Справа № 2а-0770/175/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/175/12
Рядок статзвіту № 9
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 година 30 хвилин

28 вересня 2015 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Большакової О.О.,

при секретарі Кібкало І.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про визнання частково протиправною та скасування вимоги,

встановив:

16 січня 2012 року Державне підприємство «Берегівське лісове господарство» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області, в якому просить суд визнати частково протиправною та частково скасувати вимогу № 07-07-6-14/8079 від 20.12.2011 року про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП «Берегівське лісове господарство», а саме пунктів 2, 3, 5, 6, 8 Вимоги.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Берегівське лісове господарство» відповідач дійшов до висновку про порушення позивачем п. 1.5. Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007 року, ст..ст. 193, 222, 223 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, а також частин 2, 3 , 4, 5 ст. 180 , ч. 1 ст. 189 ГК України, ч. 4 ст. 632, ч.І ст.638 Цивільного кодексу України від 06.01.2003 року.

У судовому засіданні представник Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги та дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві .

Згідно Постанови КМУ від 20.07.2011 року № 765 «Про утворення територіальних органів Державної фінансової інспекції», судом було здійснено заміну відповідача на правонаступника - Державну фінансову інспекцію в Закарпатській області.

20 квітня 2012 року Державною фінансовою інспекцією в Закарпатській області було подано суду письмові заперечення проти позову, де відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки у фінансово-господарській діяльності позивача мали місце суттєві порушення, які були виявлені інспектором контрольно-ревізійного управління при здійсненні ревізії та зафіксовані в акті перевірки № 07-07/53 від 01 грудня 2011 року. З метою забезпечення законності на усунення виявлених порушень норм чинного законодавства керівником контрольно-ревізійного управління в межах повноважень було надіслано керівнику ДП «Берегівське лісове господарство» було надіслано вимогу, яка являється правомірною та підлягає виконанню. Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на позов. Також звернув увагу на те, що позивач частково виконав оскаржувану вимогу добровільно.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про підставність позивних вимог таких мотивів.

Статус державної контрольно ревізійної служби в Україні. її функції та правові основи діяльності було визначено Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) , статтею З якого встановлено, що державна контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували в період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування, інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з ч. 7 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", управління має право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про Державну контрольно-ревізійну службу в Україні" встановлено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Судом встановлено, що з 5 вересня по 25 листопада 2011 року заступником начальника відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» за 2009-2010 роки та за січень-вересень 2011 року, за результатами якої складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності № 07-07/53 від 01 грудня 2011 року.

З метою усунення виявлених у ході проведення ревізії та відображених у відповідному акті порушень, контролюючим органом підприємству надіслана вимога № 07-07-6-14/8079 від 20.12.2011 року.

Згідно пункту 2 вищевказаної вимоги контролюючого органу в ході ревізії було встановлено, що в порушення п.1.5 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України від 19 лютого 2007 року № 42, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2007 року за № 164/13431 не реалізована на товарних біржах необроблена деревина реалізовувалася за цінами, нижчими від тих, що склалися на останньому аукціоні, внаслідок чого підприємством недоотримано доходи в сумі 102464 гривні 44 копійки, у зв'язку з чим було пред'явлено вимогу керівнику підприємства відобразити в обліку дебіторську з

заборгованість за розрахунками із суб'єктами господарювання, яким здійснено продаж необробленої деревини за цінами, нижчими від тих. що склалися на останньому аукціоні, в загальній сумі 102565 гривні 33 копійок та провести претензійно - правову роботу із суб'єктами господарювання для отримання коштів в сумі 102464 гривні 33 копійки.

Суд вважає цей припис контролюючого органу незаконним з таких підстав.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та.в порядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Міністерством фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року № 168/704 (далі по тексту Положення).

Згідно з п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року № 237 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку" встановлено, що дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату.

Як вбачається з акту перевірки (додаток №40) Державне підприємство «Берегівське лісове господарство» уклало прямі договори про продаж пиловника дуба із суб'єктами підприємницької діяльності у 2010 році за цінами, нижчими за ціни, що склалися на аукціонах на суму 950526 гривень 21 копійку, різниця між аукціонними цінами складає 82912 гривень 76 копійок, у 2009-2010 роках на суму 161682 гривні 86 копійок, розбіжність складає 17940 гривень, 96 копійок (разом з ПДВ), у 2011 році - на суму 78155 гривень 04 копійки, різниця складає 16190 гривень 61 копійку.

Згідно ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами дерлсавніЛ влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Частиною 3 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, враховуючи, що договори поставки лісопродукції Державним підприємством "Берегівське лісове господарсько" є виконаними, одностороння зміна ціни товару є неприпустимою, а так вимога контрольно-ревізійного управління щодо віднесення до дебіторської заборгованості за розрахунками із суб'єктами господарювання, яким здійснено продаж необробленої деревини, за цінами, нижчими за тих, що склалися на останньому аукціоні в сумі 102464 гривні 33 копійки та проведення претензійно позовної роботи для отримання цих .коштів, є протиправною

Крім того, законом передбачено наслідки невідповідності вимог договорів вимогам закону. Так, згідно ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Таким чином, підприємством було здійснено продаж деревини за певними цінами з відповідним оформленням первинних документів , відсутні правові підставі для віднесення до дебіторської заборгованості сум різниці між договірною ціною товару та ціною, яка склалася на аукціонах, оскільки відсутні первинні документи, що є підставою для здійснення цього.

Також є недопустимим віднесення сум до дебіторської заборгованості без віднесення контрагентом таких сум до кредиторської заборгованості, що є основоположним принципом бухгалтерського обліку.

Таким чином, оскаржуваний пункт вимоги прямо суперечить Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

У пункті 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2008 року N 22-рп/2008 зазначено, що "на державу покладено обов'язок забезпечувати захист змагальності суб'єктів господарювання в отриманні та розподіленні ними прибутку з метою досягнення економічних та соціальних результатів".

Відповідно до Розділу І Положення про проведення та організацію аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства від 19.02.2007 року № 42 це Положення регулює порядок реалізації усієї необробленої деревини, заготовленої підприємствами, які здійснюють заготівлю деревини як постійні користувачі лісових ресурсів, за винятком дров паливних, деревини, яка використовується для розвитку матеріально-технічної бази (будівництво, ремонт тощо"; постійних лісокористувачів відповідно до затверджених кошторисів, деревини, використанні якої передбачено колективними договорами, деревини для індивідуального ремонту та будівництва згідно з поданими заявами, деревини для забезпечення потреб соціальної сфери а також деревини для забезпечення потреб виробничих деревообробних підрозділів постійних лісокористувачів. Реалізація необробленої деревини всіма постійними лісокористувачами здійснюється через аукціони з продажу необробленої деревини на біржі. Нереалізована на товарних біржах необроблена деревина реалізується підприємствами постійними лісокористувачами по прямих договорах за цінами, не нижчими від тих, щі склались на останньому аукціоні.

Висновок контрольно-ревізійного управління щодо заподіяння підприємству збитків з підстав реалізації лісопродукції поза аукціоном на підставі прямих угод за цінами, нижчими від сформованих цін на попередньому аукціоні, є необгрунтованим та не відповідає об'єктивним обставинам. Так, ні актом ревізії, ні представниками відповідача безпосередньо в суді не доведено, що лісопродукція була реалізована за ціною, нижчою за собівартість виготовленої лісопродукції, що фактично і є безпосередньою умовою збитків Також, ревізією не доведено, що на момент реалізації лісопродукції за погодженими сторонами цінами підприємство мало об'єктивну, реальну можливість, з врахуванням аналізу цін на аналогічну продукцію, що склалася на ринку, здійснити реалізацію цієї лісопродукції за ціною, не нижчою, ніж склалася на попередньому аукціоні. В той же час, позивачем, на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суду надано довідку №295 від 17.07.2012 року про середньоринкові ціни у 2010 році на пиловик дубу, інформацію на 26 аркушах разом із супровідним листом товарної біржі «Закарпатський лісовий ринок» № 117 від 22.06.2012 року, цінову довідку №0-135 від 07.07.2012 року, довідку №226 від 18.06.2012 року. Вищезазначеними письмовими доказами підтверджується відповідність ціни пиловника дубу, реалізованого у 2010 році позивачем тому рівню цін, що склалися на ринку лісопродукції на аналогічні товари.

Згідно пункту 3 оскаржуваної, вимоги Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області від 20 грудня 2011 року № 0507- 07-76 14X8079 в ході ревізії було встановлено, що у порушення п. 1, 2 ст.193 , ст. 232 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року, п. 8.2., п.8.3. договорів купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах за порушення господарських зобов'язань до приватного підприємства "Кате" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Вуд" не застосовувалися штрафні санкції, у зв'язку з чим позивачу слід відобразити в обліку дебіторську заборгованість за нестягнутими штрафними санкціями по приватному підприємству "Кате" в сумі 17001 гривні 57 копійок, по Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліт Вуд" в сумі 4120 гривень та стягнути з вищевказаних підприємств штрафні санкції у вищевказаних сумах, в тому числі й в судовому порядку.

Суд вважає цей пункт вимоги контрольно-ревізійного управління незаконним з Таких підстав.

Відповідно до пункту 6.4. договорів між Державним підприємством "Берегівськое лісове господарство" та ТОВ "Еліт Вуд" від 5 березня 2010 року, з ПП "Кате" від 14 вересня 2010 року №1/13, №1/3 від 29 вересня 2010 року будь-яка із сторін будь-яка із сторін має право відмовитися від виконання договору, але за наявності згоди іншої сторони даного договору.

Пункт 8.3 цих договорів передбачає відповідальність сторони за відмову від виконання договору.

Разом з тим, аналізуючи ці норми, суд дійшов висновку, що даний пункт договору встановлює відповідальність за відмову від виконання обов'язків за договором в односторонньому порядку за відсутності згоди на це іншої сторони. Враховуючи, що позивач не звертався до суду з вимогою про спонукання ПП "Кате" та ТОВ "Еліт Вуд" виконати зобов'язання за договором, про стягнення штрафних санкцій, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що мала місце відмова від виконання договору без згоди на це іншої сторони.

Крім того, штрафні санкції, поряд з відшкодуванням збитків та оперативно-господарськими санкціями є різновидами санкцій, які відповідно до статті 217 Господарського кодексу України застосовуються у сфері господарювання й згідно статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків не включаються.

Таким чином, висновок про те, що внаслідок не стягнення з покупців "Кате", ТОВ "Еліт Вуд" підприємству заподіяна шкода (збитки) не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Внаслідок цього суд констатує незаконність пункту 3 Вимоги.

Пунктом 5 Вимоги від 20.12.2011 року контролюючий орган зобов'язує позивача відшкодувати в порядку ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України віа 10.12.1971 № 322-УІІІ , за рахунок винних осіб шкоду, завдану внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи та порушення термінів позовної давності щодо стягнення коштів на загальну суму 265 739,51 грн.

Відповідно до п.п. 46, 49, 50 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) -якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. У разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному підприємству завдано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об"єкта контролю та органом його управління щодо пред"явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, відповідач не наділений повноваженнями у сфері трудових відносин і посадові особи відповідача не мають повноважень робити за результатами проведених ним ревізій висновки щодо порушення або додержання керівником підконтрольної установи вимог законодавства про працю, зокрема норм Кодексу законів про працю України.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства (а саме, те, що КРУ не має повноважень предявляти вимоги про відшкодування коштів), суд дійшов о висновку, що п.5 вимоги КРУ в Закарпатській області від 20 грудня 2011 року викладений з перевищенням повноважень.

Пунктом 6 оскаржуваної Вимоги від 20.12.2011 року контролюючий орган зобов'язав керівника Державного підприємства "Берегівське лісове господарсько" відобразити в обліку дебіторську заборгованість по Товариству з обмеженою відповідальністю «О.П.С.» на різницю у вартості придбаної символіки в сумі 20 207 гривень 20 копійок, провести претензійно-позовну роботу з Товариства з обмеженою відповідальністю «О.П.С.» щодо повернення коштів, зайво сплачених за символіку внаслідок завищення цін, в сумі 20 207 гривень 20 копійок. У випадку невиконання вищезазначених дій, Відповідач вимагає стягнути з осіб, винних у придбанні символіки за завищеними цінами, у порядку та розмірах, передбачених ст..ст. 130-136 Кодексу законів про працю України. Означена вимога спрямована на усунення, встановлених актом ревізії порушень, пов'язаних із закупівлею сувенірної продукції.

Актом ревізії (арк. 48-50) встановлено, що ДП «Берегівське лісове господарство» відповідно до договору на придбання символіки, який укладено з порушенням вимог частин 2,3,4,5 ст. 180 та частини 1 ст. 189 ГК України, частини 4 ст.632, ч.І ст.638 Цивільного кодексу України від 06.01.2003 року придбано закуплено у Товариства з обмеженою відповідальністю «О.П.С.» символіку за завищеними цінами у порівнянні із звичайними цінами на аналогічну продукцію, чим завдано збитків підприємству в сумі 20 207 гривень 30 копійок.

Проте, такі висновки контролюючого органу суд вважає передчасними, а пункт 6 спірної Вимоги, який ґрунтується на цих висновках - незаконним з таких підстав.

Судом встановлено, що ДП „Берегівське лісове господарство" проведена закупівля сувенірної продукції на підставі укладеного договору без номеру та дати між ТОВ «О.П.С.» та ДП «Берегівське лісове господарство» на продаж і доставку символіки у відповідності із замовленням по вартості товару, який вказаний у рахунку-фактурі. Для цілей даного договору рахунок - фактура розглядається як специфікація і з моменту його відповідного оформлення стає невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до цього договору та видаткової накладної ДП «Берегівське лісове господарство» перераховано коштів за придбану українську символіку в загальній сумі 42 340 гривень 94 копійки.

На думку суду твердження відповідача про те, що підприємством переплачено за вказану продукцію грошових коштів на суму 20 207 гривень, у зв'язку з чим, заподіяно збитки, не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству.

Відповідно до умов вищезазначеного договору (копія якого наявні в матеріалах

спави т.2 а.с. ), ДП "Берегівське лісове господарство" проведена закупівля товару

(символіки) у кількості і за ціною визначеною позивачу, що підтверджено видатковою накладною № ОПС-0102202 від 29 липня 2011 року;

- символіка "Герб малий" у кількості 4 штуки за ціною 780,83 грн./штука на суму 14835 гривень 77 копійок,

символіка "Герб лісу" у кількості 19 штук за ціною 780,83 грн./штука на суму 14835 гривень 77 коп, ;

- символіка фото Президента ( розмір 24x18) у кількості 13 штук за ціною 125 грн./штука на суму 1625 грн. ;

символіка фото Президента ( розмір 50x37) у кількості 14 штук за ціною 291,67 грн./штука на суму 4733 грн.55 коп. .

Вказана ціна товар) зазначена у рахунку -фактурі від 22 квітня 2011 року.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України.

Так, вказаною статтею передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу ' України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Угода, укладена між Державним підприємством "Берегівське лісове господарство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "О.П.С." не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін.

Крім.того, згідно із положеннями ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Також законом чітко передбачено наслідки нікчемності правочину - стягнення у дохід держави отриманого за таким договором.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року визначено, що при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однієї зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Що стосується застосованої відповідачем до укладеного між позивачем та ТОВ "О.П.С." договору методики визначення звичайних цін, то суд зазначає.

Відповідно ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Як було зазначено вище, договором між ДП "Брегівське лісове господарство" та ТОВ "О.П.С." передбачено, що ціна товару вказуються у рахунку - фактурі виставленому постачальником на кожну одиницю товару. Оригінал рахунку, товарна і податкова накладні вручаються представнику покупця по факту поставки. Оплата товару здійснюється шляхом 100 % попередньої оплати ціни товару в національній валюті України в безготівковій формі на рахунок постачальника. Ціна гари і упаковки входить у вартість товару.

Відповідач у акті ревізії дійшов висновку про придбання позивачем державної символіки за завищеними цінами у порівнянні зі звичайними цінами на аналогічний товар, внаслідок чого позивачем завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 33638,48 грн. (це різниця між цінами закупівлі та ринковими цінами). При цьому ним було застосовано висновок комплексного експертного товарознавчо - хімічного дослідження №10350/11-16/10366/11-14 від 28 вересня 2011 року Київського науково-дослідного - інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з питання порівняння вартості придбаної державної символіки із ринковими цінами. Відповідно до якого ринкова ціна станом на вересень 2011 року може складати з урахуванням ПДВ: сувенір "Фото Президента" (22x29 см) - 56,60 грн. (фактично закуплено (18x24 см) за 125 грн.); сувенір "Фото Президента" (42x56 см) - 179,50 грн. (фактично закуплено (37x50 см) за 291 грн. 67 коп.); сувенір "Герб лісу" - 500,00 грн. (фактично закуплено за 780, 83 грн.); сувенір "Герб малий" - 500,00 грн. (фактично закуплено за 780,83 грн.).

Із копії вказаного висновку, наявної у матеріалах справи, вбачається, що об'єктом дослідження є сувенірна продукція, а саме: сувенір "Фото Президента" (22x29 см) -1 шт., сувенір "Фото Президента" (42x56см) -1 шт., сувенір "Герб лісу" - 1 шт., сувенір "Герб малий" -1 шт..

Відповідно до п. 2 висновків вказаного висновку ринкова вартість сувенірної продукції станом на вересень 2011 року може складати з урахуванням ПДВ: сувенір "Фото Президента" (22x29 см) - 56,60 грн.; сувенір "Фото Президента" (42x56 см) - 179,50 грн.; сувенір "Герб лісу" - 500,00 грн.; сувенір "Герб малий" - 500,00 грн..

Таким чином, висновок містить лише прогнозовану вартість товару, по яких цінах можуть бути реалізовані закуплені вироби, а не констатували остаточний факт щодо ринкової вартості досліджуваної сувенірної продукції станом на вересень 2011 року. При цьому слід вказати, що вказані висновки не можуть бути застосовані до придбаного товару за договором від 21.07.2011 року, оскільки під час дослідження досліджувались фото Президента відмінні за від тих, які були придбані позивачем. Придбання товару позивачем було здійснено у липні 2011 року, а ціни, які використовувались відповідачем при визначені ринкової вартості були встановлені висновком станом на вересень 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про незаконність вимоги про відображення в в обліку дебіторської заборгованості по ТОВ «О.П.С." на різницю вартості символіки та прведення претензійно-позовної роботи з метою повернення сплачених коштів, та стягнення коштів з винних осіб .

Згідно пункту 8 Вимоги від 20.12.2011 року, яким контролюючий орган зобов'язує керівника Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" стягнути з винних осіб збитки від нестачі основних засобів в сумі 8 247,85 грн. в порядку та розмірах встановлених ст..ст. 130-136 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №116.

Як встановлено актом ревізії, у ході її проведення виявлено нестачу бензопили «Хускварна» залишковою вартістю 4 561,85 грн.. В ході ревізії бензопилу було повернуто до підприємства, а розмір збитків від нестачі становить 12 809,70 грн.

Актом ревізії (арк.47) встановлено, що контрольною перевіркою інвентаризації основних засобів у Новосільському лісництві №2, яка проводилась станом на 05 вересня 2011р., у матеріально-відповідального лісничого ОСОБА_3 встановлено нестачу бензопили «Хускварна» первісною вартістю 6 500,00 грн. Проте в цьому ж акті ревізії (арк.. 47), а також у Додатках 151-152 до акту, зазначено, що згідно пояснень матеріально-відповідальної особи ОСОБА_3 означена бензопила, на момент проведення контрольної перевірки інвентаризації, знаходилась на ремонті, в підтвердження чого ревізору наданий акт виконаних ремонтних робіт по вищеназваному основному засобу. В судовому засіданні представником Позивача подано інші письмові докази, якими підтверджується факт знаходження бензопили у ремонті, а саме: копію акта №0411КВ-003 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.11.2011 року (т.1 а.с.157) , копію акта приймання-передачі основних засобів від 07.11.2011 року ( т. 1 а.с.156) та бухгалтерську довідку від 22.11.2011 року (т.1 а.с.158). Ці документи підтверджують також те, що що в ході проведення ревізії вищеописане порушення усунуто, шляхом повернення бензопили підприємству.

Відповідно до п.45 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів

України від 20.04.2006р. № 550 (з відповідними змінами) у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжита заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Пунктом 46 цього ж нормативного документу зазначено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж З робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Враховуючи вищезазначене, дослідивши наявні у справі письмові докази та заслухавши пояснення сторін суд приходить до висновку про незаконність пункту 8 Вимоги від 20.12.2011 року , так як на на момент підписання акту перевірки описані в ньому порушення, пов'язані з нестачею основних засобів були усунуті.

Також суд констатує, що відповідач не наділений повноваженнями у сфері трудових відносин і посадові особи відповідача не мають повноважень робити за результатами проведених ним ревізій висновки щодо порушення або додержання вимог законодавства про працю та пред"являти вимоги про стягнення коштів у порядку КЗпП України.

А так, позовні вимоги Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про визнання частково протиправними та скасування пунктів 2, 3, 5 6, 8 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області від 20 грудня 2011 року № 0507- 07-76 14X8079 слід задовольнити .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ч. 1 ст.94 КАС України, якою передбачено - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету України слід повернути позивачу 31 гривні 19 копійок згідно квитанції від 16 січня 2012 року № 105 року .

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України,

постановив :

Позовні вимоги Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про визнання частково протиправною та скасування вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3, 5 6, 8 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області від 20 грудня 2011 року № 0507- 07-76 -14X8079, що адресована директору Державного підприємства "Берегівське лісове господарство".

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" сплачений судовий збір в сумі 32 гривні 19 копійок згідно квитанції від 16 січня 2012 року № 105.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя Большакова О.О.