Справа № 2-а-180/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-180/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Балакіній С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Київській області на постанову про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати протиправними дії інспектора ДПС ОСОБА_2 та постанову серії АІ № 346795 по справі про адміністративне правопорушення від 09.08.2010 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 09.08.2010 року, рухаючись на своєму автомобілі "FIAT ALBEA", державний номер AI 6441 ВС, по трасі Київ Знамянка, був зупинений інспектором ДПС Кагарлицького взводу ДПС старшиною міліції ОСОБА_2. Причину зупинки інспектор ДПС ОСОБА_2 пояснив тим, що нібито він не здійснив вимогу дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", чим порушив п.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважає, що притягнення мене до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, неправомірним, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин.

Правопорушення він не скоював, оскільки завчасно скинув швидкість перед знаком обмеження максимальної швидкості та їхав із дотриманням Правил дорожнього руху України.

У момент, близький до вимірювання швидкості та зупинки, попереду його автомобіля з більшою швидкістю рухався автомобіль Тойота, якому ймовірно і належить швидкість, яку зафіксував інспектор ДПС ОСОБА_2 приладом «Беркут».

Крім того, інспектор ДПС в момент вимірювання швидкості рухався від службового автомобіля, тримаючи в руках пристрій вимірювання «Беркут», що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість,

зафіксована приладом, збільшується. Це могло призвести до недостовірних показів самого приладу. Вочевидь інспектор ДПС не в повий мірі має необхідні знання для роботи з даним приладом.

Проте, попередній автомобіль інспектор не зупинив, а здійснив знак жезлом для зупинки позивача.

Під час зупинки позивача на вимогу надати докази його порушення, йому було продемонстровано зафіксовану на приладі „Беркут" (що не являється засобом фото- відеофіксації) швидкість 106 км/год., фактичний час, коли здійснювалось вимірювання швидкості, надано не було, а також ніяких інших фактів мого порушення не надано. Після того, як він не погодився з тим, що ця швидкість належить йому авто, інспектор ДПС ОСОБА_2 взявши його документи (посвідчення водія та талон технічного стану автомобіля), зазначив йому: «залишайтесь в машині», сам же пішов до патрульної машини.

Як наслідок, виявилось, що інспектор ДПС ОСОБА_2 в патрульній машині заповнює протокол про адміністративне правопорушення АІ1 № 101488 від 09.08.2010р., заповнивши графи, інспектор висунув вимогу розписатись в протоколі, без будь-яких з'ясувань справи та навіть не виявив бажання вислухати його доводи стосовно «нібито» перевищення швидкості, тоді він вирішив звернувся до нього в порядку статті 268 Кодексу про адміністративне правопорушення з клопотанням для залучення при розгляді адміністративної справи фахівця в галузі права та перенесення розгляду даної справи, а також повідомити його про дату та час розгляду даної справи згідно з чинним законодавством України.

Звертаємо увагу суду, що пунктом 2.8 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затверджений Наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 24.04.2009 року за № 374/16390 9 (далі по тексту Інструкція № 77), також робиться посилання на те, що працівники Державтоінспекції повинні дотримуватись вимог як інструкції так і КУпАП, а саме:

«Справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім випадків фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (стаття 258 КУпАП). Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП)»

Таким чином, інспектор ДПС ОСОБА_2 не тільки порушив Інструкцію № 77, а навіть знехтував вимогами Кодексу про адміністративне правопорушення.

При цьому, збоку працівника ДПС на нього здійснювався моральний тиск про даремність всіх оскаржень. Підтвердженням вищезазначених дій працівника є свідки, які знаходились в його машині.

Однак, пунктом 2.13. Інструкції № 77 чітко визначено, що Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП), однак Відповідач не дотримав вимоги статті 251 КУпАП які передбачають будь-які фактичні дані, пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та іншими засобами які передбачені чинним законодавством України.

Крім того, пунктом 1.6 Розпорядження МВС України від 21.05.2009 року № 466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото

*і кінозйомки, відеозапису», заборонено складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо).

Однак в супереч законних підстав для притягнення до адміністративної відповідальності Позивача, інспектор ДПС ОСОБА_2 вирішив своїми діями обмежити його Конституційні права на захист, які передбачені статтею 64 Конституції України.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу "Беркут") повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю. Тобто перед застосуванням на території України "Беркут" повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзв'язку і захисту інформації України.

Прилад "Беркут" не є автоматичним засобом фото - або відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника Державної автомобільної інспекції, управляється ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, такі як швидкість, об'єкт зйомки, його режими і т. п).

Крім того, з огляду на положення ст.251 КУпАП, оскільки ця норма містить імперативний характер щодо використання тільки тих технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, а також згідно Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС (№ 111 від 27.03.2009.), п. 13.7.1. «...Під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, які мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису...», вимірювач швидкості „ Беркут " не може бути використаний як доказ по справі. Відповідно до Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС (№ 111 від 27.03.2009.) п.28.9. «З метою запобігання конфліктним ситуаціям, об'єктивного розгляду справ, а також як допоміжний засіб для попередження протиправних дій та розкриття правопорушень допускається використання фото -, кінозйомки, відеозапису та звукозаписувальної техніки, а під час оформлення матеріалів ДТП воно є обов'язковим».

Відповідно до протоколу мною були надані пояснення про незгоду, що саме керований мною автомобіль перевищив швидкість, оскільки я рухався зі швидкістю 60 км/год. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КупАП, доказами є також пояснення особи, що притягається до відповідальності, у протоколі інспектором ДПС фактично не наведено будь-якої оцінки моїх доказів, чим було грубо порушено Постанову Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» п. 24 «Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КупАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлення останнім доводів». Фактично окрім усної заяви інспектора, мені не було надано жодних доказів належності вимірюваної швидкості саме моєму автомобілю.

При складені протоколу інспектором ДПС ОСОБА_2 свідомо проігноровані пояснення свідка який їхав з ним в автомобілі та міг надати свідчення, що він не скоював правопорушення, на підставі якого входить у протиріччя з вимогами 272 КУпАП «Як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі» Інспектор заявив, що він не свідок, а зацікавлена особа, але це вирішує не він, а є виключно прерогативою суду згідно з ст. 252 КУпАП. Чим здійснив правопорушення визначене ст. 186 КУпАП «Самоуправство», допущенні порушення ст., ст. 245, 280 КУпАП.

Не погоджуючись в законності винесення протоколу про адміністративне правопорушення позивач відмовився від підписання Постанови.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, а тому суд вважає розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи документах.

Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою серії АІ № 346795 по справі про адміністративне правопорушення від 09 серпня 2010 року винесеної старшим ІДПС Кагарлицького взводу ВДАІ старшина міліції ОСОБА_2 позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності як ніби то вчинено ним адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., яке виразилося в тому, що 09 серпня 2010 року о 18 год. 50 хв. на 33 км а/д Київ Знамянка позивач, керуючи автомобілем марки "FIAT ALBEA", державний номерний знак НОМЕР_1, нібито перевищив швидкість на 36 км, чим порушив п. 12.9 ПДР, чим порушила, на думку інспектора ДАІ, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2010 року працівники ДАІ склали на позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова серії АІ № 346795 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260,00 грн. є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки позивач виконав вимоги п. 12.9 Правил дорожнього руху.

Правопорушення позивач не скоював, оскільки завчасно скинув швидкість перед знаком обмеження максимальної швидкості та їхав із дотриманням Правил дорожнього руху України.

Крім того, інспектор ДПС в момент вимірювання швидкості рухався від службового автомобіля, тримаючи в руках пристрій вимірювання «Беркут», що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість,

зафіксована приладом, збільшується. Це могло призвести до недостовірних показів самого приладу. Вочевидь інспектор ДПС не в повий мірі має необхідні знання для роботи з даним приладом.

