Справа № 802/1077/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1077/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

28 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представника позивача: Ткачук О.С.

представника відповідача: Сенька Ю.Я.

представників третьої особи: Варцаби С.А., Жолудя І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-ДВ" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа на стороні відповідача - Демидівська сільська рада, про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці (КЕВ у м. Вінниці) звернувся в суд з позовом до Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Демидівська сільська рада, про визнання незаконним та скасування розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області №151 від 11 березня 2008 року «Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу «Вінницький» на території Демидівської сільської ради».

06 травня 2015 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про задоволення позовних вимог.

Непогоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Водолій-ДВ» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники третьої особи апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача та представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 84 ЗК України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

При цьому, до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну та приватну власність, належать, зокрема землі оборони, крім земельних ділянок під об'єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.

Так, ст. 77 ЗК України визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Так, відповідно до Положення «Про Міністерство оборони України» затвердженого Указом Президента України №888 від 21 серпня 1997 року та Положення «Про Міністерство оборони України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1080 від 03 серпня 2006 року, Міністерство оборони України створює, реорганізовує та ліквідовує в установленому порядку призначені для забезпечення окремих видів діяльності Збройних Сил підприємства установи та організації, контролює їх діяльність; здійснює управління військовим майном і майном підприємств установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Крім того, відповідно до п. 45 Положення «Про порядок надання користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями», затвердженого Наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року №483 (Положення №483), передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Згідно із п. 44 Положення №483, згідно з наказом Міністра оборони України від 03 жовтня 2006 року №570 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 22 грудня 1997 №483», згода на припинення права користування землями (земельними ділянками) які використовуються Збройними Силами України, вилучення, з цільового призначення цих земельних ділянок надається Міністром оборони України за поданням заступника Міністра оборони України.

Передача землі (земельних ділянок) органам місцевого самоврядування, у разі надання згоди Міністром оборони України, здійснює начальник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що законною та правомірною підставою для припинення права постійного користування земельними ділянками є однозначне волевиявлення землекористувача у формі заяви, що має здійснюватися повноважною особою, якою в даному випадку є Міністр оборони України.

Так, 11 березня 2008 року Жмеринська РДА прийняла розпорядження №151 «Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу «Вінницький» на території Демидівської сільської ради».

Згідно із п. 1 вказаного розпорядження припинено колишньому військовому радгоспу «Вінницький» право користування земельною ділянкою площею 442,3 га та визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право користування земельними ділянками серії Б №000284.

Також, п. 2 вказаного розпорядження введено земельну ділянку площею 442,3 га до земель запасу Демидівської сільської ради.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи вказана земельна ділянка площею 442,3 га знаходиться у користуванні Міністерства оборони України та згідно Державного акту на право користування Б №000284 надана для внутрішніх потреб Вінницькій КЕЧ району.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що встановлені у справі №2а/0270/3440/11 обставини мають суттєве значення для вирішення даного спору, оскільки у справі, що розглядається зовсім інші сторони.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №431-р від 26 липня 2006 року «Про передачу цілісних майнових комплексів військових радгоспів до сфери управління Мінагрополітики» військовий радгосп «Вінницький» було передано до управління Мінагрополітики, а тому земельна ділянка не належить Міністерству оборони України, оскільки в оскаржуваному розпорядженні Жмеринської РДА жодних посилань на розпорядження Кабінету Міністрів України №431-р від 26 липня 2006 року не має.

Тобто, згідно розпорядження Жмеринської РДА №151 від 11 березня 2008 року право користування військовому радгоспу «Вінницький» земельною ділянкою площею 442,3 га припинено не на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №431-р від 26 липня 2006 року, а з інших підстав.

Крім того, в матеріалах справи відсутні і представниками третьої особи не надано підтверджуючих документальних доказів про вилучення вказаної земельної ділянки у Міністерства оборони та передачу її іншому суб'єкту господарювання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розпорядження Жмеринської РДА №151 прийнято не в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-ДВ" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 вересня 2015 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.