Справа № 504/1077/15-а
Суддя: Виноградова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/1077/15-а
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Голованець Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Комінтернівського районного суду Одеської області Рідник Ірини Юріївни, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Крижанівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області на дії судді відносно розгляду цивільної справи № 1515/28131/2012 про зобов'язання відповідача ОСОБА_1 вчинити певні дії до реконструкції спірного будинку шляхом знесення другого поверху, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до судді Комінтернівського районного суду Одеської області Рідник Ірини Юріївни, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Крижанівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області на дії судді відносно розгляду цивільної справи № 1515/28131/2012 про зобов'язання відповідача ОСОБА_1 вчинити певні дії до реконструкції спірного будинку шляхом знесення другого поверху.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, наполягали на подальшому розгляді спору по суті.

Відповідачка надала до суду заперечення в яких просила закрити провадження в справі.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про що в матеріалах справи є належні докази.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження по адміністративній справі за вищевказаною позовною заявою підлягає закриттю за таких підстав.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007р., «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України ( 254к/96-ВР ) судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Органи, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді, не наділені законом повноваженнями оцінювати законність судового рішення. Голови судів та інші судді, які обіймають адміністративні посади в судах, органи суддівського самоврядування, кваліфікаційні комісії, Вища рада юстиції, органи та посадові особи законодавчої та виконавчої влади не мають повноважень перевіряти правовий зміст судових рішень.

У випадку якщо такі дії спричинили притягнення судді до відповідальності, суд, який розглядає скаргу потерпілого судді, одночасно з її задоволенням повинен ініціювати питання про притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності за втручання у діяльність суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12.06.2009р., визначено: з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів, Пленум Верховного Суду України ПОСТАНОВЛЯЄ дати судам таке роз'яснення:

У розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України ( 2747-15 ) суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

У низці рішень Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «ОСОБА_4 де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами (відповідачами) та суддями такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Такі спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом. Відповідно до статті 125 Основного закону України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України. Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Таким чином, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (статті 126 і 129 Конституції України).

В силу п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 126, 129 Конституції України, ст. 157 КАС України, Постановами Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007р, та № 6 від 12.06.2009р., суд

УХВАЛИВ:

Провадження по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Комінтернівського районного суду Одеської області Рідник Ірини Юріївни, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Крижанівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області на дії судді відносно розгляду цивільної справи № 1515/28131/2012 про зобов'язання відповідача ОСОБА_1 вчинити певні дії до реконструкції спірного будинку шляхом знесення другого поверху закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5 -ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: