Справа № 9625/10/2070
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 жовтня 2010 р. № 2-а- 9625/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Смоляр Є.А.,

у присутності представників

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова
про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова від 04.03.2010 року № 3 в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3252, 50 грн.; рішення ДПА у Харківській області від 21 квітня 2010 року № 659/Б/25-203; рішення ДПА України № 3969/Б/25-031 від 30.06.2010 року.

В обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що при проведенні перевірки відповідача фахівцями ДПІ недотримано вимог діючого законодавства в частині організації та проведення планової перевірки, крім того зазначає, що невідповідність коштів на місці проведення перевірки сумі, визначеній у денному Х звіті, то вона утворилася в наслідок того, що перевіряючими були пораховані кошти, які знаходилися поза межами місця проведення розрахунків.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений адміністративний позов просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи копії документів, суд встановив наступні обставини.

Десятого лютого поточного року на підставі направлення на проведення перевірки № 1289 від 09.02.2010 року фахівцями ДПА у Харківській області проведено перевірку закусочної, розташованої за адресою м.Харків, вул.. Героїв Сталінграду, що належить позивачеві з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За результатами проведеної перевірки складено акт № 86/20/34/23/НОМЕР_1 від 10.02.2010 року, яким зафіксовано порушення вимог п.п.1,2,6,12,13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у Московському районі м.Харкова прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С»№ НОМЕР_2 від 04.03.2010 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 6001,10 грн. Не погодившись із вказаним рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Рішенням ДПА України у Харківській області від 21.04.2010 року № 659/Б/25-203 скарга залишена без задоволення. Рішенням ДПА України від 30.06.2010 року № 3969/Б/25-031 скарга позивача частково задоволена: скасоване рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова від 04.03.2010 року № НОМЕР_2 в частині сплати 2748, 60 грн. штрафних санкцій та в зазначеній частині рішення ДПА України у Харківській області від 21 квітня 2010 року № 659/Б/25-203, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, а в інших частина вказані рішення залишені без змін, а скарга позивача відповідно без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача просить суд скасувати рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова від 04.03.2010 року № НОМЕР_2 з тих підстав, що воно прийняте на підставі перевірки, проведеної фахівцями податкової інспекції із порушенням вимог діючого законодавства: не повідомлено ОСОБА_3 про проведення перевірки за 10 днів; невідповідність рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова від 04.03.2010 року № НОМЕР_2 наказу ДПА України № 253 від 21.06.2001 року.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п.2 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу (далі -ОСОБА_4 № 509) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Статтею 111 Закону № 509 передбачено, що перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", вважаються позаплановими перевірками.

Разом з тим, здійснення контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків врегульовано розділом IV Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (ст. 15, 16) - далі ОСОБА_4 № 1776. Зокрема, ст. 15 визначено, що такий контроль здійснюється податковими органами шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

Вимоги щодо направлення не пізніш ніж за десять днів до дня проведення планової виїзної перевірки письмового повідомлення з зазначенням дати її початку та закінчення, які передбачені ч. 4 ст. 11-1 Закону України Про державну податкову службу в Україні застосовуються в разі проведення планової документальної перевірки платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ними податків та зборів (обовязкових платежів) і не поширюються на перевірки з питань дотримання положень Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, оскільки застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг діючим законодавством не визначено в якості податку або збору (обовязкового платежу).

ОСОБА_4 № 1776 є спеціальним у питаннях застосування реєстраторів розрахункових операцій, то інші нормативні акти, у тому числі ОСОБА_4 України «Про державну податкову службу України»№ 509, застосовуються тільки в частині, не врегульованій Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Суд зазначає, що ст. 112 Закону № 509-ХІІ, яка встановлює умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок, також передбачає наслідки недотримання контролюючим органом цих умов. Так, згідно частини другою цієї статті ненадання посадовими особами органу державної податкової служби платнику податків документів, перелік яких наведений в частині першій, або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника податків в проведенні органом державної податкової служби перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наданням йому права не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки.

Позивач не скористався цим правом та допустив працівників органу податкової служби до проведення перевірки, що дає суду підстави вважати, що на момент проведення перевірки у ФОП ОСОБА_3 були відсутні сумніви щодо її легітимності.

Суд також зауважує, що за визначенням пункту 2.7 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 р. № 253, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 р. за N 567/5758, в редакції наказу ДПА України від 10.08.2005 р. № 328, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій - це рішення керівника податкового органу /його заступника/ щодо виявленого порушення /крім порушення правил оподаткування/, яке приймається відповідно до законодавчих актів, якими надано право податковим органам застосовувати штрафні (фінансові) санкції. Форма рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) форма С затверджена як додаток 8 до названого Порядку.

Судовим розглядом встановлено, що листом від 20.04.2010 року № 4127/20/23-318 ДПІ у московському районі м. Харкова повідомила позивача про те, що у графі «встановлено порушення»замість «п.1,3 ст.3, ст..12, та ст..22, ст..3»правильним слід вважати «п.п.1,2,12,13 ст.3»та у пунктів визначення підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій замість «п.1,3 ст.17, ст..22 та ст..21»правильним слід вважати «п.1 ст.17, ст..21 та ст.22».

Суд зазначає, що наявні порушення при оформленні оскаржуваного рішення не спростовують факту наявності порушень, встановлених при перевірці та правильності визначення суми застосованих штрафних санкцій.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що посилання позивача на недотримання представниками податкових органів процедури проведення перевірки, не можуть бути взяті до уваги як підстава для задоволення позову.

Як підставу незаконного застосування штрафних санкцій позивач вказує на неправомірність включення працівниками податкової служби в загальну суму не оприбуткованої торгової виручки особистих коштів працівниці позивача.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки працівниками податкової адміністрації встановлено невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Розмір невідповідності дорівнює 645,25 грн.

В судовому засіданні представник позивача посилається на те, що зазначені кошти не знаходилися на місці проведення перевірки, а були у підсобному приміщенні.

З цього приводу суд зазначає, що п. 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

За визначенням наведеним у ст.2 Закону № 1776 місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Таке місце в аспекті п.1.2. постанови НБУ від 15.12.2004 року № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" є касою підприємця, тобто приміщенням або місцем здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Посилання представника відповідача на той факт, що зазначені грошові кошти знаходилися поза межами місця проведення перевірки, судом до уваги не приймаються з наступних підстав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила суду, що кошти у сумі 645,25 грн., знаходилися у підсобному приміщенні, проте при здійсненні перевіряючими закупки у неї не було відповідних купюр для сдачі, тому вона винесла ці кошти до залу та внесла до каси.

Приписи статті 22 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", кореспондовані у п.4.1 постанови НБУ від 15.12.2004 року № 637, які носять імперативний характер і не містять жодного виключення з чітко сформульованого правила, відповідно до якого сума грошових коштів на місці розрахунків незалежно від їх належності будь-якій особі та незалежно від джерела походження повинна співпадати з сумою коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Якщо з вини керівників не були створені належні умови для забезпечення схоронності коштів під час їх зберігання і транспортування, то вони несуть за це відповідальність у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, незабезпечення ФОП ОСОБА_3 наявності на місці проведення розрахунків лише готівкових коштів, отриманих за продані товари, є підставою для покладення на позивача фінансової відповідальності за допущені порушення правил здійснення господарської діяльності.

Пунктом 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»на субєктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі покладено обовязок видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Із дослідженого в судовому засіданні акту перевірки від 10.02.2010 року № 86/20/34/23/НОМЕР_1 встановлено, що при проведенні реалізації пива aropramen»на суму 5,25 грн. працівником позивача не було видано чек ( п.2.2.7 акту перевірки). Вказаний факт підтверджений у судовому засіданні поясненнями свідка - реалізатора ОСОБА_6, яка вказала на те, що вона розгубилася та не встигла видати чек.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність порушення вимог п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій за вказане порушення відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.17 вказаного Закону.

Враховуючи викладене вище та беручи до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а позивач належними доказами не довів факту неправомірності дій працівників органів податкової служби при проведенні перевірки та застосуванні фінансових санкцій, суд не вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.8-14,71,94,160-163,185-186 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова про скасування рішення залишити без задоволення

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

У повному обсязі постанова виготовлена та підписана 29.10.2010 року

Суддя Зоркіна Ю.В.