Справа № 2а/0270/3378/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0270/3378/11

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 р. Справа № 2а/0270/3378/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи

за позовом: прокурора Літинського району в інтересах держави в особі відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Хмільницькому району

до: малого колективного підприємства "Газомонтаж"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Літинського району в інтересах держави в особі відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (Далі - Фонд) у Хмільницькому районі звернувся до суду з позовом до малого колективного підприємства «Газомонтаж» (далі - МКП «Газмонтаж») про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно розрахункової відомості про нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 4 квартал 2010 року, та акту перевірки №31 від 07.04.2011 р. станом на 07.04.2011 р. за МКП «Газмонтаж» рахується заборгованість перед Фондом в сумі 7654,50 грн., яка погашена частково. Відповідно до акту взаємозвірки між МКП «Газомонтаж» та відділенням виконавчої дирекції Фонду у Хмільницькому районі заборгованість станом на 01.05.2011 р. становить 6660,84 грн.

Оскільки, на дату звернення до суду відповідачем заборгованість по сплаті страхових внесків до Фонду у Хмільницькому районі не погашена, прокурор Літинського району в інтересах держави в особі Фонду, згідно ст.121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. 60 КАСУ звернувся до суду з проханням стягнути з МКП «Газмонтаж» заборгованість у сумі 6660,84 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2011 року відкрито провадження у справі.

Представник прокуратури у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

22.09.2011 року до суду надійшла заява представника позивача щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача, також, подав заяву щодо розгляду справи без його участі в порядку письмового провадження. Зокрема, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, а також відсутності потреби заслуховувати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, регулюються Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є обов'язковість сплати страхувальником страхових внесків.

Відповідно до ст. 6 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхувальниками за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням є роботодавці та застраховані особи, якщо інше не передбачено законами України.

Страхувальник, згідно ст. 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", несе відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому або Фонду соціального страхування від нещасних випадків внаслідок невиконання своїх обов'язків із страхування від нещасного випадку, відповідно до закону.

Зокрема, ч. 3 ст. 52 вказаного вище Закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо страхових коштів, несвоєчасне інформування Фонду соціального страхування від нещасних випадків про річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), нещасні випадки на виробництві та професійні захворювання, що сталися на підприємстві, про зміни технології робіт або виду діяльності підприємства страхувальник притягується до відповідальності згідно із законом.

Оскільки, відповідачем не перераховані вказані страхові внески до Фонду, то відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Даний борг визначений на підставі Акту перевірки від 07.04.2011 року №31 та Акту звірки взаєморозрахунків між Фондом у Хмільницькому районі і МКП «Газмонтаж» від 01.05.2011 року, який підписаний позивачем, відповідачем та скріплений печатками.

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість по страховим внескам в розмірі 6660,84 грн.

Оцінюючи визнання позову відповідачем, суд виходить з наступного.

Статтею 136 КАС України передбачено, що відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв’язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статтею 112 КАС України.

Відповідно до ст. 112 КАС України відповідач може визнати адміністративний позов повністю або частково. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно із ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд, переконавшись у наявності законних підстав визнання адміністративного позову відповідачем (ст. 136 КАС України), дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, сума, що відображена в позовній заяві, підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 52, 55 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ст.ст. 11,70, 71, 79, 86, 94, 112, 122, 128, 136, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Копію даної постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна