Справа № 2а-5460/10/1270
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року справа №2а-5460/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Нікуліна О.А., Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Ольховій О.В.

за участю представників від:

позивача: ОСОБА_2, представник за дов. від 10.08.10р.

№01-1565/1

відповідача: не з»явився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну скаргу Міністерства вугільної промисловості України

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 12 серпня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-5460/10/1270

за позовом Відкритого акціонерного товариства Шахта

Білоріченська дочірнього підприємства державної

холдингової компанії Луганськвугілля

до Міністерства вугільної промисловості України

про визнання протиправною бездіяльність та

спонукання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

12 липня 2010 року Відкрите акціонерне товариство Шахта Білоріченська дочірнього підприємства державної холдингової компанії Луганськвугілля звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства вугільної промисловості України про визнання протиправною бездіяльності Міністерства вугільної промисловості України щодо не зазначення в наказі № 471 від 18 вересня 1996 року «Про створення ВАТ шляхом перетворення державних підприємств в.о. «Луганськвугілля»і не складання переліку нерухомого майна, що передавалося до статутного фонду ДВАТ «Шахта «Білоріченська»та зобов»язати відповідача скласти та надати ДВАТ «Шахта «Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»перелік нерухомого майна, що передавалося до статутного фонду ДВАТ «Шахта «Білоріченська»(арк. спр. 3-6).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13 липня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 1).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Шахта Білоріченська дочірнього підприємства Державної холдингової компанії Луганськвугілля до Міністерства вугільної промисловості задоволені у повному обсязі, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Міністерства вугільної промисловості України щодо не зазначення в наказі № 471 від 18 вересня 1996 року «Про створення Відкритого акціонерного товариства шляхом перетворення державних підприємств в.о. «Луганськвугілля»і не складення переліку нерухомого майна, що передавалося до статутного фонду Державного відкритого акціонерного товариства Шахта «Білоріченська» дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»у наказі № 471 від 18 вересня 1996 року;

зобов'язано Міністерство вугільної промисловості України скласти та надати Державному відкритому акціонерному товариству Шахта «Білоріченська»дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»перелік нерухомого майна, що передавалося до статутного фонду Державного відкритого акціонерного товариства Шахта «Білоріченська»дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»за наказом № 471 від 18 вересня 1996 «Про створення Відкритого акціонерного товариства шляхом перетворення державних підприємств в.о. «Луганськвугілля». Стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного відкритого акціонерного товариства Шахта «Білоріченська»дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»судовий збір у сумі 3,40 грн. (три гривні сорок копійок).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив про наступне.

У порушення наказу Фонду державного майна України №788 від 11 липня 1996 року «Про затвердження додатка про перелік нерухомого майна, що передається до статутного фонду відкритого акціонерного товариства», Міністерство вугільної промисловості України при виданні наказу №471 від 18 вересня 1996 року не передбачило перелік нерухомого майна, що передається до статутного фонду ДВАТ «Шахта «Білоріченська ДП ДХК «Луганськвугілля».

Не складанням та не зазначенням переліку нерухомого майна, що передавалося до статутного фонду ДВАТ «Шахта «Білоріченська»дочірнє підприємство державної холдингової компанії «Луганськвугілля»у наказі № 471 від 18 вересня 1996 року відповідач вплинув на реалізацію прав, свобод та інтересів юридичної особи, оскільки позбавив позивача можливості приведення організаційно-правової форми підприємства у відповідність з вимогами чинного законодавства України.

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 визначено перелік право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, а саме: рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації. Таким чином, позивач фактично позбавлений можливості здійснити реєстрацію прав власності на нерухоме майно, оскільки відповідачем - засновником не визначено перелік майна, яке передається в процесі корпоратизації.

Міністерство вугільної промисловості України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року і закрити провадження у справі з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (арк. спр. 62-66).

Скаржник посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції не враховано, що наказ Фонду державного майна України від 11.07.1996р. № 788 втратив чинність згідно з наказом ФДМ України від 22 серпня 1998 року № 1450.

Також суд першої інстанції не врахував, що наказ видано 18 вересня 1996 року, а відповідач Мінвуглепром, утворений Указом Президента України від 25 липня 2005 року №1123 «Про заходи щодо вдосконалення державного управління вугільною промисловістю».

