Справа № 2а-2734/10/0370
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 рокуСправа № 2а-2734/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

в складі головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

з участю представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Полель" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі Фонд) звернулось із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Полель" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 9730,35 гривень.

Вказаний позов мотивовано тим, що ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон) передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб у кількості одного робочого місця. Вищезгадані підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у відповідності до ч. 2 ст. 19 Закону, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу і забезпечують працевлаштування інвалідів. При цьому відповідачем не був виконаний норматив для працевлаштування, оскільки середньооблікова чисельність працюючих у 2009 році складала 12 чол., з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 0 чол., а норматив для працевлаштування складає 1 особа. За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, на підставі ст. 20 Закону та Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю відповідачу було нараховано до сплати 5575 гривень адміністративно-господарських санкцій та пеню в сумі 302,27 гривень, всього 5877,27 гривень, що підтверджується розрахунком вартості робочого місця, розміру адміністративно-господарських санкцій і пені, які належить сплатити ТзОВ «Полель» до державного бюджету. Просять позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала із підстав у ньому викладених.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що на виконання вимог законодавства було прийнято на роботу електромеханіком з 03.02.2003 року згідно наказу № 2 від 03.02.2003 року інваліда третьої групи, який працював до 01.06.2010 року. Відповідно до наказу товариства від 23.12.2008 року № 42 в штатному розписі створено робоче місце для інваліда за посадою електромеханік. Згідно листа Нововолинського міського центру зайнятості від 22.10.2010 року № 1769/04-2 у 2009 році для забезпечення працевлаштування інваліда на робоче місце подавались звіти про наявність вільних робочих місць. У 2009 році до товариства інваліди із заявами про працевлаштування не зверталися. Таким чином товариство виконало всі вимоги чинного законодавства щодо створення робочих місць для працевлаштування інваліда у 2009 році. Крім того працівники підприємства самостійно здійснювали пошук інвалідів серед знайомих для працевлаштування. Вважають, що ними було вжито усіх заходів по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов позивача є безпідставним та не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст.6 ч. 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.17 ч. 1 КАС України компетенція адміністративних судів поширюються на: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень, щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Як вбачається з ч. 2 ст. 19 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

В судовому засіданні встановлено, що керівником ТзОВ «Полель» видано наказ від 23.12.2008 року № 42, яким створено одне робоче місце для інвалідів.

У відповідності до ч. 9 ст. 19 Закону ТзОВ «Полель» було подано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік за формою № 10-ПІ відділенню Фонду соціального захисту інвалідів, порядок подачі якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем систематично подавалися звіти форми 3-ПН до Нововолинського міського центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів центру зайнятості за місцем їх реєстрації, що підтверджується листом Нововолинського міського центру зайнятості від 22.10.2010 року № 1769/04-2.

Судом встановлено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік за формою № 10-ПІ, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 12 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складала 0 чол., при нормативі 1 штатний працівник.

Товариством не було виконано нормативи щодо кількості працевлаштування інвалідів у 2009 році у кількості визначеним законодавством, тому Волинським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів було нараховано адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 5877,27 гривень (із них сума адміністративно-господарських санкцій за 1 нестворене робоче місце для працевлаштування інвалідів у 2009 році становить 5575 гривень (1х11150 гривень середньорічна заробітна плата штатного працівника) : 2, та сума пені, що необхідно сплатити, становить 302,27 гривень, що підтверджується розрахунком вартості робочого місця, розміру суми адміністративно-господарських санкцій і пені.

Аналізуючи наявні та досліджені в справі докази, суд вважає, що відповідачем було виконано всі заходи по створенню робочих місць для інвалідів та їх працевлаштуванню та дотримано вимог, встановлених ст. 19 Закону, тому відсутні підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Ч. 3 ст. 18 Закону визначає, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості звітність щодо зайнятості та працевлаштуванню інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, обовязок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців так і на державну службу зайнятості.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів відповідачем було в 2008 році атестовано та створено 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів, Нововолинському міському центру зайнятості направлялась інформація у формі звітів № 3-ПН щодо наявної вакансії для працевлаштування осіб, яким встановлена інвалідність.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками судового розгляду факт невиконання відповідачем нормативу по працевлаштуванню інвалідів у 2009 році, однак суд вважає, що вини товариства в цьому немає, оскільки відповідач вживав необхідні заходи по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів, створив такі місця, повідомив про вільні вакансії Нововолинський міський центр зайнятості. Фактів направлення центром зайнятості в ТзОВ «Полель» в 2009 році безробітних осіб, яким встановлена інвалідність, судом не встановлено.

Фактів відмови у працевлаштуванні інвалідів відповідачем за 2009 рік не встановлено.

Тобто товариством виконано вимоги щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

При цьому обов`язок підприємства по створенню робочих місць інвалідів не супроводжується обов`язком щодо їх працевлаштування. Роботодавець вжив всіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій та нарахуванню пені, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вини відповідача по невиконанню нормативу створення робочих місць для інвалідів за 2009 рік немає, в його діях відсутні порушення ст.ст. 18, 19, 20 Закону, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Полель" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі з 02 листопада 2010 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С.Денисюк