Справа № 2-а-178/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-178/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд скасувати постанову АІ 346698 від 10.08.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 260,00 грн. та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення, посилаючись на те, що згідно протоколу інспектора ДПС від 10.08.2010 р. о 18 год. 05 хв. він керував автомобілем ВАЗ-21104, державний номер знак НОМЕР_1 на 17 км автодороги Київ - Знам'янка зі швидкістю 101 км/год. в зоні дії знаку «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год.», чим перевищив швидкість на 31 км/год. Постановою від 10.08.2010 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч. 1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 260,00 грн.

Вказану постанову вважаю незаконною з наступних підстав: дійсно, 10.08.2010 року він керував автомобілем ВАЗ-21104, державний номер знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ - Знам'янка і був зупинений інспектором ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області сержантом міліції ОСОБА_2, який повідомив, що він перевищив швидкість на 31 км/год. У постанові АІ № 346698 від 10.08.2010 року в справі про адміністративне правопорушення інспектор ДПС посилається на те, що вчинене ним правопорушення зафіксоване за допомогою спеціального технічного засобу «Беркут» № 0801079. Вважає, що прилад «Беркут», яким вимірювалась швидкість, показав швидкість не мого автомобіля, так як попереду рухався автомобіль такого ж кольору, такої ж марки.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) Позивача (ч. 2 ст.19 КАС України).

Відповідно до ч. 3 Постанови від 06.03.2008 р. № 2 Пленуму Вищого Адміністративного Суду, „до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи/або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Позивач в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій просить проводити засідання у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю та у звязку з недоведеністю його вини у вчиненні даного правопорушення постанову скасувати та провадження по справі закрити.

Відповідач в засідання суду не зявився та подав до суду заяву, в якій з адміністративним позовом не згоден з наступних підстав. Водію було чітко вказана швидкість та час фіксування. Автомобіль, на якому він рухався, був один, а не декілька.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою АІ № 346698 від 10 серпня 2010 року позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., за те що він 10 серпня 2010 року о 18 год. 06 хв. на 17 км а/д Київ Знамянка керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, зі швидкістю 101 км/год. в зоні дії знаку «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год.», чим перевищив швидкість на 31 км/год., згідно чого інспектор ІДПС Кагарлицького взводу ДПС сержант міліції ОСОБА_2 був складений відповідний протокол та винесена вищевказана постанова.

Позивач вважає постанову АІ № 346698 від 10 серпня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження закриття внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення у його діях.

Як на доказ вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення інспектор ІДПС Кагарлицького взводу ДПС сержант міліції ОСОБА_2 у постанові АІ № 346698 по справі про адміністративне правопорушення посилається на те, що вчинене позивачем правопорушення вимог п. 12.9 Правил дорожнього руху .

Після складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення позивачем в обох документах лише були поставлені підписи та він отримав на руки всі копії. Підписи позивачем були поставлені з огляду на те, що ознайомився з протоколом та постановою, але ні в якому разі не з згодою їх змісту.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП зазначено, що доказом в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобі, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів. А також іншими документами.

Крім того, п.2.2 «Інструкції з організації провадження діловодства у справах про адміністративне правопорушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 117, що «з урахуванням потреби в більш повних доказах у справі про адміністративне правопорушення необхідно прагнути до залучення свідків будь якого правопорушення».

Докази мають велике значення для правильного вирішення справи, адже на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і обєктивне зясування обставин даної справи.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 1217, Правила дорожнього руху, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії АІ № 346698 по справі про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2010 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.І. Шевченко