Справа № 5799/10/1570
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 5799/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року 12 год. 28 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря Таратунської О.В.,

За участю сторін:

Позивача ОСОБА_1,

представника Відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу № 209 від 13.03.2010 року, наказу № 88-ос від 29.04.2010 року, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 29 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративною позовною заявою до Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу № 209 від 13.03.2010 року, наказу № 88-ос від 29.04.2010 року, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 29 квітня 2010 року.

До судового засідання Позивач зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд визнати протиправними та скасувати накази № 209 від 13.03.2010 року, № 88-ос від 29.04.2010 року, поновити його на посаді, стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 29.04.2010 року з підстав викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача до судового засідання зявився, просив відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог. Відповідачем було надано суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких 10 березня 2010 року на адресу прикордонного загону надійшла постанова військового прокурора Болградського гарнізону про порушення дисциплінарного провадження від 5 березня 2010 року № 390 стосовно прапорщика ОСОБА_1 за допущення ним порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». На підставі вищезазначеної постанови начальником Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України - полковником ОСОБА_3 винесено Наказ № 209 від 13 березня 2010 року про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. 29 квітня 2010 року Наказом № 88-ос начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України по особовому складу, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону і всіх видів забезпечення згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» старшого прапорщика ОСОБА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на адресу прикордонного загону надійшла постанова військового прокурора Болградського гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_4 про порушення дисциплінарного провадження від 5 березня 2010 року № 390 стосовно прапорщика ОСОБА_1 за допущення ним порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (а.с. 31,32). Як зясовано прокурорською перевіркою, з 3 червня 2009 року прапорщик ОСОБА_1 притягується до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, у звязку із чим регулярно викликався до військової прокуратури Одеського гарнізону, військового місцевого суду Одеського гарнізону. Окрім цього прапорщик ОСОБА_1 був відповідачем по цивільній справі за позовом приватного підприємства «Комунальщик», що розглядалась у Роздільнянському районному суді Одеської області, до якого Позивач також викликався як сторона по справі. Водночас, використовуючи зазначені обставини як привід для тимчасового ухилення від несення обовязків військової служби, прапорщик ОСОБА_1 неодноразово повідомляв своєму безпосередньому та прямому керівнику завідомо неправдиві відомості про необхідність зявитись до слідчого або суду, після чого з їх дозволу не прибував на службу. За результатами прокурорської перевірки у відношенні прапорщика ОСОБА_1 відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками злочину. Водночас, прокурор дійшов висновку, що у діях прапорщика ОСОБА_1 вбачались ознаки дисциплінарного правопорушення, у звязку з чим, відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, він підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Під час судового засідання Позивач підтвердив той факт, що він у зазначені дні не зявлявся ані до суду, ані до прокуратури, а звертався за консультацією до свого адвоката.

На підставі вищезазначеної постанови начальником Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України - полковником ОСОБА_3 винесено Наказ № 209 від 13 березня 2010 року про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ст.ст. 11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч.ч. 1,2 ст.2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», повідомлення завідомо неправдивих відомостей, оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани». 29 квітня 2010 року зі старшим прапорщиком ОСОБА_1 Наказом начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України № 88-ос, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту, припинено (розірвано) контракт, його звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону і всіх видів забезпечення згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються цим Законом, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:

а) у зв'язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

г) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України;

е) через службову невідповідність;

є) у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

ж) у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

з) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

и) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений ст.ст. 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що він не міг оскаржити наказ № 209 від 13.03.2010 року, у звязку з тим, що 23 березня 2010 року військовим місцевим судом Одеського гарнізону винесено постанову (а.с. 11,12), якою запобіжний захід ОСОБА_1 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту з утриманням на гауптвахті Південного територіального управління військової служби правопорядку МО України з подальшим переведенням в Одеський слідчий ізолятор, 28 квітня 2010 року тим самим судом винесено постанову (а.с. 13-14), якою запобіжний захід Позивачу змінено з взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти в залі суду. Судом встановлено, що Наказ № 209 винесено 13.03.2010 року, який був доведений до Позивача під підпис.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув'язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Порядок попереднього ув'язнення визначається цим Законом, Кримінально-процесуальним і Кримінально-виконавчим кодексами України та іншими актами законодавства.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув'язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Права осіб, взятих під варту визначені ст. 9 Закону України «Про попереднє увязнення», а саме: особи, взяті під варту, мають право на захист своїх прав та інтересів особисто або за допомогою захисника з моменту затримання або взяття під варту, а також на повідомлення під час взяття під варту підстав та мотивів взяття під варту, оскаржувати їх у суді, отримати в друкованому вигляді роз'яснення положень статей 28, 29, 55, 56, 59, 62 та 63 Конституції України, цієї статті та інших прав затриманих або взятих під варту, встановлених законом, у тому числі права здійснювати захист своїх прав та інтересів особисто або за допомогою захисника з моменту затримання або арешту (взяття під варту) особи, права відмовитися від надання будь-яких пояснень або свідчень до прибуття захисника.

Стаття 13 Закону України «Про попереднє увязнення» визначає порядок листування осіб взятих під варту, порядок надсилання скарг, заяв і листів.

Таким чином, суд не вбачає, будь яких перешкод, що могли б завадити Позивачу оскаржити у встановлений строк, наказ № 209 від 13.03.2010 року про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності.

Наказом начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону від 11 червня 2009 року № 458 (а.с. 34,35) про результати службового розслідування, за самовільний виїзд за межі ділянки загону та порушення вимог ст. 14 Статуту Внутрішньої служби ЗС України, інспектору прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону прапорщику ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

На думку суду, поняття «умови контракту» є ширшим від поняття «військової дисципліни», а тому дотримання вимог військових статутів є складовою дотриманням умов контракту.

Оскільки значення терміну «систематичне невиконання умов контракту» ні в Законі, ні у Положенні не розкрито, то суд виходить з того, що у розумінні спеціального законодавства з питань проходження військової служби систематичність має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили, а також бере до уваги довідку Вищого адміністративного суду України від 01.02.2009 року про вивчення і узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, визначаючи поняття «системне невиконання умов контракту» слід виходити з положень спеціального законодавства з питань проходження військової служби, де система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Наявними в матеріалах справи документами, підтверджується факт неодноразового порушення позивачем військової дисципліни.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії );

4 ) безсторонньо ( неупереджено );

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав. свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія );

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням всіх встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд дійшов висновку, що накази Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України № 209 від 13.03.2010 року, та № 88-ос від 29.04.2010 року, яким Позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності та у звязку із систематичним невиконанням умов контракту припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону і всіх видів забезпечення згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» винесено правомірно.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, встановивши під час офіційного з`ясування обставин справи відповідність оскаржуваних рішень закону, на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України зобов`язаний винести постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням та на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України прийняті з дотриманням наведеного законодавства та вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, - є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу № 209 від 13.03.2010 року, наказу № 88-ос від 29.04.2010 року, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 29 квітня 2010 року-відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст складено та підписано суддею 14 грудня 2010 року.

Суддя О.М. Тарасишина

У задоволенні позову відмовити повністю

14 грудня 2010 року.