Справа № 2а-19507/09/0370
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2010 рокуСправа № 2а-19507/09/0370

Волинський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Кириченко О.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області про скасування постанови про застосування фінансових санкції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області (далі ТУ Головавтотрансінспекції) про скасування постанови від 27.10.2008 року про застосування фінансових санкцій. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.09.2008 року державними інспекторами ТУ Головатотрансінспекції у Волинській області було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №75251. Вважає, що даний акт складено з порушенням вимог статті 36 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, оскільки складений на нього як фізичну особу, яка не здійснювала діяльність у сфері автомобільного транспорту, і у відповідача відсутні докази та належні обґрунтування, що належний йому транспортний засіб облаштований під легкове таксі. Зазначив, що 22.09.2008 року він прибув в ТУ Головатотрансінспекцію на розгляд справи, однак справа не розглядалась. Повторних повідомлень про розгляд справи не отримував. Ні припису про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт, ні постанови про застосування штрафних санкцій він не отримував, що порушує пункт 3 статті 31, пункт 1 статті 29 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, у звязку з чим порушено його право на оскарження постанови. Вважає, що в його діях немає складу правопорушення, у якому визнається винним за оскаржуваною постановою. У звязку з цим, просить скасувати постанову від 27.10.2008 року про застосування щодо нього штрафних санкцій.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Пояснили, що позивач законодавства про автомобільний транспорт не порушував, оскільки перевезенням пасажирів на таксі не здійснював. Позивач підтвердив, що 02.09.2008 року керував власним автомобілем в місті Луцьку, і під час зупинки його працівниками управління Головатотрансінспекції підвозив до автостанції свою майбутню дружину ОСОБА_4, з якою в даний час одружився. Перевезенням пасажирів вирішив займатись тільки у 2009 році, про що 03 червня 2009 року отримав ліцензію про зайняття даним видом господарської діяльності. Вважають, що працівники інспекції неправомірно склали на позивача акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Також додали, що позивач по виклику інспекції 22.09.2008 року прибув на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, повторно надав письмове пояснення, предявив свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтво платника єдиного податку та накладну про купівлю автоантени, однак розгляду справи у цей день не відбулось, йому повідомили, що про результати буде повідомлено додатково. Іншого повідомлення про виклик на розгляд справи позивач не отримував, не отримував також ні постанови про накладення санкцій, ні припису про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Про оскаржувану постанову дізнався при розгляді справи №2-а-19219/09/0370 за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави в особі Територіального управління Головавтотрансінспекції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення фінансової санкції, тому вважають, що строків звернення до суду з позовом не пропустили. Позивач також додав, що на даху його автомобіля ліхтаря оранжевого кольору «таксі» не було на момент складення акту, а на даху була розміщена автоантена. У звязку з цим, постанову про застосування фінансових санкцій до позивача вважають незаконною. Просять позов задовольнити, а також допитати в якості свідка ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала. В заперечення позовних вимог по суті пояснила, що 02.09.2008 року інспекторами Головавтотрансінспекції у Волинській області в місті Луцьку на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок та завдання на перевірку була проведена рейдова перевірка транспортних засобів, які здійснюють перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Так, на території автостанції №1 в місті Луцьку був перевірений автомобіль марки «DAE WOO Lanos», державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу та котрий був обладнаний ліхтарем оранжевого кольору на даху автомобіля «таксі 0-85», саме наявність останнього і послужило приводом для проведення перевірки та складення акту. Під час перевірки у водія виявились відсутніми ліцензійна картка на транспортний засіб, таксометр, відмітка про проходження передрейсового медичного огляду та технічного огляду транспортного засобу, про що було складено акт перевірки №75291. Позивач по виклику інспекції 22.09.2008 року зявився на розгляд справи, надав письмові пояснення та розрахунок-фактуру на автоантену, але будь-яких інших документів на підставі яких здійснювалось перевезення пасажирів на таксі ним надано не було. При цьому ОСОБА_1 стверджував, що у нього на автомобілі розпізнавального знаку «таксі» не було, а встановлена зовнішня автоантена. В цей день позивача не повідомляли про розгляд справи в інший день, але йому було повідомлено, що за вчинене ним порушення передбачена відповідальність згідно із статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та розмір фінансової санкції. До позивача на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт» постановою від 27.09.2008 року було застосовано фінансову (штрафну) санкцію в розмірі 1700,00 грн. та винесено припис про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Постанова та припис на протязі трьох днів були направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням, однак 08.12.2008 року кореспонденція повернулась до інспекції з відміткою відділення поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», тому погодилась, що позивач не міг знати по наявність винесеної щодо нього постанови. Звертає увагу на те, що згідно з пунктом 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування передбачає, що у разі відсутності субєкта господарювання, справа розглядається у його відсутності. На її думку, позивач свідомо не отримував дану кореспонденцію, так як йому було відомо її зміст. Вважає, що оскільки позивач на час складення акту перевірки являвся субєктом підприємницької діяльності, керуючи власним автомобілем обладнаним як легкове таксі, надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі, тому правомірно до нього було застосовано фінансову (штрафну) санкцію відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт». Постанову вважає законною, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та проаналізувавши вимоги чинного законодавства суд вважає, що адміністративний позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-ІІІ) регулюються відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Стаття 6 вищезгаданого Закону визначає, що державне регулювання та контроль діяльності у сфері автомобільного транспорту, здійснює, зокрема, урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті, який забезпечує державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; державний контроль за недопущенням надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільними перевізниками, які не одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на транспортні засоби, що при цьому використовуються, який здійснюється на автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, на стоянках таксі, у місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування (далі Порядок), який згідно з пункту 1 визначає процедуру здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до пункту 2 Порядку, органами державного контролю є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі.

Згідно з Положенням про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженим наказом Мінтранспорту та звязку України №888 від 14.12.2005 року, затвердженим в Міністерстві юстиції України 28.12.2005 року за №1573/11853, територіальні органи Головної державної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі є територіальними структурними підрозділами Головавтотрансінспекції Міністерства транспорту та звязку України.

В пункті 37 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті зазначено, що керівники органів державного контролю мають право, зокрема, виносити субєктам підприємницької діяльності, що надають послуги з перевезення автомобільним транспортом, ремонту і технічного обслуговування автотранспортних засобів, обовязкові для виконання приписи; накладати на субєктів господарювання стягнення відповідно до законодавства.

Як визначає стаття 6 Закону №2344-ІІІ, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Судом встановлено, що перевірка транспортного засобу позивача проводилась на підставі завдання на перевірку від 02.09.2008 року №023843, щотижневого плану роботи відділу державного контролю ТУ Головатотрансінспекції у Волинській області на період з 01 по 07.09.2008 року, які досліджені в судовому засіданні.

З акту територіального управління Головавтотрансінспекції у Волинській області №75291 від 02.09.2008 року «Про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом» складеного державним інспектором Головавтотрансінспекції у Волинській області Горбай М.П. в присутності інспекторів Мандзюка Р.В. та Лущинського М.А., який оглянутий в судовому засіданні, вбачається, що 02 вересня 2008 року під час перевірки автомобіль марки «DAE WOO Lanos», державний номер НОМЕР_1 був облаштований як легкове таксі маючи на даху ліхтар «таксі», який належить ОСОБА_1 та яким на момент перевірки він же керував, відсутня і неоформлена ліцензійна картка, таксометр, відсутні відмітки про проходження перед рейсового технічного огляду. Даний акт позивачем підписаний на місці складання, про що останній надав також письмові пояснення, які містяться в акті перевірки, де зазначив, що фішки «таксі» на даху його автомобіля не було.

Свідок ОСОБА_5, яка у вересні 2009 року уклала шлюб з позивачем в судовому засіданні пояснила, що 02.09.2008 року вона з ОСОБА_1 заїхали на платну стоянку, що на автовокзалі в місті Луцьку, і відразу ж до них підійшов інспектор. Позивач вийшов з автомобіля, і вона не чула змісту розмови. Додала, що на той час вже давно була знайома з позивачем, який часто підвозив її на автостанцію безоплатно, як свою майбутню дружину. Ствердила, що на автомобілі позивача в той день розпізнавального знаку «таксі-085» не було. Про те чи займався позивач в той час перевезенням пасажирів їй не відомо. Оформляв акт один працівник інспекції. Підтвердила, що відмітку в акті «фішки таксі не було» написана позивачем власноручно.

Свідок ОСОБА_6 - головний спеціаліст відділу державного контролю ТУ Головатотрансінспекції у Волинській області підтвердив, що 02.09.2008 року згідно завдання на перевірку проводилась рейдова перевірка. На автостанції, що у місті Луцьку було перевірено автомобіль марки «DAE WOO Lanos», державний номер НОМЕР_1, облаштований на даху ліхтарем «таксі 0-85», який належить ОСОБА_1 та яким на момент перевірки він же керував. Додав, що водій приїхав на автостанцію з двома пасажирами, один з яких вийшов. Коли підійшов до водія, представився та попросив предявити для перевірки документи (зокрема, ліцензійну картку), на що останній відповів, що ліцензійної картки немає, надав для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Оскільки такі документи були відсутні у позивача, тому було вказано, що буде складатись акт. Після цього водій вийшов з автомобіля, зняв з даху фішку «таксі», яку демонтовано поклав у багажник свого автомобіля. Все це відбулось в присутності інших інспекторів Мандзюка Р.В., Лущинського М.А., які стояли поруч. Після складення акту, водій ОСОБА_1 в акті написав письмові пояснення про те, що на даху його автомобіля розпізнавального знаку «таксі» не було, і почав шукати свідків, які підтвердять, що на даху немає фішки «таксі». Підійшла ОСОБА_5 і ще якийсь незнайомий, які поставили свої прізвища і підписи при поясненні позивача.

Свідок ОСОБА_7 головний спеціаліст відділу державного контролю ТУ Головатотрансінспекції у Волинській області підтвердив, що 02.09.2008 року на підставі завдання на перевірку проводилась рейдова перевірка. На автостанції, що у місті Луцьку було перевірено автомобіль марки «DAE WOO Lanos», державний номер НОМЕР_1, який був облаштований на даху ліхтарем «таксі 0-85» в салоні якого перебували водій ОСОБА_1 та два пасажири. Перевірка документів у водія проводилась інспектором Горбаєм М.П., який попросив предявити документи, які надають водію право на перевезення пасажирів, зокрема, ліцензійну картку, однак водій відповів, що немає та передав для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Інспектор Горбай М.П. повідомив ОСОБА_1, що буде складати акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт, після чого водій вийшов з транспортного засобу, зняв розпізнавальний знак «таксі» та поклав його у багажник свого автомобіля. Підтвердив, що ОСОБА_1 приїхав на автостанцію з двома пасажирами, один з яких вийшов при зупинці автомобіля, а інший залишився в таксі. Також підтвердив, що після складення акту інспектором та підписання його водієм за проханням ОСОБА_1 двоє людей також підписали його. Поставили свої підписи в графі пояснень водія про причини порушень.

Аналогічні пояснення, які надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 були дані інспектором Мандзюком Р.В., який будучи представником відповідача в суді підтвердив обставини перевірки, викладені в акті перевірки.

Судом встановлено, що й не заперечується сторонами 22.09.2008 року позивач прибув на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в управління Головатотрансінспекцію у Волинській області. При цьому, надав письмові пояснення та розрахунок-фактуру на авто антену №19-03-2008 від 02.03.2008 року.

Згідно ст.39 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявити особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Згідно цієї ж статті для здійснення перевезень пасажирів на таксі у водія автомобіля повинні бути такі документи: посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що автомобіль марки «DAE WOO Lanos», державний номер НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1

Документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі є: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням субєкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи субєкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи субєкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа субєкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26 Порядку).

Пункт 27 Порядку визначає, що у разі неявки уповноваженої особи субєкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій. В пункті 29 Порядку визначено, що копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі субєкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Постановою територіального управління Головавтотрансінспекції у Волинській області про застосування фінансових санкцій №00847 від 27 жовтня 2008 року за Законом України «Про автомобільний транспорт» за відсутність ліцензійної картки на провадження господарської діяльності з надання послуг по перевезенню пасажирів на таксі та порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 вищевказаного Закону до ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію в сумі 1700 гривень, яка у встановленому порядку направлялась поштою позивачу, про що вбачається з листа інспекції №3/3-07-3134 від 27.10.2008 року, однак як вбачається з штемпеля на довідці пошти 05.12.2008 року кореспонденція була повернута до інспекції у звязку із закінченням терміну зберігання із-за неможливості вручення.

Відповідно до пункту 34 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі підлягає ліцензуванню. До ліцензій про надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі додаються ліцензійні картки на кожен автомобільний транспортний засіб (пункт 14 статті 14 цього Закону). З оглянутої в судовому засіданні ліцензії серії АВ №474928 вбачається, що ОСОБА_1 12.06.2009 року строком на пять років було видано ліцензію Головної державної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті з видом господарської діяльності надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, що свідчить про те, що з дати видачі ліцензії позивач має право офіційно займатись таким видом діяльності як внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

Стаття 55 Господарського кодексу України визначає, що субєктами господарювання, крім господарських організацій, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Пункт 6 статті 128 ГК України визначає, що саме на громадянина-підприємця покладено обовязок одержання ліцензії на здійснення певних видів господарської діяльності та повідомлення органів державної реєстрації про зміну предмета діяльності, тому посилання позивача та його представника позивача на неможливість притягнення до відповідальності за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на свідоцтво про сплату єдиного податку серії Е №954368 від 12.12.2007 року, де зазначено, що в ОСОБА_1 передбачено вид підприємницької діяльності лише роздрібна торгівля та посередництво в оптовій та посередницькій торгівлі, судом до уваги не приймається.

Суд вважає встановленим, що автомобіль марки «DAE WOO Lanos», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 02.09.2008 року при заїзді на платну стоянку автостанції в місті Луцьку був обладнаний ліхтарем оранжевого кольору «таксі 085», саме для здійснення перевезення пасажирів. Суд вважає, що наявність на даху автомобіля розпізнавального знаку ліхтаря оранжевого кольору є підставою вважати, що цей транспортний засіб обладнаний ліхтарем з метою надання послуг з перевезення пасажирів на таксі, так як стаття 1 Закону №2344-ІІІ, визначає, що легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

За змістом статей 238, 239 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф. Відповідно до частини першої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

З дослідженої в судовому засіданні свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №865801, яке видане виконавчим комітетом Луцької міської ради вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 23 листопада 2004 року.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з статтею 39 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявити особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є адміністративно-господарським штрафом, а тому може бути виключно застосований виключно до субєкта господарювання та у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до статті 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підстави, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на викладене, постанову №00847 від 27.10.2008 року про застосування до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 фінансової санкції в розмірі 1700,00 грн., визначеному частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнято територіальним управлінням Головавтотрансінспекції у Волинській області у відповідності до вимог законодавства та в межах повноважень територіального управління. Зважаючи на це, суд вважає, що правові підстави для її скасування відсутні.

Посилання відповідача на пропущення позивачем без поважних причин річного строку звернення до адміністративного суду з позовом, встановленого статтею 99 КАС України суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України, однак з поважних причин, тому відповідно до частини 2 статті 100 КАС України дана справа розглядається судом по суті.

Так, відповідно до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 27.10.2008 року, яка, як вбачається з довідки поштового звязку форми ф.20 та штемпеля на конверті про її відправлення позивачу, 08.12.2008 року була повернута до інспекції за закінченням терміну зберігання.

Судом встановлено, в провадженні Волинського окружного адміністративного суду з 06.11.2009 року знаходиться адміністративна справа №2-а-19219/09/0370 за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави в особі Територіального управління Головавтотрансінспекції у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення фінансової санкції. У листопаді 2009 року при розгляді даної справи позивач дізнався про те, що до нього постановою Головавтотрансінспекції у Волинській області застосовано фінансову санкцію за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про скасування даної постанови ОСОБА_1 звернувся 08.12.2009 року. За таких обставин позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин.

Керуючись статтями 11, 17, 122, 158, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статей 55, 128 Господарського кодексу України, статей 3, 6, 9, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області про скасування постанови №00847 від 27 жовтня 2008 року про застосування фінансових санкції відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не буде подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Заява про апеляційне оскарження подається сторонами та їх представниками протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі з 10 лютого 2010 року. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: С.Ф. Костюкевич