Крім того, на дату звернення позивача до суду та на сьогоднішній день діє спеціальний нормативний акт, що регулює майнові відносини, повязані з підтвердженням права власності на нерухоме майно Положення про впорядкування передачі обєктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затверджене наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року № 2097 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 року за № 1201/8522. Оцінка майна підприємства складалася на основі відомостей згідно з чинною на той час Методикою оцінки вартості обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 1995 року № 36.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року №2097 для затвердження переліку нерухомого майна, що ввійшло до статутного фонду ДВАТ «Шахта «Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»необхідно надати Міністерству, як засновнику товариства, перелік нерухомого майна, що ввійшло до статутного фонду товариства під час корпоратизації, який додавався до акта оцінки ЦМК шахти «Білоріченська»від 18 вересня 1996 року, аудиторський висновок, який підтвердив би перелік та вартість обєктів нерухомості, що увійшли до статутного капіталу позивача під час корпоратизації, їх наявність на сьогодні та задовільний стан. Позивач не звертався до відповідача з проханням затвердити перелік нерухомого майна, що ввійшло до статутного фонду позивача під час корпоратизації та жодних документів із зазначеного не надав.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що у даному випадку має місце господарсько-правовий спір про встановлення факту щодо визначення конкретних об'єктів, які засновник включив до статутного фонду акціонерного товариства під час корпоратизації, а тому вказаний спір не підвідомчий адміністративному суду та повинен розглядатися у порядку господарського судочинства за підсудністю, визначеною відповідно до процесуального законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Свої доводи проти апеляційної скарги позивач виклав у запереченнях на апеляційну скаргу від 14.10.2010р. № 02-2155/1, в яких, зокрема зауважив, що на час виникнення зазначених правовідносин наказ Фонду державного майна №788 від 11.07.1996р. діяв, на момент видання Фондом державного майна зазначеного наказу реєстрація нормативно-правових актів Міністерством юстиції ще не здійснювалася. Твердження відповідача, що він не є належним, позивач вважає безпідставним, оскільки Міністерство вугільної промисловості створено 09.11.1994р. Указом Президента України № 1573/99 від 15.12.1999р. було ліквідовано та на його базі було створено Міністерство палива та енергетики України, яке згідно Указу Президента України №598/2000 від 14.04.2000р. стало правонаступником Міністерства вугільної промисловості України. Доводи відповідача про те, що існування Положення про впорядкування передачі об»єктів нерухомого майна від 25.11.2003р. № 2097 регулює майнові відносини, пов»язані з підтвердженням права власності на нерухоме майно є хибними, оскільки відповідно до вимог п.1.2 даного положення, воно визначає послідовність дій державних органів приватизації та органів, уповноважених управляти державним майном, під час передачі об»єктів нерухомого майна до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), реорганізації.

Комісією з приватизації було складено акт оцінки вартості майнового комплексу шахта «Білоріченська», який був затверджено відповідачем 18.09.1996р. Той факт, що відповідачем акт оцінки був затверджений підтверджує, що комісією з інвентаризації були підготовлені та надані відповідачу всі необхідні документи, зазначені в методиці.

Відповідач у судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав суду доповнення до апеляційної скарги, в яких підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державне відкрите акціонерне товариство Шахта «Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»як Відкрите акціонерне товариство створено відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України від 18 вересня 1996 року № 471 на підставі Указу Президента України від 07 лютого 1996 року № 116 «Про структурну перебудову вугільної промисловості»на базі державного підприємства шахта «Білоріченська»виробничого об'єднання «Луганськвугілдля»з наступним перетворенням його у ДВАТ Шахта «Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»шляхом передачі контрольного пакету акцій компанії (наказ Міністерства вугільної промисловості України від 26 листопада 1996 року №602 на підставі Указу Президента України від 11 травня 1994 року № 224 «Про холдингові компанії, що створюються в процесі корпоратизації та приватизації»).

У підпункті 3.3 Статуту ДВАТ Шахта «Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»зазначено, що товариство є правонаступником державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська», зареєстрованого Лутугінською районною державною адміністрацією № 379 від 15 жовтня 1996 року.

Засновником товариства є Міністерство вугільної промисловості України, правонаступником якого згідно з Указом Президента України від 14 квітня 2000 року № 598 «Про Міністерство палива та енергетики України»є Міністерство палива та енергетики України (підпункт 4.1 статуту).

Згідно підпунктом 5.1 статуту статутний фонд товариства становить 55014467 грн. (п'ятдесят п'ять мільйонів чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят сім гривень).

З матеріалів справи вбачається, що комісією, створеною наказом Міністра вугільної промисловості України № 278 від 24 червня 1996 року, на виконання пункту 10 Положення складено акт оцінки вартості майнового комплексу шахта «Білоріченська»код 00176897. Акт оцінки затверджено наказом Міністра вугільної промисловості України 471 від 18 вересня 1996 року.

В акті оцінки вартості майнового комплексу шахта «Білоріченська»зазначено, і на засіданні комісії було розглянуто документи, необхідні для здійснення оцінки, а саме результати інвентаризації майна шахти «Білоріченська»станом на 01 липня 1996 року. Комісія підтвердила, що розмір статутного фонду відкритого акціонерного товариства, згідно з передаточним балансом та документацією про результати інвентаризації становить 55014467 грн.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання про визнання бездіяльності відповідача неправомірною щодо не зазначення у його наказі та не складання переліку нерухомого майна, що передається до статутного фонду підприємства. та зобов»язання вчинити певні дії.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (надалі КАС України), Положенням про порядок корпоратизації підприємств, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 1993 року №508 (далі Положення №508) та наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року №2097, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 року за №1201/8522 (далі Наказ №2097).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Пунктом 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли у підприємства позивача та Міністерства вугільної промисловості, яке було ліквідовано Указом Президента України №1573/99 від 15.12.1999р. «Про зміни у структурі центральних органів виконавчої влади»та на його базі було створено Міністерство палива та енергетики України, яке стало правонаступником Міністерства вугільної промисловості України відповідно до Указу Президента України №598/2000 від 14.04.2000р.

Міністерство вугільної промисловості було створено шляхом реорганізації Міністерства палива та енергетики України відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо вдосконалення державного управління вугільною промисловістю»від 25 липня 2005 року №1123/2005.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство вугільної промисловості України, затвердженого постановою КМУ від 2 листопада 2006 року №1527, Міністерство вугільної промисловості України (Мінвуглепром) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Основними завданнями Мінвуглепрому є: участь у формуванні та забезпечення проведення державної політики у вугільній галузі; здійснення структурної перебудови вугільної галузі та підвищення ефективності управління нею; створення сприятливих умов для здійснення приватизації підприємств вугільної галузі; формування балансу вугілля та вугільної продукції; вивчення поточної і перспективної потреби у вугіллі на внутрішньому і зовнішньому ринку, прогнозування напрямів розвитку вугільної галузі щодо видобутку вугілля та його переробки; участь у формуванні, регулюванні та вдосконаленні ринку вугільної продукції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів встановила, що відповідно до пункту 4.1 Статуту Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська»Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»засновником Державного відкритого акціонерного Товариства є Міністерство вугільної промисловості України, правонаступником якого згідно з Указом Президента України від 14 квітня 2000 року №598 «Про Міністерство палива та енергетики України є Міністерство палива та енергетики України.

Колегія суддів зазначає, що Міністерство вугільної промисловості України, відповідач у справі, згідно Положення про Міністерство вугільної промисловості України, затвердженого постановою КМУ №1527 від 02.11.2006р. є правонаступником Міністерства палива та енергетики в частині прав та обов»язків, що стосуються реалізації державної політики у вугільній галузі, проте не може нести відповідальність за порушення, допущені у період видачі наказу Міністра вугільної промисловості від 18 вересня 1996р. № 471.

Враховуючи те, що фактично оскаржується бездіяльність відповідача щодо не зазначення у наказі Міністра вугільної промисловості України від 18 вересня 1996 року № 471, а Міністерство вугільної промисловості України, до якого предявлений позов створено у 2005 року, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах не є належним відповідачем, тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності саме цього відповідача не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає, що саме у цих правовідносинах відповідач не може бути суб»єктом владних повноважень з огляду на те, що відносно до підприємства позивача він є його засновником згідно до Статуту.

З огляду на предмет позову, колегія суддів зазначає, що він є адміністративно-правовим, але за своєю суттю предмет позову фактично носить майновий характер, оскільки відповідно до Положення про впорядкування передачі обєктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року №2097, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 року за №1201/8522 для затвердження переліку нерухомого майна, що ввійшло до статутного фонду Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Білоріченська»під час корпоратизації, ДВАТ «Шахта Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»необхідно надати Міністерству, як засновнику товариства, перелік нерухомого майна, що ввійшло до статутного фонду товариства під час корпоратизації, який додавався до акта оцінки ЦМК шахти «Білоріченська»від 18 вересня 1996 року, аудиторський висновок, який підтвердив би перелік та вартість обєктів нерухомості, що увійшли до статутного капіталу ДВАТ «Шахта «Білоріченська»під час корпоратизації, їх наявність на сьогодні та задовільний стан.

Також, у позовній заяві позивач обґрунтовує свої вимоги необхідністю підтвердження права власності на майно, що передавалось до статутного фонду Товариства, що також підтверджує майновий характер спірних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача стосовно зобов»язання скласти та надати підприємству позивача перелік нерухомого майна також не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався норм матеріального та процесуального права під час вирішення справи, тобто наявні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 198, 202, 205, 207,211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства вугільної промисловості на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року у адміністративній справі №2а-5460/10/1270 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2010 року у адміністративній справі №2а-5460/10/1270 за позовом Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Білоріченська»дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»до Міністерства вугільної промисловості України про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинити певні дії скасувати.

У задоволенні позову Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Білоріченська»дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»до Міністерства вугільної промисловості України про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинити певні дії - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 20 жовтня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі.

Постанова у повному обсязі складена та підписана колегією суддів 22 жовтня 2010 року.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_3