Справа № 2а/0270/4568/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4568/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Середюку Миколі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

третьої особи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: комунального підприємства "Вінницька спеціалізована ритуальна служба", третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради

до: контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області

про: скасування листа-вимоги

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов комунального підприємства "Вінницька спеціалізована ритуальна служба", третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради до контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про скасування листа вимоги.

Позов мотивований наступним.

Контрольно-ревізійним управлінням у Вінницькій області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства "Вінницька спеціалізована ритуальна служба" за період з 01.01.2008 р. по 01.06.2011 р., за результатом якої складено акт. На підставі зазначеного Акту позивачу було направлено лист вимогу №02-06-20-14/7119 від 09.09.2011 р. На переконання позивача лист вимога у пунктах 2, 3, 4 є такою, що не ґрунтується на законі, а відтак підлягає до скасування.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2011 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях та законність оскаржуваних вимог, викладених у листі №02-06-20-14/7119 від 09.09.2011 р.

Представник третьої особи просив суд задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані докази, в їх сукупності, суд встановив наступне.

На виконання плану контрольно-ревізійної роботи ІІ кварталу 2011 року, контрольно-ревізійним управлінням у Вінницькій області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства "Вінницька спеціалізована ритуальна служба" за період з 01.01.2008 року по 01.06.2011 року.

За результатами ревізії було складено Акт ревізії фінансового-господарської діяльності комунального підприємства "Вінницька спеціалізована ритуальна служба" від 04.08.2011 р. №06-15/27 (далі - Акт), у якому вказується на ряд порушень та недоліків діяльності позивача.

На підставі названого акту позивачу було направлено лист - вимогу №02-06-20-14/7119 від 09.09.2011 року про усунення порушень законодавства з фінансових питань.

Позивач звернувся з даним позовом до суду не погоджуючись з наступними пунктами вказаного листа-вимоги:

1. Відобразити у обліку кредиторську заборгованість перед ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради в сумі 286172,22 грн. та вжити заходи щодо повернення до місцевого бюджету зазначеної суми (пункт 2).

2. Стягнути з осіб, винних у зайвому списанні паливо мастильних матеріалів, 31827,15 грн. (пункт 3).

3. Стягнути з осіб, винних у зайвому списанні паливо мастильних матеріалів, 216765,11 грн. (пункт 4).

За результатами розгляду пункту 2 листа вимоги №02-06-20-14/7119 від 09.09.2011 року, суд встановив наступне.

За змістом Акту, ревізією з питань формування витрат Підприємства та їх відшкодування замовниками робіт встановлено випадки завищення витрат Підприємства включених до актів виконаних робіт за відповідний період, а саме до актів виконаних робіт по благоустрою кладовищ, транспортуванню померлих з місць подій, представлених позивачем до оплати ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради (Замовник), включались витрат, які не підтверджено даними бухгалтерського обліку за відповідний період, що є порушенням ст. 1, ст. 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996).

Згідно акту виконаних робіт по благоустрою територій кладовищ, меморіалу та санвузла №3 за квітень 2008 року, Підприємством заактовано та пред'явлено ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради (далі - ОСОБА_7) до оплати виконані роботи на суму 61967,03грн.

Вказана в акті №3 за квітень 2008 року сума оплачена ОСОБА_7 в повному обсязі.

В ході ревізії перевіряючі із усних пояснень головного бухгалтера підприємства встановили, що включені до акту виконаних робіт №3 за квітень 2008 року витрати фактично понесені позивачем при виконанні зазначених робіт у лютому-березні 2008 року.

Виконання наведених робіт, а також прийняття оплати за їх виконання проводилось Підприємством в рамках укладеного між позивачем та ОСОБА_7 договору від 02.04.2008 року №16, який відповідно до п.7.1 вступив в дію з моменту його підписання, а саме з 02.04.2008 року. Відтак, за приписами ст.ст. 509, 526, 626 Цивільного кодексу України, зобов'язання позивача та ОСОБА_7 щодо виконання умов Договору виникають лише з моменту вступу в дію даного правочину.

Враховуючи вищевикладене, як вказано в Акті ревізії, витрати підприємства у сумі 61 967,03грн. включені ним до акту виконаних робіт №3 за квітень 2008 року безпідставно.

