Справа № 826/7658/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7658/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області та Державної казначейської служби України, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області по нарахуванню заробітної плати за період з 26.10.2014р., виходячи з розміру посадового окладу в сумі 1218, 00грн.;

- стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на користь позивача заборгованість із заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року у сумі 8969,03грн.;

- зобов'язати відповідачів здійснити розрахунково-касове обслуговування розпорядника коштів Державної судової адміністрації України для нарахування та виплати позивачу заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року.

Вимоги адміністративного позову мотивовані тим, що нарахування ОСОБА_2 заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року повинно бути здійснено з урахуванням норм Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності 26.10.2014 року та яким внесено зміни до ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», проте здійснювалося без урахування положень вказаних нормативних актів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 працювала у Перевальському районному суді Луганської області з 01.12.2006р. відповідно до наказу голови суду від 01.12.2006р., є державним службовцем та на час подання позову має 12 ранг державного службовця, що відповідає 6 категорії.

Під час роботи в суді обіймала різні посади: з 01.12.2006р. - архіваріуса, з 23.07.2007 - секретаря судових засідань.

За жовтень та листопад 2014 року заробітна плата ОСОБА_2 нараховувалася, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн., що підтверджується розрахунковим листом (а.с. 19).

20 лютого 2015 року позивач звернулася територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області із заявою, в якій просила виплатити їй заборгованість із заробітної плати за жовтень та листопад 2014 року з дотриманням вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 26 жовтня 2014 року, яким визначено, що При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Посилаючись на ту обставину, що відповідь на заяву від 20.02.2015 надано не було та вважаючи дії відповідача щодо нарахування заробітної плати па підставі Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для нарахування позивачу заробітної плати у відповідності до ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 26.10.2014 року відсутні.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Стаття 13 Закону України «Про оплату праці» визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового секретаря судових засідань районного суду складає 490 грн.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становить 1 218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік.

Відповідно до ч.1 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до п.п.59 п.5 Розділу XII Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, частину першу вищевказаної статті було доповнено абзацом другим такого змісту: «при цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Вищевказаний Закон України «Про прокуратуру» набрав чинності з дня 26 жовтня 2014 року.

Водночас, згідно п.п.2 п.13 Розділу XIIІ Закону України «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Згідно положень статей 142, 143 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Тому, територіальне управління Державної судової адміністрації може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Відповідно до ч.1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 51 зазначеного Кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Наведене свідчить про відсутність можливості з боку відповідача виплачувати заробітну плату у розмірі, визначеному абз.2 ч.1 статі 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, колегія суддів вважає, що здійснення нарахування заробітної плати позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1 218,00 грн. проведено відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Посилання суду першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні позову на ту обставину, що Перевальський районний суд Луганської області на час розгляду справи знаходиться на території, підконтрольній ЛНР, в матеріалах справи відсутні докази, які б дали змогу суду встановити обставину, що позивач - державний службовець, знаходиться на території підконтрольній Україні та продовжує здійснювати свої функції як працівник протягом вказаного періоду, колегія суддів вражає помилковим, оскільки матеріалами справи (табель обліку робочого часу (а.с. 25-33) та розрахунковий лист (а.с. 19) підтверджується, що позивач протягом жовтня та листопада 2014 року працювала та їй було нараховано заробітну плату відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про державну службу» та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» з урахуванням посадового окладу в розмірі 1218 грн.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку тим, що позивач вважає, що при розрахунку її заробітної плати за період з 26.10.2014 повинен братися за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було помилково застосовано норми матеріального права в мотивувальній частині постанови, що не призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з цим судова колегія вважає необхідним постанову суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.

Згідно зі ст.ст. 198, 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову суду першої інстанції якщо рішення суду постановлено правильне по суті, проте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її у редакції, наведеній у даній постанові.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 28.09.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.