Справа № 820/6646/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"22" вересня 2015 р. № 820/6646/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 25.06.15р. ),

представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 01.09.15р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айліс" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Айліс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.06.2015 року №, №.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ані поставки, ані імпорту, експорту товару від нерезидента не було здійснено, оскільки нерезидентом було повернуто позивачу передоплату по укладеному з позивачем контракту. Також позивач зазначив, що ТОВ "Айліс" не є суб'єктом ринку в розумінні Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою , у якого виникає обов'язок перерахування позитивної курсової різниці до Державного бюджету України . У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 підтримав вимоги і доводи заявленого позову та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду, яка 22.09.15 р. занесена до журналу судового засідання замінено первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на відповідача - Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, у зв'язку з ліквідацією первинного відповідача та правонаступництвом до нового відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2, проти позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в запереченні на адміністративний позов .

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №713916, Товариство з обмеженою відповідальністю "Айліс" зареєстроване в якості юридичної особи.

Відповідачем з 02.06.2015р. по 03.06.2015р. проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Айліс" з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту №5/2013 від 11.10.2013р. за період з 01.05.14р. по 31.03.15р.

За результатами перевірки відповідачем 08.06.2015 року складено Акт № 1713/20-31-22-06/30236129(а.с.11-18).

На підставі висновків акту перевірки № 1713/20-31-22-06/30236129 відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 22.06.2015 року № (а.с.7), яким за порушення ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94р. зі змінами та доповненнями, а саме: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, позивачу нараховано грошове зобов'язання на загальну суму 6935,94 грн.(а.с.7);

- податкове повідомлення-рішення від 22.06.2015 року № (а.с.9), яким за порушення ст. 3,5 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94р. зі змінами та доповненнями, а саме: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, позивачу нараховано грошове зобов'язання на загальну суму 37488,74 грн.(а.с.9).

Що стосується виявленого під час перевірки порушення позивачем ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94р. , суд зазначає наступне.

Позивачем (Покупець) укладено контракт №5/2013 від 11.10.2013р. з нерезидентом WB INT'L TRADING LIMITED, ОСОБА_4 (Продавець). Сума контракту - 100000 дол. США (а.с.26-29).

П.3 Контракту №5/2013 від 11.10.2013р. закріплено, що оплата здійснюється наступними чином : 30 % від вартості товару у разі розміщення замовлення на підставі проформи- інвойсу, 70 % у момент готовності товару до відвантаження на підставі інвойсу на партію товару, виставленого Продавцем Покупцю.

На підставі заяви про купівлю іноземної валюти №1 від 24.10.14р. позивач придбав іноземну валюту у розмірі 4039,20 Доларів США по курсу 12.95 для здійснення попередньої оплати за контрактом №5/2013 від 11.10.2013р.

На виконання умов контракту №5/2013 від 11.10.2013р. позивачем нерезиденту перераховано попередню оплату за товар в сумі 4039,20 Дол.США, що підтверджується платіжним дорученням №14 від 24.10.14р.та випискою банку від 28.10.14р. (а.с.34).

П.4 контракту №5/2013 від 11.10.2013р. закріплено, що товар відвантажується зі складу Продавця протягом 60 днів від дати отримання 30% передоплати від Покупця(а.с.26).

З акту перевірки № 1713/20-31-22-06/30236129 вбачається, що граничний строк надходження імпортного товару за вказаною операцією становить (90 днів) - 26.01.2015 р.

У зв'язку з невиконанням контракту №5/2013 від 11.10.2013р. нерезидентом WB INT'L TRADING LIMITED 03.03.15р. повернуто грошові кошти у розмірі 3990,95 Дол.США , що підтверджується випискою банку від 04.03.15р.

Статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортуються, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок" № 5480-VI від 06.11.2012 року внесено зміни до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" , відповідно до яких Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що встановлені частиною першою статті 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Відповідно до п.3 постанови Національного банку України № 475 від 16.11.2012 року "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за № 1921/22233) розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Пункти 3-8 цієї постанови діють протягом 6 місяців з моменту набрання чинності цією постановою (постанова №475 набрала чинності 19.11.2012 року).

Відтак, за експортно-імпортними операціями, які здійснюються починаючи з 19.11.2012 року застосовується 90-денний строк розрахунків.

Відповідно до статті 4 даного Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Державні податкові інспекції вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

ОСОБА_3 з розрахунком грошового зобов'язання на підставі акта перевірки № 1713/20-31-22-06/30236129 від 08.06.15р.(а.с.24), граничний термін надходження товару по контракту - 26.01.15 року, повернення коштів нерезидентом здійснено 03.03.15 року. Кількість прострочених днів становить 36, у зв'язку з чим позивачу нараховано пеню в розмірі 6935,94 грн.(436,23 дол.США) зі ставкою 0,3%.

Таким чином, судом встановлено, що позивач 03.03.15р. отримав грошові кошти, які ним було перераховано на виконання умов контракту №5/2013 від 11.10.2013р., як передоплату за товар, у сумі 3990,95 дол. США від WB INT'L TRADING LIMITED з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків , а саме: із затримкою 36 календарних дня.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 2 ст.4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті також передбачено, що нарахування пені зупиняється (припиняється) у разі звернення резидента до Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії із позовом про стягнення заборгованості з нерезидента.

Проте, як встановлено контролюючим органом, а також не заперечується позивачем, висновок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку про продовження строків зарахування виручки в іноземній валюті по зазначеному контракту позивачем не отримано. Позови до судових органів про стягнення заборгованості з нерезидента WB INT'L TRADING LIMITED позивач не подавав.

