Справа № 808/5256/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2015 рокусправа № 808/5256/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року по справі № 808/5256/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкової повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2014 року № 378-15 на суму 41361,46 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказувала, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що у податкової інспекції не було підстав виносити оскаржуване податкове повідомлення-рішення, в супереч нормам п. 58.1 ст. 58 ПК України, до податкового повідомлення-рішення не додано розрахунок суми зобов'язання.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для нарахування орендної плати за землю, згідно норм ПК України, є договір оренди земельної ділянки, який повинен бути діючим, однак зважаючи на користування земельною ділянкою, та те, що позивач є й після сплину терміну дії договору користувачем земельної ділянки, у позивача як користувача зберігається зобов'язання сплачувати орендну плату за землю. Суд першої інстанції вказував, що податкове повідомлення-рішення складене податковою інспекцію згідно регулюючих норм, відповідає встановленій формі та винесене у межах повноважень податкового органу. Суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_1 користувалась земельною ділянкою без правових підстав, що дає можливість стягнення відповідної плати. Суд першої інстанції вказував, що користування земельною ділянкою у меншому розмірі ніж було встановлено договором не є підставою для зменшення розміру плати, оскільки користування земельною ділянкою у меншому розмірі є добровільним вибором самого позивача.

Матеріалами справи встановлено, що 25.01.2008 року на підставі рішення Запорізької міської ради від 17.10.2008 року № 43/138 між ОСОБА_1 (орендар) та Запорізькою міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого, позивачу передано в оренду земельну ділянку площею 0,6337 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору становить 1649014,14 грн. Термін дії договору встановлено п'ять років, його подовження після сплину строку його дії не допускається, фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії договору оренди землі не є підставою для поновлення договору.

Договором було визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку становить 32980,28 грн., що складає 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2007 року. Договором передбачено, що розмір орендної плати підвищується з урахуванням коефіцієнту інфляції. Строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 25.02.2013 року та не подовжувався.

Матеріалами справи встановлено, що після закінчення дії договору оренди земельної ділянки ОСОБА_1 зверталась до Запорізької міської ради з приводу переоформлення договору оренди землі. Листом від 07.02.2013 року ОСОБА_1 заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради повідомлено, що для подальшого вирішення питання ОСОБА_1 необхідно надати до управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради оригінал технічного паспорту, зареєстрованого в ТОВ «ЗМБТІ» з витягом про реєстрацію права власності на об'єкти нерухомості, розташованих на запитуваній земельній ділянці, лист-погодження департаменту архітектури та містобудування міської ради з даного питання, довідку податкової інспекції по Ленінському району про відсутність заборгованості по орендній платі за земельну ділянку.

Судом встановлено, що на час розгляду справи новий договір про оренду земельної ділянки між ОСОБА_1 та Запорізькою міською радою не укладався. ОСОБА_1 не заперечує проти того, що вона продовжує користуватись частиною земельної ділянки площею 0,6337 га.

30.06.2014 року ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 378-15, яким ОСОБА_1 згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 ПК України визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 41361,46 грн. Згідно наданого відповідачем до матеріалів справи розрахунку суми орендної плати за земельну ділянку, сума у розмірі 41361,46 грн. визначена на підставі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,6337 га та коефіцієнту індексації грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки.

В матеріалах справи наявні пояснення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, в яких відповідач вказує, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став договір оренди земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Сторони по справі не заперечують проти обставини, що договір від 25.01.2008 року на підставі рішення Запорізької міської ради від 17.10.2008 року № 43/138, укладений між ОСОБА_1 та Запорізькою міською радою про оренду земельної ділянки, площею 0,6337 га, втратив чинність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закон України «Про плату за землю» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю, це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пп. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п.п. 288.1 - 288.5 ст. 288 ПК України платниками податку є землекористувачі, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань.

Встановлюючи несплату ОСОБА_1 суми орендної плати за земельну ділянку, податкова інспекція повинна була підтвердити це даними перевірки.

Відповідно з п. 86.1, п. 86.8 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків).

Відповідно до абз. 2 п. 58.1 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 2.1 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 року, орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань.

У податковому повідомленні-рішенні № 378-15 від 30.06.2014 року, як підставу його винесення вказано п. 286.5 ст. 286 ПК України, однак податкова інспекція при визначенні підстави нарахування грошового зобов'язання не повинна посилатись лише на законодавчі норми. Нарахування суми податкового зобов'язання, визначення її, повинне бути обґрунтоване відповідним актом перевірки, в якому повинно бути зафіксовано порушення, і вже після встановлення порушення виноситься податкове повідомлення-рішення, як засіб санкції за таке порушення.

Податкове повідомлення-рішення від 30.06.2014 року № 378-15 винесене ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області з порушенням процедури визначення податкового зобов'язання, з огляду на що, таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем документи не дають можливість встановити правильність нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання, не встановлено на чому ґрунтується винесення 30.06.2014 року податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року по справі № 808/5256/14- скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкової повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2014 року № 378-15, прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, у розмірі 41361,46 грн. за платежем: орендна плата за землю з фізичних осіб.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук