Справа № 332/651/15-а(2-а/332/35/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" серпня 2015 р. справа № 332/651/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Нагорної Л.М.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя

на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року у справі №332/651/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 25.12.2014 року №230 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1, до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 період роботи з 10.09.1985 р. по 15.11.1994 р. на посаді "електромонтер по ремонту і обслуговуванню електроустановки", у зв'язку з чим призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 15.11.2014 року.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що позивач маючи більше 30 років загального стажу, з них більше 10 років за професією, передбаченою Списком №1, досягнувши 51-річного віку, отримав право на призначення пенсії відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. Заявник апеляційної скарги, зокрема зазначає, що відповідно п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв робіт професій посад і показників при обчисленні стажу роботи, що надає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого

наказом Міністерства праці та соціального політики України від 18 листопада 2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 19.12.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення, досягнувши 51-річного віку.

Рішенням засідання Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя від 25.12.2014 р. за №230, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки на його думку, необхідно зарахувати пільговий стаж позивачу за період роботи з 10.09.1985 р. по 31.12.1991 р. за Списком №2 відповідно до Постанови РМ СРСР від 22.08.1956 р. за №1173.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, з наступних підстав.

Відповідно п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, належно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів Україні, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1, він з 10.09.1985 року прийнятий в цех №18 електромонтером по ремонту електрообладнання, 01.05.1989 року встановлено 6 розряд "електромонтер по ремонту і обслуговуванню електроустановки" та 15.11.1994 року звільнений за переведенням.

Пільговий стаж позивача за період з 10.09.1985 р. по 31.12.1991 р. в якості електромонтера по ремонту і обслуговуванню електроустановки підтверджено уточнюючою довідкою ТОВ "Запорізькій титано-магнієвий комбінат" від 11.08.2014 року №267, відповідно до п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 р. за №637.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про необхідність зарахування позивачу до пільгового стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період роботи позивача на ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" з 10.09.1985 р. по 15.11.1994 р. за професією "електромонтер по ремонту і обслуговуванню електроустановки", яка відносилась до Списку №1, саме за тими умовами, які були перевірені атестацією робочих місць та за результатами якої підтверджено право позивача на пільгову пенсію за Списком №1, оскільки на протязі всього часу роботи його умови праці не змінювались.

Отже, до пільгового стажу має бути зараховано весь період роботи, незалежно від дати внесення посади до Списку №1.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з положень ч.2 ст.71 КАС України та вважає, що Пенсійним фондом, як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність рішення про відмову позивачу в призначенні пільгової пенсії за Списком №1 відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року у справі №332/651/15-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Л.М. Нагорна