Справа № 2-а-575/10
Суддя: Іванченко О.Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Солонянський районний суд Дніпропетровської області
№ 2-а-575/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2010 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Іванченко О.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 5 жовтня 2010 року звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером, перебуває на обліку у Солонянському відділенні ПФУ, та відповідно до статті 1 Закону України № 2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни.

Статтею 6 вказаного закону передбачена виплата дітям війни щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, але відповідач у період 2006- 2007 року дану надбавку не виплачував взагалі, а у період з 1 січня 2008 року до часу його звернення до суду виплачує у розмірі лише 10%, оскільки законами України «Про державний бюджет» на 2006-2008 роки було зупинено дію статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Протягом 2009-2010 років зміни до вказаного закону не вносилися, але надбавка до пенсії йому виплачується у розмірі 10%.

Конституційний Суд України рішенням № 6-рп від 9.07.2007 року визнав положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» яким призупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Розмір соціальної допомоги, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», становить 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому підвищення пенсії у передбаченому законом розмірі: 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 31 серпня 2010 року, зобовязавши здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у вказані періоди у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням здійснених виплат.

Позивач просить поновити йому шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, пропущений з поважних причин, оскільки про порушення своїх прав він дізнався у серпні 2010 року з відповіді відповідача на його звернення. Посилається також на свою соціальну незахищеність, юридичну необізнаність, похилий вік, мінливість та заплутаність законодавства.

Відповідач надав заперечення проти позову, посилаючись на зупинення у відповідні періоди 2007-2008 років дії ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та на відповідність своїх дій постанові КМ України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у частині виплати підвищення до пенсії у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач є пенсіонером та відповідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у його пенсійному посвідченні. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Частиною 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведені позивачем причини пропуску ним шестимісячного строку звернення до суду немає підстав вважати поважними, оскільки позивачеві було відомо про надання йому статусу дитини війни, про що свідчить відмітка у його пенсійному посвідченні, він щомісячно отримує пенсію, був повідомлений про її розмір, тому повинен був взнати про порушення своїх прав та інтересів в частині невиплати підвищення пенсії, але не звертався до відповідача за розясненнями, не подав протягом шести місяців з дня порушення його права позову до суду.

На підставі наведеного суд не убачає підстав для задоволення позову за період невиплати йому підвищення до пенсії, що перевищує шість місяців до часу його звернення до суду.

За період з 1 березня 2010 року по 31 серпня 2010 року позов підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження наявними у справі доказами.

Доводи відповідача про відсутність належного фінансування підвищення до пенсії, зупинення дії законів про виплату підвищення законами України «Про бюджет», регулювання цього питання постановою уряду України є безпідставними, оскільки вони не відповідають змісту ст.22 Конституції України, за приписами якої при прийнятті інших або нових законів, внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, про що вказано і у рішенні Конституційного Суду України від 9.07.2010 року № 6-рп.

Відповідач відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» зобовязаний виплачувати позивачеві підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування), тому його рішення та дії щодо виплати підвищення у нижчому розмірі: 10% є протиправними, і він повинен здійснити відповідний перерахунок та виплатити підвищення до пенсії у визначеному законом розмірі: 30%, зарахувавши здійснені виплати у розмірі 10%.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 1 1, 69, 71, 99, 100, 159-163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про поновлення строку звернення до суду, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 1 березня по 31 серпня 2010 у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 1 березня по 31 серпня 2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплат, які було здійснено у цей період, відмовивши у решті позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається Ьсобою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя