх прийнятих працівників, про наступне вивільнення працівників та фактично вивільнених працівників.

Підпунктом г пункту 8 Положення Інспекції надається право, у тому числі, застосовувати економічні санкції до підприємств, установ і організацій усіх форм власності, за порушення законодавства про зайнятість населення, передбачені ст.ст. 5 і 20 ЗУ № 803-ХІІ і за недодержання вимог ст.ст. 8 і 18 зазначеного Закону.

Згідно із п.п. 2, 3 ст. 8 ЗУ № 803-ХІІ роботодавці мають право на використання праці іноземців та осіб без громадянства на умовах трудового договору лише за наявності виданого роботодавцю державною службою зайнятості дозволу на використання праці іноземців та осіб без громадянства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Порядок видачі, продовження терміну дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку оформлення іноземцям та особам без громадянства дозволу на працевлаштування в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 року № 2028, дозвіл на працевлаштування оформляється і видається Державним центром зайнятості Мінпраці або за його дорученням відповідними центрами зайнятості Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя для роботи на підприємстві, в установі, організації, які запросили іноземця на певну посаду (за фахом).

Відповідно до п. 5 зазначеного Порядку, рішення про надання дозволу на працевлаштування або відмову в ньому приймається у термін не пізніше 30 днів з дня одержання зазначених вище документів. Про прийняте рішення відповідний центр зайнятості письмово повідомляє заявника.

Пунктом 6 Порядку оформлення іноземцям та особам без громадянства дозволу на працевлаштування в Україні визначено, що дозвіл на працевлаштування не потрібний іноземцям, які постійно проживають в Україні, та іншим іноземцям у випадках, передбачених законами та міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 4 ст. 8 ЗУ № 803-ХІІ у разі використання роботодавцем праці іноземців або осіб без громадянства на умовах трудового договору без дозволу на використання праці іноземців та осіб без громадянства державна служба зайнятості стягує з роботодавця штраф за кожну таку особу у двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділенні господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками субєктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про зайнятість населення» визначено правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальні гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Згідно ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Адміністративно-господарський штраф є одним із видів адміністративно-господарської санкції, передбаченої ст. 239 ГК України.

Таким чином, встановлений ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення» штраф за своєю правовою природою є адміністративно-господарською санкцією, оскільки він встановлений законом, застосовується уповноваженим державним органом до субєктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності, встановленими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 250 ГК України, яка встановлює строки застосування адміністративно-господарських санкцій, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновків про те, що:

- штраф, встановлений ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення» за своєю правовою природою є адміністративно-господарською санкцією; виходячи з зазначеного

- встановивши порушення ТОВ «Дунайський Агро» вимог ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення»: без дозволу державної служби зайнятості з 28.02.2005 року по 04.02.2006 року працював робочим садівничої бригади громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_8, - відповідач запропонував позивачу добровільно у місячний строк внести штраф з пропущенням строку, встановленого ст. 250 ГК України для його застосування, відповідно

- при складанні акту про порушення законодавства України про зайнятість населення № 12-14/60 від 30.12.2009 року відповідач діяв не на підставі законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); несвоєчасно; тому

- акт Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Одеського обласного центру зайнятості № 12-14/60 від 30 грудня 2009 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи та на підставі наведеного, з Державного бюджету України поверненню позивачу підлягає вся сума судового збору в розмірі 3,40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 71, 86, 94, 158-162, 167, 184-186 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайський Агро» задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати акт Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Одеського обласного центру зайнятості № 12-14/60 від 30 грудня 2009 року.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайський Агро» за рахунок коштів Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

В повному обсязі постанову складено 23 вересня 2011 року.

Суддя М.Г. Цховребова

.