Справа № 2а/0270/5102/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2011 р. Справа № 2а/0270/5102/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Середюку Миколі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: заступника прокурора Вінницької області

до: Вінницької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Іллінцібудматеріали"

про: визнання неправомірним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

В листопаді до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся заступник прокурора Вінницької області з адміністративним позовом до Вінницької обласної ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що перевіркою, проведеною прокуратурою Вінницької області щодо законності рішення 19 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради №735 від 24 січня 2005 року «Про надання гірничого відводу товариству з обмеженою відповідальністю «Іллінцібудматеріали», встановлено, що дане рішення прийнято всупереч вимогам Кодексу України про надра та п. 12 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995 року. Даним рішенням надано ТОВ «Іллінцібудматеріали» гірничий відвід в межах кутових точок №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, позначених на копії топографічного плану, площею 14,35 гектара, на глибину розробки до 4,5 м для розробки Варварівського родовища суглинків терміном на 7 років.

Прокуратурою Вінницької області принесено протест на оскаржуване рішення. Однак рішенням 7 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради від 28.10.2011 року протест відхилено, про що прокуратурі області стало відомо вказаного числа.

Враховуючи вищенаведене, заступник прокурора Вінницької області звернувся до суду з зазначеними позовними вимогами.

14 листопада 2011 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Іллінцібудматеріали».

Під час судового засідання представники позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в позовних вимогах з підстав, що викладені в письмових запереченнях.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Варварівське родовище цегельної сировини розвідане у 1965 році. Площа родовища становила 14,35 га. Розроблялося з 1966 року місцевим цегельним заводом.

У 1976 році на Варварівському родовищі цегельної сировини була проведена експлуатаційна переоцінка запасів сировини, що призвело до зменшення запасів з 573,6 тис. метрів кубічних до 560,4 тис. метрів кубічних. Переоцінка запасів провадилася на всій площі родовища 14,35 га.

Гірничий відвід на промислову розробку Варварівського родовища цегельної сировини, площею 14,35 га наданий рішенням Іллінецької районної ради депутатів трудящих від 3 серпня 1976 року №273 Іллінецькому цегельному заводу.

Після утворення Української держави підприємство Іллінецький цегельний завод було реорганізовано в Іллінецьке заводоуправління Вінницького кооперативно-державного обєднання по агропромисловому будівництву, якому надано 5 листопада 1996 року за №677 спеціальний дозвіл на користування надрами.

Із реорганізацією та зміною назви підприємства (на ТОВ «Іллінцібудматеріали») та із передачею повноважень надання гірничих відводів для корисних копалин місцевого значення обласним Радам, гірничий відвід на промислову розробку Варварівського родовища суглинків рішенням 11 сесії 23 скликання від 17 грудня 1999 року переоформлено. Площа гірничого відводу 14,35 га. Термін дії гірничого відводу 3 роки.

У звязку із закінченням терміну дії спеціального дозволу ТОВ «Іллінцібудматеріали» отримало новий спеціальний дозвіл від 14 жовтня 2003 року №3244. Спеціальний дозвіл надано підприємству на залишок затверджених запасів корисної копалини 58 тис. метрів кубічних на площі 12,2 га.

Рішенням 19 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради «Про надання гірничого відводу» №735 від 24 січня 2005 року вирішено надати ТОВ «Іллінцібудматеріали» гірничий відвід площею 14,35 гектара, на глибину розробки до 4,5 м для розробки Варварівського родовища суглинків терміном на 7 років.

06.09.2011 року прокуратурою Вінницької області принесено протест на оскаржуване рішення. Однак рішенням 7 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради від 28.10.2011 року протест відхилено.

Відповідно до абзаца 4 ст. 15 Кодексу України «Про надра» перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше.

Згідно ст. 16 Кодексу України «Про надра» ліцензування діяльності щодо користування надрами - це єдиний порядок надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування ділянкою надр з відповідною метою.

Абзац перший статті 17 Кодексу України «Про надра» зазначає, що гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

В абзаці четвертому статті 17 Кодексу України «Про надра» вказується, що при наданні гірничих відводів вирішуються питання щодо правильності поділу родовищ корисних копалин на окремі гірничі відводи з метою запобігання залишенню поза гірничими відводами менш цінних ділянок родовищ та не придатних для самостійної розробки, дотримання вимог безпеки під час проведення гірничих і підривних робіт при розробці родовищ корисних копалин та при використанні надр для інших цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, відвернення небезпеки для людей, майна та навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 19 Кодексу України «Про надра» надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу (ліцензії) на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

У пункті 12 «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995 р. (далі - Положення) зазначено, що на розробку родовищ корисних копалин гірничий відвід, як правило, надається для всього родовища.

Послідовність відпрацювання родовищ або їх частин та взаємоув'язування гірничих робіт у зазначених випадках повинні забезпечувати найповніше, комплексне та економічно доцільне вилучення із надр розвіданих запасів корисних копалин і виконання вимог щодо охорони надр і навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 18 Положення межі гірничого відводу визначаються: для розробки родовищ корисних копалин - контурами їхніх запасів, оцінених ДКЗ, у тому числі запасів категорії С2, з урахуванням зон зсування гірських порід або розносу бортів кар'єру.

Стаття 26 Положення зазначає, що надання гірничого відводу оформлюється актом, а також надписом у верхньому правому куті копії топографічного плану(додатки №1 і 3). Акт складається у двох примірниках.

Один примірник акта і проекту гірничого відводу зберігається в органі, що його надав, інший видається підприємству чи громадянину, які подали заявку.

У разі незгоди з рішенням про надання гірничого відводу воно може бути оскаржено в установленому порядку.

В судовому засіданні та в позові заступник прокурора Вінницької області в обґрунтування позовних вимог зсилався на пункт 12 Положення, де зазначено, що гірничий відвід на розробку родовищ корисних копалин надається з урахуванням меж обєкта надрокористування, визначених у спеціальному дозволі на користування надрами.

Крім того, зазначеним пунктом Положення обґрунтовувався протест прокуратури Вінницької області на рішення 19 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради від 24.01.2005 року.

Суд зауважує, що норма, на яку зсилається позивач, набула даного змісту постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2010 р. №825 Про внесення зміни до пункту 12 Положення про порядок надання гірничих відводів.

Однак, до внесення змін до п. 12 Положення та на час прийняття оскаржуваного рішення 19 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради №735 від 24.01.2005 року п. 12 Положення мав інший зміст, а саме: на розробку родовищ корисних копалин гірничий відвід, як правило, надається для всього родовища.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналогічна позиція висвітлена і в постанові Вищого адміністративного суду України від 28 вересня 2011 р. у справі №К-21197/08.

Таким чином, суд вказує на помилковість висновків позивача щодо неправомірності рішення 19 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради №735 від 24.01.2005 р. «Про надання гірничого вівдводу» ТОВ «Іллінцібудматеріали», оскільки, відповідач в редакції п. 12 Положення, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не порушив норми закону.

За змістом оскаржуваного рішення 19 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради №735 від 24.01.2005 р. «Про надання гірничого вівдводу» ТОВ «Іллінцібудматеріали», зокрема його п. 1 зазначено, що гірничий відвід надається в межах кутових точок №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, позначених на копії топографічного плану, площею 14,35 гектара, на глибину розробки до 4,5 м для розробки Варварівського родовища суглинків терміном на 7 років.

Тобто, гірничий відвід був наданий рішенням сесії Вінницької обласної Ради в межах повноважень та у відповідності до п. 12 Положення (в редакції яка діяла у 2005 році) для всього родовища.

Також, приймаючи рішення, суд брав до уваги п. 18 Положення, яким вказується, що межі гірничого відводу визначаються: для розробки родовищ корисних копалин - контурами їхніх запасів, оцінених ДКЗ, у тому числі запасів категорії С2, з урахуванням зон зсування гірських порід або розносу бортів кар'єру.

Представником відповідача суду надано обгрунтування меж гірничого відводу, оцінених ДКЗ, які брались до уваги Вінницькою обласною Радою при прийнятті оскаржуваного рішення у 2005 році.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд прийшов до висновку про відсутність протиправності дій відповідача, порушень встановленого порядку вирішення питань, повязаних із наданням ТОВ «Іллінцібудматеріали» гірничого відвіду площею 14,35 га, та прийнятого рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність у відмові в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текс постанови оформлено: 14.12.2011

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна