Справа № 2а-3600/10/0770
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 р. Справа № 340/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2010 року у справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 про затримання і примусове видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 за яким просить затримати останнього з метою підготовки документів для його видворення за межі території України у примусовому порядку та примусово видворити за межі території України.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1 24.09.2010 року був переданий на територію України представниками прикордонної поліції Словацької республіки, в рамках виконання Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, в порядку прискореної процедури реадмісії, в зв'язку з порушенням останнім українсько-словацького кордону 23.09.2010 року на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця» Чопського прикордонного загону.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2010 року позов задоволено з тих підстав, що відсутність у відповідача документів необхідних для добровільного виїзду, відсутність на території України родичів, а також спроба незаконного перетинання державного корону України вказує на те, що в подальшому ОСОБА_1 може ухилитися від виїзду з України в добровільному порядку.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив ОСОБА_1 та просить скасувати постанову суду та направити справу на новий розгляд.

При цьому апелянт покликається на те, що існує загроза його переслідувань у ОСОБА_2 та ймовірність того, що може стати жертвою переслідувань у випадку добровільного, чи примусового повернення в ОСОБА_2, де проходять бойові дії.

Окрім цього вказує на те, що має бажання звернутись в міграційну службу для встановлення статусу біженця.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули та не поступило клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю, а тому колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таке можливе на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 5 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. ОСОБА_4 постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обгрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

ОСОБА_4 рішення було прийняте начальником Чопського прикордонного загону полковником ОСОБА_3 27.09.2010 року.

Згідно ч. 6 ст. 32 вказаного Закону встановлено, що - іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (в порушення заборони щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом), розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більше ніж шість місяців.

Громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1 24.09.2010 року був переданий на територію України представниками прикордонної поліції Словацької республіки в рамках виконання Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, в порядку прискореної процедури реадмісії, в зв'язку з порушенням останнім українсько-словацького кордону 23.09.2010 року на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця» Чопського прикордонного загону.

ОСОБА_4 ОСОБА_1 двічі грубо та свідомо порушив законодавство України, а саме ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», коли незаконно перетнув державний кордон в Україну, та ст. 26 цього ж Закону, коли незаконно намагався перетнути державний кордон з України в Словаччину на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця».

Відсутність у відповідача документів необхідних для добровільного виїзду, що підтверджується протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 24.09.2010 року, відсутність на території України родичів, а також спроба незаконного перетинання державного корону України - все наведене суд першої інстанції вірно розцінив як можливість відповідача в подальшому ухилитися від виїзду з України в добровільному порядку.

Також суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що у відповідності до Збірника інформації по країнах походження і юридичних матеріалів для використання в процедурі визначення статусу біженця УВКБ ООН (випуск 4, лютий 2008 року) ОСОБА_2 не є країною, де вчинюються злочини проти осіб, при поверненні особи до країни походження її життю нічого не загрожує та що відповідач бажання реалізувати право на надання притулку у порядку, встановленому законом, яке закріплене у ч. 2 ст. 26 Конституції України, не має, оскільки з заявою про надання статусу біженця до міграційних органів не звертався.

Покликання апелянта на те, що має бажання звернутись в міграційну службу для встановлення статусу біженця жодними доказами не підтверджено.

За наведеним колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в тому, що позовні вимоги про затримання та примусове видворення громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджені належними та допустимими доказами та відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що Закарпатський окружний адміністративний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2010 року у справі №2а-3600/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_5