Справа № 2а/1570/3021/2011
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2011-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/3021/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року

11год.31хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

При секретарі - Жаворонковій М.О.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 04.01.2011р.

Від відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Одеської залізниці до Державного інспектора відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у м.Миколаїв ОСОБА_2 про скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява Одеської залізниці, в якій позивач просить суд скасувати припис Державного інспектора відділу інспекторської діяльності ОСОБА_2 Управління Держкомзему у м.Миколаїв від 18.03.2011р. №12 про усунення порушень земельного законодавства (з урахуванням заяви про усунення недоліків від 06.05.2011р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваного припису з огляду на те, що в акті перевірки, на підставі якого був прийнятий припис №12, та у самому приписі, не конкретизовано яку саме норму чинного законодавства порушено позивачем, та у чому полягає порушення з боку позивача, встановлене відповідачем. Також позивач зазначає, що законодавством не передбачений автоматичний перехід права власності (права постійного користування) на земельну ділянку у разі набуття права володіння житловим будинком.

Відповідач у судові засідання не з'явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечення на позов не надав.

Суд не досліджує письмові заперечення, що надійшли 10.05.2011р. (вхід.№19933/2011), за підписом начальника Управління Держкомзему у м.Миколаїв В.В. Дробот, з огляду на те, що відповідачем по справі є Державний інспектор відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у м.Миколаїв ОСОБА_2, а докази наявності повноважень на представлення його інтересів начальником Управління відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.03.2011р. державним інспектором відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у місті ОСОБА_3 ОСОБА_2 згідно доручення Миколаївської обласної державної адміністрації від 10.03.2011 №С-199/4-11 відповідно до вимог ст.ст.6,10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»було проведено позапланову перевірку станції Мішково (Ленінський район) Одеської залізниці з питання дотримання вимог земельного законодавства.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.03.2011р., яким встановлено, що згідно наказу від 18.12.2000 №41/НГС будинки, які знаходяться за адресою: станція Мішково, були зняті з балансу Одеської залізниці та передані до особистого володіння мешканців будинків, але до теперішнього часу до державного акту на право постійного користування землею І-МК №001647, наданого Одеській залізниці рішенням Миколаївської міської ради від 24.02.2000 №17/18, зміни не внесені.

У звязку з викладеним в акті переівірки державним інспектором відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у місті ОСОБА_3 ОСОБА_2 видано припис №12 від 18.03.2011р., яким приписано в.о. першого заступника начальника Одеської залізниці ОСОБА_4 у 30-ти денний термін усунути порушення земельного законодавства.

Не погоджуючись з приписом, позивач оскаржив його до суду.

На думку суду оскаржуваний Одеською залізницею припис підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до п.а ст.6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»від 19.07.2003р. №963-IV до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно зі ст.10 цього Закону державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Як вбачається з преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»від 05.04.2007р. №877-V, цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно зі ст.1 зазначеного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до п.6 ст.7 цього Закону за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно з п.3.2 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003р. №312, позаплановою перевіркою є перевірка, яка не передбачена планом роботи відповідного інспекційного органу Держкомзему.

Відповідно до пунктів 5.1 та п.5.2 вказаного Порядку при проведенні всіх видів перевірок державний інспектор складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. В акті державний інспектор зазначає: дату та місце складання акта; посаду та прізвище інспектора (інспекторів), який (які) проводив (проводили) перевірку; посади та прізвища осіб, які були залучені до перевірки; посаду та прізвище представника юридичної особи чи прізвище фізичної особи, які були присутні при перевірці; місцезнаходження юридичної чи фізичної особи, які перевіряються; місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується; категорію земель та склад угідь; цільове призначення та фактичний стан використання (освоєння) земельної ділянки; наявність документів, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; обставини порушення земельного законодавства; суть порушення з посиланням на акти чинного законодавства, вимоги яких порушені.

Згідно з п.6.2 зазначеного Порядку з метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення. Термін усунення наслідків правопорушення встановлюється державним інспектором, але не більше 30-денного строку.

Згідно з п.2.1 Положення про порядок оформлення, видачі і реєстрації приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 09.03.2004р. №67, припис - це обов'язкова для виконання письмова вимога державного інспектора, яка видається юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення земельного законодавства та усунення його наслідків.

Однак як вбачається з акту перевірки від 18.03.2011р. та оскаржуваного позивачем припису, відповідачем в порушення зазначених вище вимог, не викладено детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну норму законодавства. Відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог земельного законодавства, проте не визначено, яку саме норму якого нормативно-правового акту, який входить у систему земельного законодавства, порушено позивачем.

Крім того, з встановлених в акті перевірки та приписі фактичних обставин не можна зробити висновок про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Так, відповідачем зазначено, що будинки на станції Мішково, були зняті з балансу Одеської залізниці та передані до особистого володіння мешканців будинків, але до державного акту на право постійного користування землею І-МК №001647, наданого Одеській залізниці, зміни не внесені, що і є порушенням вимог земельного законодавства.

Проте, чинним законодавством не встановлено автоматичного переходу права власності (права постійного користування) на земельну ділянку у разі набуття права володіння житловим будинком. Крім того, право володіння є лише одним з елементів, що складають правомочності власника, поряд з правом користування та розпорядження обєктом права власності.Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно з ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 6 ст.120 ЗК України встановлено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Судом встановлено, що Одеській залізниці надана у постійне користування земельна ділянка площею 529,9903 га для обслуговування та виробничої діяльності з земель комунальної власності, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею 1-МК №001647, виданим 03.03.2000р. Миколаївською міською радою. Наказом начальника служби цивільних споруд та соціального розвитку від 18.12.2000р. №41/НГС приписано передати в особисте володіння власників приватизованих квартир будинків, про що зазначено в оскарженому приписі.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст.123 ЗК України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст.123 ЗК України Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Як вбачається з листа в.о. начальника служби з управління майновими і земельними ресурсами Одеської залізниці №НКМ-12/1489 від 05.08.2011р., Миколаївською міською радою не приймались рішення щодо зміни зовнішніх меж земельної ділянки, яка була надана залізниці в постійне користування на підставі державного акту на право постійного користування землею І-МК №001647, в межах станції Мішково.

В матеріалах справи відсутні докази ініціювання мешканцями будинків, знятих з балансу Одеської залізниці згідно наказу від 18.12.2000 №41/НГС, надання земельних ділянок у користування.

За цих обставин, покладення на Одеську залізницю обовязку внести до державного акту на право постійного користування землею згідно з спірним приписом суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість, безпідставність та невідповідність вимогам чинного законодавства винесеного Державним інспектором відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у м.Миколаїв ОСОБА_2 припису від 18.03.2011р. №12.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Одеської залізниці підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Одеської залізниці до Державного інспектора відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у м.Миколаїв ОСОБА_2 про скасування припису задовольнити.

Скасувати припис Державного інспектора відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у м.Миколаїв ОСОБА_2 від 18.03.2011р. №12 про усунення порушень земельного законодавства.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку передбаченому ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або в порядку ч.3 ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.10.2011р.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

03 жовтня 2011 року