Справа № 2-1469/10
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 р. Справа № 34659/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

при секретарі судового засідання Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 18.10.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

30.09.2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова в якому просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 22.05.2008 до 31.12.2010 року.

Зобов'язати управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова нарахувати і виплатити на її користь недоплачену, як дитині війни щомісячну надбавку за 2008 -2010 роки в сумі 3128 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 18.10.2010 року позов задоволено частково .

Зобов'язано управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі Львова провести донарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року по 1 жовтня 2010 року з врахуванням підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни, а відтак має право на встановлене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії.

У відповідності до ст.ст.99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивачка просила поновити строк звернення до суду. Як на поважність пропуску строку вказувала на те, що про належні їй як дитині війни виплати їй ніхто не повідомляв і про порушення її прав їй стало відомо в вересні 2010 року із засобів масової інформації.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані підстави для поновлення строку звернення до суду не є поважними, відтак клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Оскільки стосовно не нарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду, визначений ст.99 КАС України, оскільки такий позивачкою пропущено без поважних причин, а тому адміністративний позов в частині задоволення позовних вимог за період з 22.05.2008 року по 29.03.2010 року слід залишити без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів вважає підставними заявлені вимоги позивачки в частині зобов'язання відповідача нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період 2010 року, оскільки дія норм ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2010 рік не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами. Статтею 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова проводити нарахування та виплату на її користь підвищення до пенсії за період з 30.03.2010 року по 01.10.2010 року.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на думку колегії суддів не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу здійснює Пенсійний фонд України в особі управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова, обов'язок щодо нарахування і виплати спірної допомоги правильно покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивача у передбаченому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розмірі колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування ним обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою позовні вимоги слід задоволити частково.

Керуючись ст.. 160, ст. 195, п. 1, 3 ч. 1 ст. 198, ст.. 200, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова задоволити частково, постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 18.10.2010 року у справі № 2а-1469/10 в частині задоволення позовних вимог за період з 22.05.2008 року по 29.03.2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова про зобовязання нарахувати та виплатити допомогу, як дитині війни в період з 22.05.2008 року по 29.03.2010 року залишити без розгляду.

В решті постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 18.10.2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до ВАС України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

судді Т.В.Онишкевич

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 21.03.2011 р.