Крім того, аналогічні порушення допущено Підприємством по розрахункам з ОСОБА_7 в травні 2008 року на загальну суму 115 843, 28грн. (за договором №34 від 28.04.2008 року, акти виконаних робіт №№1, 2); та в травні 2009 року на загальну суму 108 361,91грн. (за договором №36 від 18.05.2009 року, акт виконаних робіт №1).

За таких обставин, Підприємством завищено вартість виконаних робіт по благоустрою територій кладовищ та виконаних робіт по підбору та транспортуванню померлих з місць подій до судово-медичного моргу за квітень-травень 2008 року, травень 2009 року в загальній сумі 286 172,22грн. з врахуванням ПДВ, що призвело до збитків бюджету м. Вінниці.

З метою вжиття заходів по усуненню фінансових порушень, відповідачем предявлено лист від 09.09.11 р. №20-14/525 з вимогами щодо їх усунення, зокрема: відобразити у обліку кредиторську заборгованість перед ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради в сумі 286172,22 грн. та вжити заходи щодо повернення до місцевого бюджету зазначеної суми.

Мотивуючи п. 2 вимоги, яка є предметом дослідження, відповідач посилається на завищення позивачем витрат на загальну суму 286172,22 грн., що не підтверджені даними бухгалтерського обліку та первинними бухгалтерськими документами, проте включені до актів виконаних робіт до відповідних договорів. Відповідач вважає, що з боку позивача мало місце порушення умов договорів, приписів цивільного законодавства, що регулюють виконання зобов'язань, а також законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Суд не погоджується з висновками Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області, та вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування п. 2 листа-вимоги №02-06-20-14/7119 від 09.09.2011 р., виходячи з наступного.

"Вінницька спеціалізована ритуальна служба" є комунальним підприємством, заснованим Вінницькою міською радою на основі комунальної власності. Підприємство здійснює свою діяльність на підставі Статуту, затвердженим рішенням сесії Вінницької міської ради від 24.09.2010 року №2933, (із змінами), який пройшов державну реєстрацію в установленому Законом порядку. За змістом Статуту, позивач є самостійним суб'єктом господарювання, створеним відповідно до положень Закону України "Про поховання та похоронну справу", має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем у суді. Джерелами формування майна позивача, з поміж інших, є доходи, одержані від надання послуг та реалізації продукції, робіт, а також від інших видів господарської діяльності.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно - ревізійну службу в Україні" головним завданням державної контрольно - ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують ( отримали в період, який перевіряється ) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують ( використовували у періоді, який перевіряється ) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи ), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Отже, одним з головних завдань державної контрольно-ревізійної служби є здійснення фінансового контролю за ефективним використанням коштів і майна на підприємствах, які отримують (отримали в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи ), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно норм статті 10 Закону України Про державну контрольно - ревізійну службу в Україні, зокрема п. 7 надано право КРУ пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Однак, грошові кошти, які отримав позивач за надання платних послуг є платою та прибутком від здійснення господарської діяльності та належать підприємству, а не державі.

В Акті перевірки не наведено, які приписи законодавства порушив позивач з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Водночас слід зазначити, що у оскаржуваній вимозі не ставиться питання щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної чи комунальної власності або фінансів, а висувається вимога з приводу коштів, отриманих позивачем за надані останнім платні послуги згідно договорів укладених з ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради. По своїй природі ці кошти були платою на виконання умов відповідних договорів, а тому вони не можуть розглядатись як бюджетні. До того ж, Бюджетний кодекс України передбачає вичерпний перелік підстав отримання права на розпорядження та використання бюджетних коштів, серед яких бюджетне асигнування та бюджетне призначення.

Проте, позивач жодного бюджетного асигнування та призначення на дані цілі не отримував, у зв'язку з чим бюджетні зобов'язання на себе не брав.

В розумінні статті 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково - дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

У відповідності до статті 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контрою та нагляду забороняється ( частина 5 статті 19 Господарського кодексу України ).

Таким чином, комунальне підприємство "Вінницька спеціалізована ритуальна служба" є самостійним господарюючим субєктом і має право здійснювати свою підприємницьку діяльність у межах, визначених законом.

Аналогічна правова позиція викладена і Вищим адміністративним судом України у справі №К-3288/11 за позовом Контрольно-ревізійного управління в Харківській області до комунального підприємства «Редакція Шевченківської районної газети «Краєвид» про зобовязання вчинити певні дії (ухвала від 26.05.2011р.).

Окрім цього, в обґрунтування позиції щодо незаконності пункту 2 листа - вимоги суд звертає увагу на наступне.

Як відзначалося вище, грошові кошти в сумі 286172,22 грн., перераховані позивачу ОСОБА_7 комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради, були платою за надані послуги згідно умов відповідних договорів. Приймання - передача послуг на зазначену суму оформлена актами виконаних робіт, які є невід'ємними частинами договорів та доказами їх виконання сторонами, що узгоджується з пунктами 3.1. Договорів.

За змістом статей 627, 628, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим до виконання його сторонами.

Судом при оцінці доказів береться до уваги, що виконання робіт за Актами, що підписані позивачем та ОСОБА_7 №№1,2, 3 за квітень-травень 2008р., Акт №1 за травень 2009р. є реальним, підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи, та не заперечується ні третьою особою, ні відповідачем.

Крім того, як зазначає представник третьої особи, позивач діяв в межах умов Договорів, свою роботу виконав в повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач при перевірці позивача в частині збереження коштів, що отримані за надання платних послуг вийшов за межі своїх повноважень, які надані Законом України "Про державну контрольно - ревізійну службу в Україні", а відтак позовні вимоги в даній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 листа-вимоги, то суд не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

В обґрунтування протиправності п. 3 вимоги-листа КРУ у Вінницькій області, позивач посилається на наказ Управління комунального господарства та благоустрою міської ради м. Вінниця від 17.07.2008 року №64 та акт від 17.07.2008 року на передачу у тимчасове користування трактора МТЗ-82.1.26 з причепом ПТС-4 (далі - трактор з причепом). Крім того, суду надано довідку Інспекції державного технічного нагляду Вінницької міської інспекції Держтехнагляду від 28.10.2011 року, відповідно до якої Інспекція повідомляє, що трактор з причепом зареєстрований 25.07.2008 року, виданий тимчасовий талон, власник - КП "Вінницька спеціалізована ритуальна служба".

Згідно рішення Вінницької міської ради від 23.12.2008 року №3115 "Про передачу на баланс закупленого трактора МТЗ -82.1.26 з причепом ПТС-4 комунальному підприємству "Вінницька спеціалізована ритуальна служба", акту приймання-передачі від 30.12.2008 року та авізо-підтвердження від 30.12.2008 року "Про передачу-отримання як внесок до Статутного капіталу на баланс основний засіб" Підприємством безкоштовно отримано від Управління комунального господарства та благоустрою міської ради м. Вінниця трактор МТЗ -82.1.26 з причепом ПТС-4. Дана операція відображена позивачем в книзі "Журнал головна" за 2008 рік в грудні 2008 року по рахунку 105 "Транспортні засоби" в сумі 142 683,грн.

Шляхом звірки наданих до ревізії первинних документів "подорожні листи вантажного автомобіля" за період 01.01.2008 року по 01.06.2011 року встановлено, що позивачем виписувались подорожні листи та здійснювалось списання паливно-мастильних матеріалів на трактор МТЗ -82.1.26 з причепом ПТС-4 у період з 15.08.2008 року по 01.01.2009 року.

Реєстр безпідставно списаного пального на вказаний вище трактор з причепом та перший подорожній лист від 15.08.2008 року наведено в Додатку 71, 72 Акту.

Головним бухгалтером Підприємства в ході проведеної ревізії надавались письмові пояснення відповідно до яких остання зазначила, що підставою для експлуатації трактора МТЗ - 82.1.26 з причепом ПТС-4 у період з 15.08.2008 року є Акт прийому-передачі в тимчасове користування даного трактора від Управління комунального господарства та благоустрою міської ради м. Вінниця позивачу, який одержано останнім в липні 2008 року.

В ході проведення зустрічної звірки контрольно-ревізійним управлінням у Вінницькій області в ОСОБА_7, з метою документального підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків Позивача з ОСОБА_7, посадовими особами ОСОБА_7 не представлено до звірки вказаного наказу від 17.07.2008 року №64 на передачу у тимчасове користування трактора МТЗ-82.1.26 з причепом ПТС-4 Позивачеві.

Згідно бухгалтерської довідки інших господарських операцій, повязаних з безоплатною передачею трактора з причепом у період, що підлягав звірці між позивачем та ОСОБА_7 не проводилося.

Не представлено наказу від 17.07.2008 року №64 також в ході проведення ревізії у позивача його посадовими особами.

Згідно відповіді інспекції Державного технічного нагляду Вінницької обласної державної адміністрації (далі Інспекція держтехнагляду) від 24.06.2011 року №639/03-26, наданої на запит КРУ у Вінницькій області від 15.06.2011 року №02-06-20-14/4598, реєстрацію трактора МТЗ-82.1.26 з причепом ПТС-4 здійснено 09.02.2009 року, про що видано свідоцтво АБ622067.

Про тимчасову реєстрацію вказаного засобу (сільськогосподарської машини) Інспекцією Держтехнагляду КРУ у Вінницькій області не інформувалося, копія тимчасового талона в ході проведеної перевірки не надавалась.

Розглядом наказу Управління комунального господарства та благоустрою міської ради м. Вінниця від 17.07.2008 року №64 встановлено, що згідно вказаного наказу Управлінню необхідно підготувати рішення Виконкому міської ради та проект рішення сесії Вінницької міської ради про передачу трактора МТЗ-82.1.26 з причепом ПТС-4 позивачеві, а останній зобов'язаний прийняти трактор у тимчасове користування та відповідальне зберігання і провести його реєстрацію, без визначення будь-яких термінів.

Крім того, судом при оцінці доказів встановлено, що акт прийому-передачі в тимчасове користування трактора з причепом від 17.07.2008 р., який наданий до матеріалів справи не відповідає формі акту такого ж змісту, який наданий позивачем перевіряючим в ході ревізії. Шляхом співставлення вказаних доказів суд встановив, що Акт, який представлений перевіряючим не містить дати його складення та дати передачі в тимчасове користування трактора з причепом, що в свою чергу є порушенням Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Таким чином, даний акт не може бути юридичним фактом передачі позивачу трактора з причепом в липні 2008 року, а надані суду докази не спростовують висновки перевіряючих.

Отже, передача позивачеві трактора МТЗ-82.1.26 з причепом ПТС-4 проведена Управлінням КГ та благоустрою на виконання рішення Виконкому міської ради від 23.12.2008 №3115, по акту прийому-передачі від 30.12.2008 року (авізо-підтвердження від 30.12.2008 року), що викладено в Акті №06-15/27.

Крім того, ні в ході ревізії ні в ході зустрічної звірки позивачем не надано рішення сесії Вінницької міської ради, яким би обумовлювалося питання передачі трактора МТЗ-82.1.26 з причепом ПТС-4 позивачеві тимчасово в липні 2008року.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до наданих в ході ревізії, зустрічної звірки, бухгалтерських та розпорядчих документів, позивач не мав підстав для утримання основного засобу (списання пального на основний засіб, що не обліковувався на балансі), внаслідок чого незаконні витрати позивача у періоді з 15.08.2008 року по 01.01.2010 року склали 31827,15 грн. (з урахуванням суми податку на додану вартість).

Судом не приймаються та оцінюються критично посилання позивача щодо відсутності повноважень у відповідача для проведення перевірки, оскільки законність та достовірність витрат на паливно - мастильні матеріали не належить до компетенції відповідача, так як у цій частині господарської діяльності позивач також не є установою, що підконтрольна КРУ.

З даного приводу суд зауважує, що перевірка стосується безпосередньо стану збереження комунального майна та активів підприємства, як підконтрольної установи.

Отже, позивачем не спростовано висновків КРУ у Вінницькій області, натомість відповідачем в судовому засіданні доведено правомірність прийнятої вимоги, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

В той же час, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування п. 4 вимоги, що викладена в листі КРУ у Вінницькій області від 09.09.2011 року №02-06-20-14/7119 "Про усунення порушень законодавства з фінансових питань".

Так, на переконання відповідача, при відсутності письмових наказів керівника підприємства, погоджених з профспілковим комітетом про виконання у вихідні дні невідкладних, наперед не передбачених робіт, від виконання яких залежить у подальшому нормальна його робота, допускалися випадки використання автомобілів у вихідні дні, а також дні перебування працівника (водія) у відпустці чи на лікарняному. Відповідачем також відзначено, що дані окремих подорожних листів свідчать про виїзд водія в один день одночасно на двох транспортних засобах. Наведене, на думку відповідача, призвело до незаконного списання паливо - мастильних матеріалів за період з 01.01.2008р. по 01.11.2010р. на загальну суму 216765,11 грн.

Статтею 97 Кодексу законів про працю України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Форми і система оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною і галузевими (регіональними угодами ).

Згідно пункту 1.1. Положення про оплату праці колективного договору позивача на підприємстві встановлені почасова та відрядні оплати праці. Оплата праці водіїв автобусів є відрядно - преміальною, а трактористів та водіїв сміттєвозів почасово - преміальною. У зв'язку із специфікою роботи позивача останній працює 363 дні в році (за виключенням 1 січня та Пасхи ), в силу чого, для безперебійного надання послуг по похованню громадян, на підприємстві затверджуються графіки зміни водіїв, а також інших працівників задіяних у наданні цих послуг. В свою чергу тривалість робочого часу не перевищувала місячний баланс. Як наголошувалося вище, при перевірці встановлено випадки використання автомобілів у вихідні дні.

Згідно посадової інструкції механіка автотранспортних засобів ОСОБА_8 останній відповідає за правильне і якісне оформлення шляхових листів, а також контролює витрачання ГСМ згідно достовірних даних пробігу автотранспорту. Одночасно слід зазначити, що ОСОБА_8 слідкував лише за загальним обсягом робочого часу, у зв'язку із чим фактичні графіки робочого часу, як правило не співпадали з табелями.

Відповідачем складено відповідний реєстр, який є Додатком 55-56 до акту перевірки.

В судовому засіданні, на підставі клопотання та уточнених відповідачем доказів за реєстрами, судом досліджувались шляхом співставлення подорожні листи, табелі обліку робочого часу, замовлення від населення, по яким здійснювалась оплата наданих послуг, а також наряди, які є основою для нарахування заробітної плати водіям.

По стрічці 3-4. Мікроавтобус ГАЗ 32213 600-18 ВІ рахується на підприємстві як черговий автомобіль для надання термінових послуг ( доставка ритуальних атрибутів тощо ), а також службовим для внутрішніх потреб по постачанню матеріалів. Водій ОСОБА_9 був додатково вписаний до подорожнього листа ОСОБА_8 на випадок термінового замовлення послуг від населення. Проте, виїзд здійснював ОСОБА_8 у зв'язку з виробничою необхідністю для поставки канцтоварів і металічних табличок.

По стрічці 6-7. 24-25.01.2008р. тракторист ОСОБА_10 з 07год. 30хв. до 13год. 00хв. займався очищенням території кладовищ на тракторі Т-25 07-33 УЗ, а з 13год. 30хв. до 17год.00хв. - вивезенням сміття трактором Т-40 07-28 УЗ.

При цьому копії відповідних підтверджуючих документів, які свідчать про відповідність нарядів до рахунків - замовлень та шляхових листів, а також інші докази в підтвердження обґрунтованого списання пального позивач надав суду під час судового засідання.

При перевірці даних документів, пояснень сторін, суд дійшов висновку, що табеля обліку робочого часу працівників транспортної групи на підприємстві велись не коректно. Проте, в даному випадку табель є обліком робочого часу працівників, а за неправильне ведення табеля обліку робочого часу працівників передбачена відповідальність згідного чинного законодавства України.

Однак, дана обставина не може бути підставою для висновку щодо безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів.

Нормування витрат палива це встановлення допустимої міри його споживання в певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені щодо моделей (модифікацій) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дають змогу враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні та інші умови експлуатації.

Списання паливно-мастильних матеріалів у бухгалтерському обліку здійснюється згідно з фактичною вартістю витрачених паливно-мастильних матеріалів автомобіля з урахуванням норм витрат.

Підприємства, які використовують у господарській діяльності як вантажні, так i легкові автомобілі, мають вести окремий облік паливно-мастильних матеріалів. Основним документом, на підставі якого списують паливо і паливно-мастильні матеріали, є подорожній лист документ установленого зразка для визначення та обліку роботи транспортного засобу.

Тобто, підставою для списання ПММ є подорожній лист. Ревізією застережень щодо форми та змісту подорожніх листів, які суперечать установленому зразку, не виявлено.

При цьому, наявність подорожніх листів, що підтверджують надані послуги, не оспорюється, перевищення установлених норм, лімітів та асигнувань щодо використання ПММ ревізією не встановлено, оплата послуг підтверджується відповідними платіжними документами.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За сукупністю наведених обставин, а також враховуючи положення частини 3 статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахування встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України, суд вважає, що позов обґрунтований не в повній мірі, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно положень пункту 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.2 та п.4 вимоги контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області від 09.09. 2011 року №02-06-20-14/7119 "Про усунення порушень законодавства з фінансових питань".

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету на користь комунального підприємства "Вінницька спеціалізована ритуальна служба" судовий збір у розмірі 2, 27 грн. відповідно до частини задоволених вимог.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна