Справа № 809/2684/15
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа № 809/2684/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Драгомирецького І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон"

до відповідача: Відділу Державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області

про визнання дій незаконними, скасування постанови від 04.06.2015 року та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" (надалі позивач) звернулося в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (далі - відповідач) про визнання дій незаконними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №47730984 від 04.06.2015 року та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог Закону України Про виконавче провадження винесено оскаржувану постанову від 04.06.2015 року, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" добровільно було погашено заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що 08.09.2014 року відповідачем відкрито виконавче провадження №44691324 з виконання виконавчого листа №344/11851/2013 від 15.08.2014 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 617 982,26 грн. Вказав, що 13.05.2015 року ним було погашено заборгованістьперед Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" у повному обсязі, що підтверджується довідкою банківської установи від 18.05.2015 року, а відтак підстави для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн. відсутні. Вважає дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору незаконними, а оскаржувану постанову від 04.06.2015 року такою, що підлягає скасуванню. Просив позов повністю задовольнити.

26.08.2015 року представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що позивачем дійсно самостійно погашено заборгованість перед стягувачем, однак після спливу семиденного строку, визначеного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2014 року. У звязку з наведеним, 13.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн. За заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" від 13.05.2015 року виконавчий документ - виконавчий лист Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/11851/2013 від 15.08.2014 року повернуто стягувачу, про що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.05.2015 року (ВП №44691324). При цьому виконання постанови від 13.10.2014 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн. державним виконавцем виділено в окреме виконавче провадження №47730984, в межах якого і винесено оскаржувану постанову від 04.06.2015 року. Просив у задоволенні позову відмовити.

В подальшому у судові засідання представник відповідача не являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпискою та повідомленням про вручення поштового відправлення. 16.09.2015 року відповідач подав суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

04.06.2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47730984 з виконання постанови Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області від 13.10.2014 року №8192 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору в сумі 61 798,22 грн. (а.с.8).

Вважаючи дії державного виконавця щодо винесення згаданої постанови від 04.06.2015 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн. незаконними, а постанову про відкриття виконавчого провадження №47730984 від 04.06.2015 року такою, що винесена з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України Про виконавче провадження.

Згідно частин 1 та 2 статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження визначені обовязки і права державних виконавців.

Згідно частини 1, абзацу 2 частини 2 статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Такими виконавчими документами серед іншого можуть бути виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина 1).

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (абзац 2 частини 2).

Судом встановлено, що 29.08.2014 року Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" подано до Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області заяву про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа №344/11851/2013 від 15.08.2014 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 617 982,26 грн. (а.с.62, 63).

08.09.2014 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №44691324 за вказаним виконавчим документом та запропоновано боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" добровільно виконати його в строк до семи днів з моменту отримання даної постанови (а.с.67).

У судовому засіданні зясовано, що боржником не було погашено заборгованість у розмірі 617 982,26 грн. у визначений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2014 року семиденний строк для добровільного виконання виконавчого документа.

У звязку з наведеним, 13.10.2014 року державним виконавцем на виконання вимог частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн. (а.с.66) та розпочато примусове виконання виконавчого листа №344/11851/2013 від 15.08.2014 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Так, 16.10.2014 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Стянинського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, здійснено запити у відповідні реєструючі органи щодо надання інформацій про наявність майна, належного боржнику (а.с.75, 77, 79-81).

У судовому засіданні встановлено, що 13.05.2015 року ОСОБА_1, засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон", самостійно погашено заборгованість за Кредитним договором №0 від 03.08.2006 року, що підтверджується наданими Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" довідками за №59-3/15-1091 та №59-3/15-197 від 18.05.2015 року, які містяться у матеріалах справи (а.с.10, 12).

Доводи представника позивача про те, що підстави для стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн. відсутні, оскільки боржником самостійно погашено заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" у повному обсязі, є необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначеному розмірі виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

При цьому суд звертає увагу на те, що за змістом абзацу 2 частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ вважається добровільно виконаним, якщо боржник виконав його самостійно у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження або у інший (менший) строк, визначений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Самостійне виконання боржником виконавчого документа, але після спливу семиденного строку з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження або іншого (меншого) строку, визначеного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не є добровільним в розумінні положень частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно не може бути безумовною підставою для звільнення такого боржника від сплати виконавчого збору, порядок стягнення якого визначений статтею 28 цього Закону.

Як уже зясовано судом, позивачем (боржником) самостійно погашено заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" у повному обсязі, однак після спливу строку для добровільного виконання, визначеного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2014 року (ВП №44691324).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно винесено постанову від 13.10.2014 року (ВП №44691324) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору в розмірі 61 798,22 грн. за невиконання рішення майнового характеру у строк, визначений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження №44691324 від 08.09.2014 року.

Не відповідають дійсності і твердження представника позивача про те, що державний виконавець не проводив жодних виконавчих дій по стягненню заборгованості з позивача (боржника), що підтверджується також дослідженим в судовому засіданні в якості письмового доказу виконавчим провадженням №44691324 (а.с.61-93).

26.05.2015 року на адресу відповідача поступила заява ПАТ "УкрСиббанк" від 13.05.2015 року за №30-4 про повернення виконавчого листа без виконання (а.с.90).

27.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП №44691324) на підставі пункту 1 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.92).

Одночасно державним виконавцем винесено постанову про виділення виконавчого збору в окреме виконавче провадження від 27.05.2015 року (ВП №44691324), якою виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору виділено в окреме виконавче провадження (а.с.91).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 6 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу (пункт 7).

Таким чином, оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.05.2015 року державним виконавцем винесена з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 47 України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про те, що 04.06.2015 року відповідачем правомірно відкрито виконавче провадження №47730984 з виконання постанови Відділу державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області від 13.10.2015 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еталон" виконавчого збору у розмірі 61 798,22 грн.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №47730984 від 04.06.2015 року відповідачем винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом України Про виконавче провадження, а тому підстави для її скасування, як і для визнання дій державного виконавця щодо її винесення незаконними, відсутні.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт 1); з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (пункт 2); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 28.09.2015 року.