Справа № 2а-6684/10/1370
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 р. Справа № 37407/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Сецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Трускавецького міського відділу внутрішніх справ ГУМВС України у Львівській області про визнання наказів протиправними в частині та їх скасування, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

21.07.2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУМВС України у Львівській області, начальника ГУМВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу № 596 від 14.06.2010 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Трускавецького МВ ГУМВСУ України у Львівській області» в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, наказу № 225 о/с від 21.07.2010 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з 21.07.2010 року, поновлення на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Трускавецького міського відділу ГУМВС України у Львівській області з 21.07.2010 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2010 року по час постановлення судового рішення.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, а також саме звільнення є протиправними і упередженими, оскільки дисциплінарного порушення він не вчиняв, а зафіксовані в наказах фактичні обставини не відповідають дійсності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2010 року позов задоволено з тих підстав, що висновок відповідача про те, що укриття злочину сталося внаслідок дій, саме ОСОБА_1 не підтверджений достовірними доказами.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив відповідач - ГУМВС України у Львівській області, який просить скасувати дану постанову та винести нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що перед прийняттям рішення про видачу оскаржуваних наказів посадовими особами суб'єкта владних повноважень - ГУМВС України у Львівській області було проведено детальне та об'єктивне службове розслідування, яке встановило грубі порушення зі сторони позивача вимог кримінально-процесуального законодавства України, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що прокурором м. Трускавця порушено кримінальну справу за зловживання службовим становищем службовими особами Трускавецького МВ ГУМВС України у Львівській області при прийнятті, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про злочини, які були вчинені стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 364 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

З 18.11.2009 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Трускавецького МВ ГУМВС України у Львівській області.

Наказом ГУМВС України у Львівській області № 569 від 14.06.2010 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Трускавецького МВ ГУМВСУ України у Львівській області» за грубе порушення вимог кримінально-процесуального законодавства України, Закону України «Про міліцію», наказів МВС України від 14.04.2004 року № 400, від 30.04.2004 року № 458 та від 28.4.2009 року № 181 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Із зазначеним наказом ОСОБА_1 не погодився і звернувся з рапортом з приводу безпідставного накладення на нього дисциплінарного стягнення, заперечує свою причетність до події, але рапорт залишеного без задоволення.

Наказом ГУМВС України у Львівській області № 225 о/с від 21.07.2010 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з 21.07.2010 року за п. 64 «є» (за порушення дисципліни)

Як вбачається з наказу № 569 від 14.06.2010 року, дисциплінарний проступок ОСОБА_5 полягає в тому, що виїхавши у складі слідчо-оперативної групи 05.01.2010 року на місце скоєння злочину за повідомленням гр. ОСОБА_2, він не вжив заходів щодо розкриття цього злочину, не зібрав жодних матеріалів, що призвело до укриття злочину. В основу такого переконання покладено висновок службового розслідування, який ґрунтується на поясненнях ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Проте покази цих осіб є суперечливими і не спростовують твердження позивача про непричетність до розгляду заяви ОСОБА_2

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 заявив, що ОСОБА_1 05.01.2010 року в приміщенні офісу туристичного агентства «Європа» не було. Зазначене підтвердила свідок ОСОБА_6 Свідок ОСОБА_7 від своїх попередніх показів відмовився, під присягою дав показання, що на місце події він не виїжджав. Недостовірність цих показів судом не встановлена. Окрім того, аналогічні пояснення давали під час службового розслідування дали члени слідчо-оперативної групи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12

При цьому, колегія суддів вважає вірним покликання суду на те, що висновок відповідача про те, що укриття злочину сталося внаслідок дій саме ОСОБА_1 не підтверджений достовірними доказами і всі можливості встановити дійсні обставини в судовому засіданні вичерпані, а суперечливість показань свідка ОСОБА_2 потребує додаткової перевірки з боку відповідних правоохоронних органів, оскільки саме його пояснення були покладені в основу висновку службового розслідування та в подальшому призвели до звільнення ОСОБА_1

Застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, відповідач повинен був встановити факт дисциплінарного проступку та особу, яка його вчинила. Обов'язок доказування зазначених фактів покладається на відповідача.

Дисциплінарне стягнення на працівника міліції накладається за порушення службової дисципліни, що виявилося у вчиненні дисциплінарного проступку. Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що в порушення зазначеної норми відповідач не надав суду переконливих доказів скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, не довів правомірності оскаржуваних наказів, що є підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними наказів № 569 від 14.06.2010 року та № 225 о/с від 21.07.2010 року в частині ОСОБА_1

Також колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта, як на доказ вини позивача в скоєнні даного проступку, на постанову про порушення кримінальної справи за зловживання службовим становищем службовими особами Трускавецького МВ ГУМВС України у Львівській області при прийнятті, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про злочини, які були вчинені стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, оскільки в судове засідання надано постанову прокуратури м. Трускавця від 24.12.2010 року про закриття вказаної кримінальної справи.

За наведеним суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визнаючи протиправними накази відповідача про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади останній підлягає до поновлення на цій посаді та у відповідності до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 одночасно необхідно вирішити питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вирішуючи питання виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції провів нарахування розміру заробітку у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 про Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому постанову суду по даній справі необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.2 ст.212, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2010 року у справі №2а-6684/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_13

Повний текст виготовлено 17.02.2011р.