Справа № 11202/10/1570
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м.Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Бобровській О.Ю.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 (по довіреності)

представника відповідача від

ГУ МВС України в Одеській області - ОСОБА_3 (по довіреності)

представника відповідача від

Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км.

ГУ МВС України в Одеській області - не з'явився

третя особа - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_4 про скасування наказу в частині звільнення з органів внутрішніх справ України, зобовязання поновити позивача на службі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області, третя особа - ОСОБА_4 про скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №506 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, зобовязання поновити позивача на службі в ОВС та стягнення з Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивач та його представник адміністративний позов підтримали, на заявлених вимогах наполягали, оскільки службове розслідування проведено неповно без присутності ОСОБА_1, під час звільнення він знаходився на лікарняному, з матеріалами службового розслідування він не ознайомлений, йому не надано наказ про звільнення, не обгрунтовано дискридитацію органів внутрішніх справ, за результатами проведеної прокуратурою перевірки факти за які його звільнено не підтвердились, а тому прокуратурою Овідіопольського району відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно нього.

Представник Головного управління МВС України в Одеській області проти задоволення позову заперечував з підстав викладених в запереченнях та поясненнях, оскільки позивач правомірно звільнений з органів внутрішніх справи на підставі службової перевірки, якою підтверджено порушення позивачем діючого законодавства.

Представник Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання ОСОБА_4 повідомлений належним чином та завчасно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, обставини якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Позивач з 18.08.1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ та на час звільнення проходив службу на посаді начальника сектора карного розшуку відділу міліції на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області, про що зазначено в трудовій книжці позивача (аркуш справи 9).

Прибувши 30 жовтня 2010 року додому з м. Києва, де брав участь у здачі державних іспитів, позивач отримав листа Головного управління МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №9/4814, яким повідомлено, що наказом начальника Головного управління МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №506 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України (аркуш справи 8).

Наказом начальника Головного управління МВС України в Одеській області №506 о/с майора міліції ОСОБА_1, начальника сектора карного розшуку відділу міліції на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області звільнено у запас Збройних Сил України за п. 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого 29 липня 1991 року Постановою Кабінету Міністрів України №114 (за дискредитацію) (аркуш справи 22).

Зазначений наказ винесений на підставі наказу Головного управління МВС України в Одеській області №1067 від 04.10.2010 року «Про покарання співробітників СКР ВМ на промринку ГУМВС»(аркуші справи 60-61).

Підставами для покарання ОСОБА_1 було проведення ВВБ в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України перевірки за скаргою ОСОБА_5 на неправомірні дії працівників ВМ на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області, які в ніч з 4 на 5 вересня 2010 року вимагали від нього та ОСОБА_6 50 тис. доларів США та під психологичним тиском примусили їх сплатити 25 тис. доларів США.

Службовою перевіркою встановлено, що 04.09.2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заступили на чергування по охороні складів по вул. Базовій, 8 на промринку 7 км Овідіопольської дороги та під час чергування побачили невідому особу на території складів, яка побачивши їх втікла кинувши ножиці для різки арматури, які підняв ОСОБА_5 До них підійшли працівники міліції та звинуватили їх в намаганні скоїти крадіжку та за непритягнення до кримінальної відповідальності вимагали 50 тис. доларів США. Під психологичним тиском вони погодились сплатити зазначену суму. ОСОБА_6 поїхав за грошима, а ОСОБА_5 очікував в автомобілі з працівником міліції. Працівники міліції отримали від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 25 тис. доларів США, а іншу частину суми необхідно було надати 05.09.2010 року. ОСОБА_6 їздив за грошима з ОСОБА_1 та працівником міліції на їмя Гриша. Мати ОСОБА_6 підтвердила факт надання сину 15 тис. доларів США та приїзд сина разом з працівниками міліції до неї в ночі.

Працівники міліції заперечували зазначені факти та отримання грошей, при цьому підтвердили факт знаходження та території складів для перевірки інформації про скоєння крадіжки. Таким чином, працівники міліції, серед яких був ОСОБА_1, не доповіли про проведення відпрацювання складських баз, не повідомили про наявну інформацію відносно осіб, які скоїли злочин, або готують скоєння злочину, не повідомли про проведені ними заходи на наступний день, не записувались в журналі розташування сил та засобів ВМ на промринку, не отримували табельну зброю та спецзасоби.

Зазначені обставини стали підставою для покарання співробітників ВМ на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області, висновку відповідача щодо дискредитації органів внутрішніх справи та, як наслідок, підставою для їх звільнення, в тому числі позивача.

Позивач заперечує проти такого висновку та вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки зазначені факти не знайшли свого підтвердження, відсутній факт дискредитації органів внутрішніх справи, а прокуратурою Овідіопольського району Одеської області при перевірці цих фактів відмовлено в порушення кримінальної справи за фактом отримання хабара та зловживання владою.

Суд не може погодитись з такими твердженнями позивача виходячи з наступного.

Дійсно, за результатами перевірки за матеріалами ВВБ в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України за заявою ОСОБА_5 на дії працівників ВМ на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області (аркуш справи 106-139) прокуратурою Овідіопольського району Одеської області 20.10.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками складу злочинів, передбачених ст. 364, 368 КК України.

Разом з цим, з зазначеної постанови вбачається, що прокуратурою Овідіопольського району відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом отримання хабара з підстав відсутності достатніх данних, які вказують на ознаки злочину, оскільки факт отримання хабара не задокументований, помітка грошей не проводилась, гроші у працівників міліції не вилучались.

Проте, з матеріалів первірки вбачається та позивачем не заперечується факт знаходження працівників міліції на території складів та не повідомлення керівництва про вищезазначену пригоду про наявну інформацію про скоєння крадіжок на території складів та відпрацювання цієї інформації.

Зазначений факт підтверджується також наявними в матеріалах перевірки рапортами начальника ВМ на промринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області та його заступника про відсутність їх вказівок на відпрацювання складських баз та неповідомлення ОСОБА_1 про інформацію про скоєння або підготовку злочину, її перевірку в ніч з 4 на 5 вересня 2010 року.

Таким чином, позивачем порушено ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого 22 лютого 2006 року Законом України № 3460-IV щодо обовязку особи рядового або начальницького складу у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповіді про це безпосередньому або старшому прямому начальникові та порушено п. п. 2.2.10 «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події», затвердженої 04.10.2003 року Наказом МВС України №1155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 березня 2004 року за № 259/8858, якою передбачено, що працівник органів внутрішніх справ на території України незалежно від посади, яку він обіймає, місцезнаходження і часу, у разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою, повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний негайно сповістити про ці події будь-якими каналами зв'язку до найближчої чергової частини органу внутрішніх справ та ужити заходів щодо попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події тощо.

Факт наявності зазначеного дисциплінарного проступку в діях, в тому числі, ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження під час перевірки проведеної прокуратурою Овідіопольського району Одеської області.

Незважаючи на зазначені висновки в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи вона в цій частині оскаржена не була.

Поняття «дискредитація»передбачає вчинення особою вчинку, який ганьбить органи внутрішніх справ України в очах громадськості та який не сумісний з подальшим проходженням служби.

Таким чином, суд погоджується з висновками відповідача, що проведення оперативно-розшукових заходів без відома та дозволу креівництва, не повідомлення до чергової частини про факт виявлення та затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6, наявний факт вступу в неділові стосунки з ними, не повідомлення на наступний день про зазначену пригоду дискредитує органи внутрішніх справ, підриває авторитет та довіру до них.

Відповідно до п. 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого 29 липня 1991 року Постановою Кабінету Міністрів України №114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наказ №506 о/с від 06.10.2010 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідає вимогам діючого законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Крім того, зазначений наказ винесений на підставі наказу №1067 від від 04.10.2010 року «Про покарання співробітників СКР ВМ на промринку ГУМВС», який позивачем в судовому засіданні не оскаржувався.

Суд не приймає твердження позивача щодо не ознайомлення з матеріалами службової перевірки та наказами про покарання та звільнення, оскільки в матеріалах справи міститься акт відмови від ознайомлення та підпису матеріалів про звільнення з органів внутрішніх справ від 05.10.2010 року підписаний працівниками ВМ на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області (аркуш справи 59), а наказ про покарання №1067 та наказ про звільнення №506 о/с містить відмітку про ознайомлення з ним та підпис позивача 24.11.2010 року. Крім того суд вважає, що ці обставини не можуть бути підставою для скасування наказу про звільнення.

Суд також не приймає твердження позивача щодо знаходження на лікарняному, як підставу для визнання неправомірним наказ про звільнення, оскільки позивачем не надано доказів знаходження на лікарняному під час звільнення, представник відповідач зазначає про відсутність у відповідача будь яких документів, які б свідчили про знаходження позивача на лікарняному під час звільнення.

Згідно із п. 24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого 29 липня 1991 року Постановою Кабінету Міністрів України №114 у разі незаконного звільнення особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді), а у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Однак, оскільки судом не встановлено підстав для визнання незаконним звільнення позивача з органів внутрішніх справ вимоги щодо поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволеннню.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ є правомірним, вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області, третя особа - ОСОБА_4 про скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №506 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, зобовязання поновити позивача на службі в ОВС та стягнення з Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 17 жовтня 2011 року.

Суддя Л.І. Свида