Проте, попередній автомобіль інспектор не зупинив, а здійснив знак жезлом для зупинки позивача.

Під час зупинки позивача на вимогу надати докази його порушення, йому було продемонстровано зафіксовану на приладі „Беркут" (що не являється засобом фото- відеофіксації) швидкість 106 км/год., фактичний час, коли здійснювалось вимірювання швидкості, надано не було, а також ніяких інших фактів мого порушення не надано. Після того, як він не погодився з тим, що ця швидкість належить йому авто, інспектор ДПС ОСОБА_2 взявши його документи (посвідчення водія та талон технічного стану автомобіля), зазначив йому: «залишайтесь в машині», сам же пішов до патрульної машини.

Як наслідок, виявилось, що інспектор ДПС ОСОБА_2 в патрульній машині заповнює протокол про адміністративне правопорушення АІ1 № 101488 від 09.08.2010р., заповнивши графи, інспектор висунув вимогу розписатись в протоколі, без будь-яких з'ясувань справи та навіть не виявив бажання вислухати його доводи стосовно «нібито» перевищення швидкості, тоді він вирішив звернувся до нього в порядку статті 268 Кодексу про адміністративне правопорушення з клопотанням для залучення при розгляді адміністративної справи фахівця в галузі права та перенесення розгляду даної справи, а також повідомити його про дату та час розгляду даної справи згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 2.8 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затверджений Наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 24.04.2009 року за № 374/16390 9 (далі по тексту Інструкція № 77), також робиться посилання на те, що працівники Державтоінспекції повинні дотримуватись вимог як інструкції так і КУпАП, а саме:

«Справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім випадків фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (стаття 258 КУпАП). Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП)»

Провадження в справах про адміністративні правопорушення становить систему правовідносин, які складаються на основі процесуальної діяльності органів, уповноважених розглядати індивідуальні адміністративні справи з приводу притягнення до адміністративної відповідальності осіб, у діях яких є ознаки адміністративного правопорушення.

Основними завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно ст.. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності із законом.

Перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення є важливою гарантією захисту прав, свобод та інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перегляд постанови це форма перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, виправлення помилок і недоліків у роботі органів адміністративної юрисдикції, в тому числі і суду.

Перегляд постанови може бути здійснено в порядку подання скарги особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП України визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Доказом невинності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яке зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії А/І № 101488 від 09 серпня 2010 року суд вважає той факт, що відповідачем не надано інших доказів, що передбачені нормами КУаАП, а тому інспектор не довів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відкриття справи є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Приводів порушення справи у КУпАП не визначено, в той же час як у ст.. 360 МК такі приводи зафіксовані. Але виходячи з теорії процесу приводами порушення справи слід вважати одержання уповноваженими особами будь якої інформації про діяння, що мають ознаки проступку.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи потребує від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Вирішення справи в точній відповідності із законом потребує від уповноваженого органу (посадової особи): розгляд справи відповідно до власної компетенції, в установлені строки і за місцем розгляду справи, згідно із законом, що передбачає адміністративну відповідальність.

Підставами для відкриття справи є наявність правопорушення та його склад, які мають певні ознаки.

Стаття 9 КУпАП розкриває загальне поняття адміністративного правопорушення і його ознаки протиправність, винність, караність. Інші статті Загальної частини КУпАП визначають його склад: обєкт, обєктивну сторону, субєкт та субєктивну сторону.

Єдиною матеріальною підставою порушення адміністративної справи є склад адміністративного правопорушення, що прямо передбачено ст.. 247 КУпАП, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 251 КУпАП визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадові особі) або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішується адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 Постанови від 06.03.2008 року № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб адміністративної відповідальності, які прийнятті субєктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи / або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 1217, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Київській області на постанову про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ДПС ОСОБА_2.

Постанову серії АІ № 346795 по справі про адміністративне правопорушення від 09.08.2010 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.І. Шевченко