Справа № 821/711/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р. Справа № 821/711/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представників позивача ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Приватного підприємства «Хлібопродукти» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Хлібопродукти» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області про визнання протиправними та скасування постанови і припису, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2014р. ПП «Хлібопродукти» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Інспекції ДАБК в Херсонській області, в якому просило визнати незаконними та скасувати припис від 13.02.2014 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанову №7/21-04-15-20 від 18.02.2014 року про накладення на підприємство штрафу в сумі 109620 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що винесені на підставі помилкових висновків акту перевірки спірні припис та постанова відповідача є безпідставними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню, як протиправні.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року у задоволенні адміністративного позову ПП «Хлібопродукти» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, директор ПП «Хлібопродукти» 08.09.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи представників позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

10.02.2014 року Інспекцією ДАБК проведена позапланова перевірка додержання позивачем містобудівного законодавства та державних будівельних норм, ДБН В.2.2-17:2006 під час виконання будівельних робіт на об'єкті «реконструкція приміщень житлового будинку під багатоквартирний будинок з будованими офісними приміщеннями по АДРЕСА_1», за результатами якої складено відповідний акт від 12.02.2014 року, в якому було зафіксовано, що проектна документація на реконструкцію була розроблена ПП «Хлібопродукти» з порушеннями вимог містобудівного законодавства.

13.02.2014 року на адресу підприємства позивача направлено Припис на проведення проектної документації у відповідність до вимог чинного законодавства в термін до введення об'єкту в експлуатацію та одночасно складено протокол №56 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Далі, на підставі акту перевірки від 12.02.2014 року та протоколу від 13.02.2014р. уповноваженою особою Інспекції ДАБК винесено постанову №7/21-04-15-20, якою на позивача за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», накладено штраф у сумі 109 620 грн.

Не погоджуюсь з зазначеними діями та рішеннями інспекції, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно з правомірності дій та спірних рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

У відповідності до вимог п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Відповідно до п.16 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (затв. Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553), за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

А за приписами пп.2,3 п.11 вказаного Порядку №553, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: 1) складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; 2) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно пп.1 п.22 «Порядку, накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (затв. Постановою КМУ від 06.04.1995р. №244), за результатами розгляду справи посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає, зокрема, постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, єдиною підставою для проведення спірної перевірки підприємства позивача став лист-звернення в.о. голови правління ГО «Київська організації інвалідів «Ірида»» до начальника Інспекції ДАБК у Херсонській області з проханням провести перевірку дотримання містобудівного законодавства та норм ДБН В.2.2-17:2006 («Доступність будинків та споруд для мало мобільних груп населення») при проведенні реконструкції на будівельному об'єкті, розташованому в АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів п.7 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (затв. Постановою КМУ №553 від 23.05.2011р.), підставами для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що проводячи дану перевірку та складаючи за її результатами акт від 12.02.2014 року, відповідач діяв правомірно та у межах повноважень, наданих йому чинним законодавством.

При цьому, слід звернути увагу на той факт, що позивач у даному позові не оскаржував дії відповідача, пов'язані із проведенням вказаної вище перевірки та складанням за її результатами відповідного акту, а також не заявляв до інспекції позовних вимог щодо визнання цих дій протиправними.

Що ж стосується суті виявленого правопорушення, то колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно положень ч.1 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які здійснюють проектування об'єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження категорії складності об'єкта будівництва: проектна організація - у розмірі 90 мінімальних заробітних плат; експертна організація - у розмірі 18-ти мінімальних заробітних плат.

Як слідує зі змісту вимог п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Так, як вбачається зі змісту спірного акту перевірки, перевіряючими було встановлено що проектна документація на реконструкцію була розроблена ПП «Хлібопродукти» з порушенням вимог містобудівного законодавства, а саме: не змінено цільове призначення земельної ділянки, реконструкція індивідуального житлового будинку під багатоквартирний будинок запроектована без проведення містобудівних розрахунків відповідно до розділу 3 ДБН 360-92 «Планування та забудова міських і сільських поселень» та без отримання вихідних даних на проектування (т.б. технічних умов служб міста, технічних умов в частині забезпечення протипожежного захисту об'єкту), чим, в свою чергу, було порушено приписи п.п.11,12 Додатку "А" ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» і ст.ст.26,29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Проте, судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи та наданий в судовому засіданні оригінал «Проектної документації на реконструкцію будинку АДРЕСА_1», не може погодитися з вищевказаними висновками посадових осіб відповідача з наступних підстав.

Так, стосовно висновків інспекції про нібито порушення позивачем містобудівного законодавства, яке полягає у не зміні цільового призначення земельної ділянки, так як у державному акті на право власності на земельну ділянку під цим будинком НОМЕР_1 безпосередньо не вказано, що цільове призначення цієї з/ділянки для будівництва та обслуговування саме багатоквартирного житлового будинку, судова колегія зазначає.

Дійсно, зі змісту приписів Закону України «Про землеустрій» та ЗК України видно, що використання земельних ділянок необхідно здійснювати виключно за її цільовим призначенням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 Земельного Кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

є) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

При цьому, слід зазначити, що вказаний перелік є вичерпним і відповідно, таке цільове призначення земельної ділянки як для будівництва та обслуговування саме «багатоквартирного житлового будинку» законом не передбачено.

До того ж, ще необхідно прийняти до уваги й наявний в матеріалах справи лист начальника Управління земельних ресурсів у м.Херсоні вих.№02-435 від 27.02.2009р., зі змісту якого, в свою чергу, вбачається, що за даними земельно-кадастрової документації земельна ділянка під будинком АДРЕСА_1 (на реконструкцію якого складав проект позивач) за своїм цільовим призначенням була відведена «замовнику» ОСОБА_4 під будівництво та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд (що підтверджується державним актом НОМЕР_2 від 04.07.2007р.) і належить до категорії земель житлової та громадської категорії (п. «б» ч.1 ст.19 ЗКУ).

Крім того, зі змісту цього ж листа Управління земельних ресурсів у м.Херсоні також видно, що змінити цільове призначення вказаної земельної ділянки неможливо та не має ніякої необхідності, навіть якщо замовник збудував багатоквартирний будинок з вбудованим банківським приміщенням.

Таким чином, за вказаних обставин, апеляційний суд вважає висновки суду 1-ї інстанції про законність викладених відповідачем у спірному акті перевірки висновків щодо не переведення (не зміни) цільового призначення земельної ділянки під реконструйованим багатоквартирим будинком необґрунтованими та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Далі, що ж стосується висновків інспекції про нібито порушення позивачем містобудівного законодавства, яке полягає в тому, що в своїй проектній документації позивач, в порушення вимог ДБН А.2.2-3:2012 і ДБН 360-92, нібито не вказав містобудівні розрахунки та технічні умови служб міста, то судова колегія і ці висновки вважає необґрунтованими та, в свою чергу, з цього приводу зазначає, що по-перше, такі містобудівні розрахунки насправді містяться в матеріалах справи (а.с.42-44,47), але суд 1-ї інстанції з невідомих причин не надав їм належної оцінки, а по-друге, ДБН 360-92 при реконструкції вже введених до експлуатації будівель взагалі не передбачено проведення таких містобудівних розрахунків, оскільки вони проводяться лише при первинному будівництву, як і виготовлення технічних умов служб міста, в т.ч. і в частині забезпечення протипожежного захисту об'єкта (які, до речі повинні збиратися та були фактично зібрані замовником ОСОБА_4.), які, в свою чергу, містяться як в первинному проекті, так і в матеріалах справи (а.с.47,93-97). До того ж, про навність цих технічних умов та обсягів споживання виділених ресурсів було зазначено і позивачем в своєму робочому проекті реконструкції, оригінал якого, як вже вказувалося вище, було досліджено судом апеляційної інстанції.

Окрім того, при прийнятті остаточного рішення по даній справі суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати ще й той факт, що спірний реконструйований будинок АДРЕСА_1 01.04.2014 року було введено в експлуатацію, що підтвержується наявною в матеріалах справи декларацією №ХС29 про готовність об'єкта до експлуатації, і що, в свою чергу, свідчить про відсутність будь-яких порушень містобудівного законодавства при реконструкції цього обьєкту.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про протиправність винесених відповідачем постанови від 18.02.2014р. №7/21-04-15-20 та припису від 13.02.2014р. та необхідність їх скасування, в зв'язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в даному випадку, не було належним чином зроблено представниками відповідача при розгляді справи в суді 2-ї інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, за вказаних обставин, судова колегія, діючи виключно межах позовних вимог і апеляційної скарги та відповідно до ст.202 КАС України, приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для скасування оскаржуваної постанови окружного та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Хлібопродукти» - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Приватного підприємства «Хлібопродукти» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати припис Інспекції ДАБК в Херсонській області від 13.02.2014 року та постанову №7/21-04-15-20 від 18.02.2014 року про накладення на Приватне підприємство «Хлібопродукти» штрафу в сумі 109620 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко