Справа № 802/1623/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1623/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

23 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Шаргородські Електричні Мережі» (ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Шаргородські Електричні Мережі»), Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ПАТ «Полянський гірничний комбінат») про визнання протиправною бездіяльності Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо ненадання відповіді на заяву позивача; зобов'язання Вінницьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виконати покладені державою на нього обов'язки та повноваження стосовно розгляду заяви позивача та застосувати належні міри до монополіста; визнання протиправною відмову СО «Шаргородські Електричні Мережі» ПАТ «Вінницяобленерго» від реалізації товару та укладанні (переукладанні) договору (про користування електричною енергією); зобов'язання СО «Шаргородські Електричні Мережі» ПАТ «Вінницяобленерго» укласти (переукласти) договір про користування електричною енергією та стягнення з СО «Шаргородські Електричні Мережі» ПАТ «Вінницяобленерго» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 51000 грн.

Згідно поданої ОСОБА_3 заяви про зміну позовних вимог від 03 липня 2015 року останній просив замінити відповідача - СО «Шаргородські Електричні Мережі» ПАТ «Вінницяобленерго» на ПАТ «Вінницяобленерго» та просив визнати протиправною бездіяльності Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо ненадання відповіді на заяву позивача; зобов'язати Вінницьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виконати покладені державою на нього обов'язки та повноваження стосовно розгляду заяви позивача та застосувати належні міри до монополіста; визнати протиправною відмову ПАТ «Вінницяобленерго» від реалізації товару та укладанні (переукладанні) договору (про користування електричною енергією); зобов'язати ПАТ «Вінницяобленерго» укласти (переукласти) договір про користування електричною енергією, визнати неправомірним відключення (16 квітня 2015 року) від електричної мережі будинку позивача з боку ПАТ «Вінницяобленерго»; зобов'язати ПАТ «Вінницяобленерго» підключити будинок позивача до електричної мережі та стягнути з ПАТ «Вінницяобленерго» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 85000 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно і належним чином, а відтак судом апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю -доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції послався на норми п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Аналогічна норма міститься в ст. 4 КАС України, згідно якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Крім того, ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_3 до ПАТ "Вінницяобленерго" не є публічно-правовим, а ґрунтуються на вимогах цивільного законодавства і мають ознаки приватно-правового спору, а відтак підлягають розгляду місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Крім того, згідно із ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, законом допускається розгляд в одному провадженні вимог про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою розв'язати публічно-правовий спір.

У даному випадку позивачем не заявляно вимог про вирішення публічно-правового спору до ПАТ "Вінницяобленерго", а відтак відсутні підстави для застосування ч.2 ст.21 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження в частині позовних вимог до ПАТ "Вінницяобленерго" про стягнення моральної шкоди.

Що стосується позовних вимог до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на заяву позивача та зобов'язання виконати покладені державою на нього обов'язки та повноваження стосовно розгляду заяви позивача та застосувати належні міри до монополіста, то дані вимоги є публічно-правовими та підлягають розгляду в адміністративному порядку.

Проте, суд першої інстанції закрив провадження у справі щодо усіх позовних вимог, які заявлені до обох відповідачів, в тому числі і щодо тих, які належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, у відповідності до п. 3, 4 ч. 1 ст. 204 КАС України колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 157, 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року, - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог заявлених до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.