Справа № 7658/10/1570
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 7658/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Потоцької Н.В.

при секретарі Паровенко І.П.

за участю сторін:

представник позивача (за довіреністю) - ОСОБА_1

представник відповідача - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Південьукрагро-96до Державної інспекція з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним дій та скасування рішення Державної інспекція з контролю за цінами в Одеській області від 20.05.2009 р. №198,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області № 198 від 20.05.2009 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки, ковбасні вироби «Печінкова», «Ліверна», зельц, сосиски «Телячі», сарделі «Вершкові»та «Дитячі», не є ковбасними виробами вареними, у відповідності до Національних стандартів України ДСТУ 4424:2005 «М'ясна промисловість. Виробництво м'ясних продуктів. Терміни та визначення понять», а, отже, не підпадають під дію Постанови КМУ від 17.10.2007 р. № 1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №01999762.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Південьукрагро 96»зареєстровано як юридичну особу Біляївською РДА 08.08.1996р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та копією статуту товариства (а/с.32-43).

14.05.2009р. державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області проведена планова перевірка на підприємстві позивача щодо дотримання ним діючого порядку формування та застосування цін, що підлягають державному регулюванню.

За результатами проведеної перевірки складений акт №000316.

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог постанов Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 р. №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари», від 06.08.2008 р. №709 «Про внесення змін до Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари»та розпорядження облдержадміністрації від 21.12.2007 р. №941/А-2007 «Про декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари», в період з травня 2008р. по січень 2009 р. підприємство підвищувало оптововідпускні ціни на ковбасні вироби варені протягом місяця більш як на 1 відсоток без здійснення процедури декларування їх змін. Сума необґрунтовано отриманої виручки становить: 38 097 грн. 27 коп. (а/с.8-10)

На підставі виявлених порушень, керуючись ст.14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області прийнято рішення №198 від 20.05.2009р. про застосування до позивача економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, відповідно до якого вирішено вилучити у ТОВ фірма «Південьукрагро 96»у дохід Державного бюджету 38 097 грн. 27 коп. - сума порушення, а також штраф у розмірі 76 194, 54 грн. (а/с.11).

Згідно частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 191 Господарського кодексу України (далі ГК України), державні фіксовані та регульовані ціни встановлюються на ресурси, що справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, а також на продукцію та послуги, щомаютьсуттєвесоціальнезначеннядля населення. Перелік зазначених ресурсів, продукції, послуг затверджує Кабінет Міністрів України (частина 1 статті 191 ГК України). Державне регулювання цін здійснюється шляхом встановлення фіксованих державних та комунальних цін, граничних рівнів цін, граничних рівнів торговельних надбавок і постачальницьких винагород, граничних нормативів рентабельності або шляхом запровадження обов'язкового декларування зміни цін.

Статтею 192 ГК України визначено, що політика ціноутворення, порядок встановлення та застосування цін, повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо встановлення та регулювання цін, а також контролю за цінами і ціноутворенням визначаються законом про ціни і ціноутворення, іншими законодавчими актами.

Спеціальним законом, який визначає основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням є Закон України «Про ціни і ціноутворення»№507-Х11 від 03.12.1990р. (Закон №507). Даний Закон поширюється на всі підприємства і організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Відповідно до ст.6 Закону №507 в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. Вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів (стаття 7).

Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Статтею 4 Закону №507 встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2007 р. №1222 затверджений «Порядок декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари»(Порядок №1222), пунктом 1 якого передбачено механізм декларування суб'єктами господарювання зміни оптово-відпускних цін на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, м'ясо птиці (тушка), ковбасні вироби варені, крім вищого сорту, молоко коров'яче питне з вмістом жиру до 2,5 відсотка, сир кисломолочний з вмістом жиру до 9 відсотків, сметану з вмістом жиру до 20 відсотків, масло вершкове з вмістом жиру до 72,5 відсотка, яйця курячі, цукор-пісок, олію соняшникову.

Згідно п.2 Порядку №1222, декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток.

Відповідно до п.3 Порядку №1222 суб'єкти господарювання, які провадять діяльність з виробництва продовольчих товарів, у разі зміни їх оптово-відпускних цін подають до територіальних органів Держцінінспекції, у тому числі такі документи: пояснювальну записку щодо обґрунтування необхідності зміни оптово-відпускних цін разом з довідкою про результати економічного аналізу фактичних витрат з виробництва; калькуляцію собівартості виробництва продовольчих товарів із зазначенням обсягу матеріальних та трудових витрат; довідку про фактичну та декларовану рентабельність від реалізації продовольчих товарів.

Зазначені документи засвідчуються підписом керівника суб'єкта господарювання, скріплюються печаткою і подаються не пізніше ніж за 10 робочих днів до запровадження оптово-відпускних цін на продовольчі товари.

Пунктом 7 Порядку №1222 передбачено, що для декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари суб'єкти господарювання, які провадять діяльність з виробництва або реалізації продовольчих товарів, подають до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - уповноважені органи), крім інших, такі документи: проект декларації зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари для суб'єктів господарювання, які провадять діяльність з виробництва продовольчих товарів, - за формою згідно з додатком 1, для суб'єктів господарювання, які провадять діяльність з реалізації продовольчих товарів, - за формою згідно з додатком 2; висновок територіального органу Держцінінспекції.

Згідно п.8 Порядку №1222, декларація зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари погоджується керівником (заступником керівника) уповноваженого органу у дводенний строк. Зміна оптово-відпускних цін суб'єктами господарювання, які провадять діяльність з виробництва або реалізації продовольчих товарів, здійснюється з дати погодження уповноваженим органом декларації зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари.

Оптово-відпускні ціни на продовольчі товари вважаються задекларованими на день набрання чинності розпорядженням (рішенням) уповноваженого органу щодо здійснення повноважень, наданих абзацом тридцять восьмим пункту 12 додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 (пункт 9 Порядку).

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)»№1548 від 25.12.1996р. визначені повноваження центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг.

Згідно положень абзацу 38 пункту 12 Додатку до вищевказаної Постанови до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій віднесено граничних торговельних (постачальницько-збутових) надбавок до оптової ціни виробника (митної вартості) на борошно, хліб, макаронні вироби, крупи, цукор, яловичину, свинину і мясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, олію соняшникову, яйця курячі не вище 15 відсотків без урахування витрат з їх транспортування у міжміському сполученні, та регулювання оптово-відпускних цін на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, м'ясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, яйця курячі, цукор , олію соняшникову шляхом декларування їх зміни.

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ фірма «Південьукрагро 96» не декларувало оптово-відпускні ціни на ковбасні вироби «Печінкова», «Ліверна», зельц, сосиски «Телячі», сарделі «Вершкові»та «Дитячі», оскільки вони не є ковбасними виробами вареними, а, отже, не підпадають під дію Постанови КМУ від 17.10.2007р. №1222, яка стосується ковбасних виробів варених, окрім вищого сорту.

З урахуванням того, що під час проведення перевірки, представником відповідача було розтлумачено поняття «ковбасні вироби варені»на власний розсуд, позивач звернувся до Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики з проханням надати розяснення з даного приводу.

У відповіді Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 08.05.2009 р. № 1601-26/19 зазначається, що у наступний час в Україні не існує Закону на м'ясо та м'ясні продукти та Технічного регламенту на м'ясо та м'ясні продукти, наявність якого передбачена Законом України «Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності»ВР №255-VІ від 10.04.2005 р. На теперішній час діє Національний стандарт України ДСТУ 4424:2005 «М'ясна промисловість. Виробництво м'ясних продуктів. Терміни та визначення понять».

Згідно зазначеного національного стандарту, рекомендовано вживати терміни встановлені ним в усіх видах нормативних документів, науково технічній, довідковій та навчально-методичній літературі, що стосується виробництва, зберігання та використання м'ясних продуктів.

Щодо терміну «Ковбасні вироби», то він сформульований у Розділі 5 «Ковбасне та кулінарне виробництво», п. 5.2: продукти, виготовлені з ковбасного фаршу та піддані термічному обробленню до готовності для вживання. Ковбасні вироби розподіляють на варені, фаршировані, напівкопчені, варено-копчені, сирокопчені, сиров'ялені, ліверні, кров'яні та паштетні ковбаси; м'ясні хліби; сальтисони; сардельки; сосиски та ін.

Крім того, в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що зазначення в акті ковбаси «Язикова»є помилковим, відповідно до посвідчення про якість №85 від 01.06.2008 р. (а/с.22-23) та декларації (а/с.24) це є ковбаса «Теляча», а зазначення «Язикова»це помилка в накладній, зроблена експедитором під час оформлення отриманого товару.

Приймаючи до уваги вищевикладені факти, суд приходить до висновку, що позивач не порушив запровадженого режиму декларування оптово-відпускних цін, оскільки ТОВ фірма «Південьукрагро 96» не декларувало оптово-відпускні ціни на ковбасні вироби «Печінкова», «Ліверна», зельц, сосиски «Телячі», сарделі «Вершкові»та «Дитячі», так як вони не є ковбасними виробами вареними, у розумінні приписів Національних стандартів України ДСТУ 4424:2005 «М'ясна промисловість. Виробництво м'ясних продуктів. Терміни та визначення понять», а, отже, не підпадають під дію Постанови КМУ від 17.10.2007 р. №1222 за порушення приписів якої і були застосовані економічні санкції.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв не на підставі закону, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Південьукрагро-96до Державної інспекція з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним дій та скасування рішення Державної інспекція з контролю за цінами в Одеській області від 20.05.2009 р. №198 задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної інспекція з контролю за цінами в Одеській області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №198 від 20.05.2009 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, або в порядку ч.2 ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови буде виготовлений та підписаний суддею на протязі пяти діб.

Суддя/підпис/ ОСОБА_2

Адміністративний позов залишити без розгляду

01 грудня 2010 року