Зважаючи на викладене, відповідачем правомірно здійснено розрахунок та нараховано суму грошового зобов'язання позивачу за платежем пеня за порушення ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94р. зі змінами та доповненнями, а саме: за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності .

Враховуючи вищевикладене, суд , прийшов до висновку, про те, що відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2015 року №, через що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Що стосується виявленого під час перевірки порушення позивачем ст.ст. 3,5 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94р. зі змінами та доповненнями, суд зазначає наступне.

Представник відповідача у письмовому запереченні на позов зазначив, що ТОВ "АЙЛІС" було здійснено покупку валюти на суму 52307, 64 грн. (4039,20 Дол.США) по курсу МВРУ 12,95 грн. за 1 дол.США 03.03.2015 року. 03.03.2015 року ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_5" здійснено обов'язковий продаж валюти у розмірі 3990, 95 дол.США, що еквівалентно 89796,38 грн. по курсу МВРУ 22,5 грн. за 1 дол.США. Відповідач зазначив, що під час перевірки встановлено, що позитивна курсова різниця, яка виникла внаслідок здійснення операції купівлі - продажу іноземної валюти ТОВ "АЙЛІС" до Державного бюджету не направлена , що є порушенням ст. 5 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті"

Як встановлено та зазначено судом вище, на підставі заяви про купівлю іноземної валюти №1 від 24.10.14р. позивач придбав іноземну валюту у розмірі 4039,20 Доларів США по курсу 12.95 для здійснення попередньої оплати за контрактом №5/2013 від 11.10.2013р.

Позивачем перераховано грошові кошти нерезиденту згідно платіжного доручення в іноземній валюті №14 від 28.10.14р. на суму 4039,20 дол(52 311,46 грн.).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у разі порушення резидентами строків, установлених Національним банком України відповідно до статті 3 цього Закону, придбана валюта продається уповноваженими банками протягом 5 робочих днів на міжбанківському валютному ринку України. При цьому позитивна курсова різниця, що може виникнути за такою операцією, щоквартально направляється до Державного бюджету України, а негативна курсова різниця відноситься на результати господарської діяльності резидента.

Вищенаведена стаття відсилає до статті 3 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», яка встановлює, що Національний банк України має право встановлювати строк, протягом якого куплена резидентом на міжбанківському валютному ринку України іноземна валюта для забезпечення виконання зобов'язань перед нерезидентом має бути використана за призначенням, і порядок її продажу в разі недотримання резидентом цього строку.

Суд зазначає, що позитивна курсова різниця, на 03.03.2015р. була отримана позивачем внаслідок повернення передплати та на той момент вже не була такою, що придбана для забезпечення виконання зобов'язань перед нерезидентом, що виключає відповідальність згідно статті 5 Закону.

Крім того, відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, яке затверджене Постановою НБУ №281 від 10 серпня 2005 року (надалі Положення №281) клієнт - резидент зобов'язаний використати іноземну валюту, що куплена (або обміняна згідно з пунктом 18 розділу I цього Положення) у встановленому порядку через суб'єкта ринку, не пізніше ніж за десять робочих днів після дня її зарахування на його поточний рахунок на потреби, зазначені в заяві про купівлю іноземної валюти.

ТОВ "Айліс" придбав валюту 24.10.14р. та 28.10.14р. переказав контрагенту з дотриманням десятиденного строку, встановленого пункту 3 Розділу ІІІ Положення №281.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення № 281 це Положення встановлює порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України та на міжнародних валютних ринках. Пунктом 4 передбачено, що суб'єкти ринку - уповноважені банки, уповноважені фінансові установи.

Пунктом 5 розділу І Положення №281 встановлено, що торгівлю іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України, на міжнародному валютному ринку дозволяється здійснювати виключно Національному банку та суб'єктам ринку (або з такими суб'єктами.

Таким чином, аналізуючи положення норм вищевказаних статей , суд приходить до висновку, що обов'язок здійснювати перерахунок позитивної курсової різниці лежить не на підприємствах, а на суб'єктах ринку, якими є уповноважені фінансові та банківські установи.

Пунктом 7 розділу ІІІ Положення суб'єкт ринку зобов'язаний продати без доручення клієнта-резидента не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування на розподільчий рахунок повернені на адресу резидента у зв'язку з тим, що взаємні зобов'язання частково або повністю не виконані, кошти в іноземній валюті, які були куплені та перераховані на користь нерезидента. Позитивна курсова різниця, що може виникнути за такою операцією, щокварталу перераховується до Державного бюджету України, а негативна курсова різниця відноситься на результати господарської діяльності резидента.

Водночас, обов'язок підприємства - резидента здійснювати перерахування до бюджету зазначеної курсової різниці жодною нормою законодавства не передбачено, відповідно й відповідальності за таке неперерахування курсової різниці від продажу іноземної валюти чинним законодавством також не передбачено, що виключає можливість застосування до позивача будь - яких санкцій у даній ситуації.

Крім того, враховуючи положення статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», якою, зокрема, передбачено нарахування нені за порушення резидентами строків, визначених ст.ст.1, 2 Закону, або встановлених Національним банком України, загальний розмір якого не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару), позитивна курсова різниця не є податковим зобов'язанням, штрафною санкцією або пенею.

Наведені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Вищого адміністративного суду від 08.07.14р. по справі К/800/25156/14.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 22.06.2015 року № є необґрунтованим, в зв'язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Айліс" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 22.06.2015 року №.

В задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення від 22.06.2015 року № - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.