Справа № 2а-14424/10/0570
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бєломєстнов О.Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року справа №2а-14424/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Яманко В.Г., Міронової Г.М.

за участю представників від:

позивача: не зявився, повідомлений належним чином

відповідача: не з»явився, повідомлений належним чином

розглянувши у письмовому

провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Вугледарі

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 9 серпня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-14424/10/0570

за позовом Державного підприємства

«Донецька вугільна енергетична компанія»в інтересах ВП «Шахтоуправління

«Південнодонбаська»№3

до Державної податкової інспекції в м.Вугледарі

про визнання недійсними податкових повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія»звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції в м.Вугледарі про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м.Вугледарі № /1784/15-112 від 28 листопада 2006 року та №001281540/0/1785/15-112 від 28 листопада 2006 року (том 1, арк. спр. 3 - 4).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25 січня 2007 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (том.1, арк. спр. 32).

Заявою від 21 березня 200 р. позивач відмовився від позовних вимог в частині суми нарахованих штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 28 листопада 2006 року №/0/1784/15-112 щодо сплати поточних платежів в розмірі 214704,58 грн. (том 2, арк. спр. 53).

Постановою Господарського суду Донецької області від 21 березня 2007 року позов Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»м.Донецьк до Державної податкової інспекції у м.Вугледарі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2006 року № /1784/15-112, в частині застосування штрафної санкції у сумі 1459583,50 грн. податкового повідомлення-рішення №/0/1785/15-112 від 28 листопада 2006 року задоволений: визнано повністю недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Вугледарі від 28 листопада 2006 року №/0/1785/15-112 про застосування штрафної санкції у сумі 425 959,54 грн.; визнано недійсним податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2006 року №№/0/1784/15-112 в частині застосування штрафної санкції за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобовязань у сумі 1459583,50 грн.; прийнято відмову позивача від позову в частині визнання недійсним податкового повідомлення рішення № /0/1784/15-112 від 28 листопада 2006року щодо застосування штрафної санкції у сумі 214 704,58грн. і закрито провадження у справі в цій частині відповідно до п.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України (том 2, арк. спр. 66 68).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2007 року по справі № 31/12а постанова Господарського суду Донецької області від 21 березня 2007 року залишена без змін (том 2, арк. спр. 89 90).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2010 року постанова Господарського суду Донецької області від 21 березня 2007 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2007 року були скасовані. Справу направлено на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду (том 2, арк. спр. 122 124).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2010 року позов Державного підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія»до Державної податкової інспекції в м.Вугледарі про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень №/0/1784/15-112, № /0/1785/15-112 від 28 листопада 2006 року задоволений: визнане недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Вугледарі Донецької області № /0/1785/15-112 від 28 листопада 2006 року про застосування штрафу у розмірі 425959,54 грн. за несвоєчасну сплату податкових зобовязань зі сплати податку на прибуток; визнане недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Вугледарі Донецької області № /0/1784/15-112 від 28 листопада 2006 року про застосування штрафу у розмірі 1674288,08 грн. за несвоєчасну сплату податкових зобовязань зі сплати податку на прибуток ( том 2, арк. спр. 170 - 172).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що нарахування штрафної санкції на суму податкового зобовязання по уточненій декларації є неправомірним, оскільки подання уточненої декларації платником податку є виправлення допущеної ним помилки, що спричиняє нарахування платником податку самостійного штрафу відповідно до п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не є способом і джерелом погашення податкових зобовязань чи податкового боргу відповідно до ст. 17 цього Закону, що мало б наслідком застосування штрафу відповідно до п. 17.1.7 ст. 17 вищевказаного Закону. Висновки акту перевірки податкового органу зроблені відповідачем без врахування приписів нормативно-правових актів, тому прийняте на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення є незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсним.

Державна податкова інспекції в м.Вугледарі подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року у адміністративній справі №2а-14424/10/0570 в частині задоволення позовних вимог ДП «ДВЕК»у сумі 1885543,04 грн. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ДП «ДВЕК»відмовити повністю з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (том 2, арк. спр. 174-175).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом не було досліджено всіх суттєвих обставин по справі при прийнятті рішення про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень від 28 листопада 2006 року в частині задоволення позову ДП «ДВЕК»на суму 1885543,04 грн. та порушено норми матеріального і процесуального права, а зокрема судом першої інстанції не враховано вимоги Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»щодо застосування штрафних санкцій, передбачених пп. 17.1.7 ст. 17 вищевказаного Закону за порушення строків сплати, які були визначені в договорі про розстрочення податкових зобовязань відповідно ст.14 цього Закону.

Позивач у судове засідання не з»явився, проте звернувся до суду із заявою від 20.09.2010р. № 1587, в якій просив розглянути справу за відсутності його представника.

Крім того, позивач звернувся до суду із заявою від 21.09.2010р. № 1593, в якій повідомив про те, що підтримує позовні вимоги з урахуванням заяви від 21.03.2007р. про відмову від позову в частині 214704,58 грн. (т.2 а.с.53).

Позивач надіслав свої заперечення на апеляційну скаргу від 16.09.2010р. № 1577, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у частині задоволення позовних вимог ДП «ДВЕК»у сумі 1 885 543,04 грн. та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Відповідач у судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Керуючись п. 2 частини 1 ст. 197 КАС України судова колегія ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі:

ВП «Шахта «Південнодонбаська №3», в інтересах якого предявлено позов, є відокремленим підрозділом позивача, який є правонаступником ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3» Державного підприємства «Донецька вугільна коксівна компанія», що не заперечується сторонами.

ДПІ на підставі акту перевірки дотримання ВП «Шахта «Південнодонбаська №3»ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»граничних строків сплати узгоджених податкових зобовязань № 73-15-33577404 від 20 листопада 2006 року прийняла податкові повідомлення рішення № /0/1785/15-112 від 28 листопада 2006 року та № /0/1784/15-112 від 28 листопада 2006 року, якими були нараховані штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на прибуток відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у розмірі 20%, що складає - 425959,54 грн. за порушення граничних строків сплати податку на прибуток на 73 календарних днів та 50%, що складає - 1674288,08 грн. за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на прибуток більш ніж 90 календарних днів (том 1, арк. спр. 6 9).

За результатами перевірки порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання відповідачем було встановлено, що підприємством:

- не сплачена у встановлений строк 29048,24 грн. по уточнюючій декларації № 2662 від 08 вересня 2005 року, граничний строк сплати який 08 вересня 2005 року;

- не сплачено у встановлений граничний строк - 3754021,28 грн. по рішенню про правонаступництво №3 від 19 серпня 2005 року;

- не сплачено у встановлений граничний строк -1695304,17 грн. по декларації з податку на прибуток № 3977, по який задекларовано до сплати -3412700,00 грн., про що був складений акт № 73-15-33577404 від 20 листопада 2006року (том 1, арк. спр. 10 -11).

При проведенні реорганізації вугільних підприємств на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 26 травня 2005 року №238 «Про реорганізацію ДП «Донецька вугільна коксовна компанія»ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» був виключений зі складу ДП «Донецька вугільна коксовна компанія» та переведений до ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». Після проведення реорганізації та перереєстрації ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» на підставі рішення про правонаступництво №3 від 19 серпня 2005 року на особовий рахунок з податку на прибуток була перенесена податкова заборгованість з основного платежу у сумі 10215960,06 грн., у тому числі:

- частина податкового зобовязання за рахунком податкових зобовязань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за півріччя 2004 року від 09 серпня 2004 року № 2017 у суму 1711200,06 грн.;

- податкове зобовязання за розрахунком податкових зобовязань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 11 місяців 2004 року від 20 грудня 2004 року № 3403 у сумі 425300,00 грн.;

- податкове зобовязання за декларацією з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2005 року від 10 травня 2005 року № 1093 у сумі 5173000,00 грн.;

- податкове зобовязання за декларацією з податку на прибуток підприємства за півріччя 2005 року від 19 липня 2005 року № 2142 у сумі 3690800,00 грн.

Таким чином, як вважає суд першої інстанції, висновки відповідача про порушення граничних строків сплати податкових зобовязань ґрунтуються на факті несвоєчасності оплати вказаних декларацій. При цьому він виходив з погашення цих зобовязань платіжними дорученнями №3763 від 29 вересня 2005 року, № 2615 від 31 жовтня 2005 року, №2921 від 18 листопада 2005 року, №3113 від 22 грудня 2005 року, №3242 від 29 листопада 2005 року, № 7749 від 23 травня 2006 року, № 7767 від 24 травня 2006 року, № 7832 від 25 травня 2006 року, № 8026 від 31 травня 2006 року, № 8651 від 21 червня 2006 року, № 8724 від 23 червня 2006 року, № 8807 від 23 червня 2006 року, № 8981 від 29 червня 2006 року, № 9070 від 30 червня 2006 року, № 9742 від 25 липня 2006 року, № 9899 від 28 липня 2006 року, № 9999 від 31 липня 2006 року, № 0005 від 31 липня 2006 року, № 0028 від 01 серпня 2006 року, № 0048 від 02 серпня 2006 року, № 0180 від 04 серпня 2006 року, № 0349 від 11 серпня 2006 року, № 0491 від 17 серпня 2006 року, № 0576 від 21 серпня 2006 року, № 1293 від 25 вересня 2006 року, № 1301 від 26 вересня 2006 року, № 1384 від 27 вересня 2006 року, № 1829 від 13 жовтня 2006 року, № 1941 від 17 жовтня 2006 року, № 2044 від 19 жовтня 2006 року, № 2413 від 31 жовтня 2006 року (у призначені платежу яких зазначено: «розстрочка з податку на прибуток, згідно рішення господарського суду за: вересень 2005р., жовтень 2005р., листопад 2005р., грудень 2005р., травень 2006р., червень 2006р., липень 2006р., серпень 2006р., вересень 2006., жовтень 2006р.») (том 1, акр. спр. 62 79).

Також, позивачем до податкового органу були подані уточнюючі декларації з податку на прибуток від 20 вересня 2005 року на суму 1300000,00грн., від 17 травня 2006 року на суму 285700,00 грн., від 17 травня 2006 року на суму 275200,00 грн., від 22 травня 2006 року на суму 515439,00 грн., від 31 жовтня 2006 року на суму 46700,00 грн., від 31 жовтня 2006 року на суму 40200,00 грн. (том 1, арк. спр. 89 94).

Крім того, позивачем платіжними дорученнями № 8069 від 31 травня 2006 року, № 8854 від 26 червня 2006 року, № 8883 від 27 червня 2006 року, № 9622 від 21 липня 2006 року, № 9668 від 21 липня 2006 року в повному обсязі було перераховано податок на прибуток (у призначенні платежу яких зазначено: «Податок на прибуток. Перерахування до бюджету повністю»по строку 31 травня 2006 року, 26 червня 2006 року, 27 червня 2006 року, 21 липня 2006 року, 21 липня 2006 року відповідно) (том 1, арк. спр. 60 -62).

Також, як вбачається з матеріалів справи ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 «ДП «ДВЕК» надало до ДПІ декларацію про прибуток за перше півріччя 2005 року у сумі 3690,8 тис. грн., а також уточнюючу декларацію, якою зменшена сума узгодженого податкового зобовязання на суму 700,8 тис. грн. (том 1, акр. спр. 95 98).

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»між підприємством та органом державної податкової служби 29 серпня 2005 року було укладено договір за №107 про розстрочення податкових зобовязань з податку на прибуток в розмірі 2990, 0 тис. грн. з розстрочкою сплати останнього на три місяці рівними частинами до 19 числа кожного місяця (том 2, арк. спр. 3 4).

Крім того, згідно постанови Господарського суду Донецької області від 12 січня 2006 року в рамках справи №31/321 з Підприємства було стягнено борг з податку на прибуток в розмірі 14033299,09 грн., виконання якого розстрочене на 36 місяців.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату платником податків узгоджених сум податкових зобовязань.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), Законом України від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні»(далі Закон №509) та Законом України від 21 грудня 2000 року №2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно з п. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 17.1.7 п.17.1. ст.17 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

За правилами п.1.2 ст.1 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами податкове зобов'язання це - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Строки сплати узгодженого податкового зобов'язання визначені у п.п.5.3.1. п.5.3. ст.5 наведеного Закону і становлять десять календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про систему оподаткування платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

За приписами п.3 ст.9 цього Закону обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно до п.20.1 ст.20, п.21.1 ст.21 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні ініціатором переказу може бути платник, ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976 встановлено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає саме платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

З матеріалів справи вбачаться, що оспорюваними податковими повідомлення-рішенням відповідачем застосовані штрафні санкції до позивача, при сплаті ним податкових зобов'язань за зовсім інші податкові періоди, податкові зобов'язання яких визначені іншими податковими деклараціями.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно використав зазначені кошти як джерело погашення податкового боргу та нарахував штрафні санкції.

Посилання відповідача на п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки зазначеною нормою не встановлено право чи обов'язок саме податкового органу змінювати податкові зобов'язання в рахунок сплати яких платник податків спрямував кошти. Не передбачено таке право податкового органу і будь якими іншими нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»або іншими законами з питань оподаткування.

Але, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення всіх позовних вимог та визнання повністю недійсними податкових повідомлень-рішень № /0/1785/15-112 від 28 листопада 2006 року та № /0/1784/15-112 від 28 листопада 2006 року, оскільки в матеріалах справи міститься заява позивача від 21 березня 2000 року, якою позивач відмовився від позовних вимог в частині суми нарахованих штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 28 листопада 2006 року №/0/1784/15-112 щодо сплати поточних платежів в розмірі 214704,58 грн. (том 2, арк. спр. 53), що не було враховано судом першої інстанції під час винесення рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 28 листопада 2006 року №/0/1784/15-112 щодо сплати поточних платежів в розмірі 214704,58 грн. провадження у справі необхідно закрити.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано положення Закону України № 2181 щодо застосування штрафних санкцій, передбачених п.п.17.1.7 ст. 17 вказаного Закону за порушення строків сплати, які були визначені в договорі про розстрочення податкових зобов»язань відповідно до ст. 14 цього Закону, колегія суддів відхиляє, оскільки договором з ДПІ № 107 від 29.08.2005р. була розстрочена сплата податкових зобов»язань на загальну суму 2 990 000,00 грн. терміном з 19.08.2005р. до 18.11.2005р. (тобто протягом 3 місяців) рівними частками по 996 667,00 грн. щомісячно до 19 числа кожного місяця. Згідно наданих до матеріалів справи платіжних доручень суми розстрочених податкових зобов»язань сплачені у повному обсязі, тому підстав для застосування штрафних санкцій не було.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, постанова суду прийнята при невірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням рішення про часткове задоволення позовних вимог та закриття провадження в частині позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Вугледарі на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2010 року у адміністративній справі №2а-14424/10/0570 за позовом Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»до Державної податкової інспекції в м.Вугледарі про визнання недійсними податкових повідомлень рішень задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2010 року у адміністративній справі №2а-14424/10/0570 за позовом Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»до Державної податкової інспекції в м.Вугледарі про визнання недійсними податкових повідомлень рішень скасувати.

Позов Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія до Державної податкової інспекції у м. Вугледар про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Вугледар від 28 листопада 2006 року №/0/1785/15-112 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 425959,54 грн. за несвоєчасну сплату податкових зобовязань з податку на прибуток.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Вугледар від 28 листопада 2006 року №/0/1784/15-112 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1459583,50грн. за несвоєчасну сплату податкових зобовязань з податку на прибуток.

Постанова складена та підписана колегією суддів 21 вересня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п»ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді В.Г. Яманко

ОСОБА_2