Справа № 2а-1155/11/0514
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шульженко Л.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року справа № 2а-1155/11/0514

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Радіонової О.О.

суддів Нікуліна О.А. , Жаботинської С.В.

розглянувши у письмовому Головного управління Пенсійного фонду України

провадженні апеляційну скаргу в Донецькій області

на постанову Єнакіївського міського суду Донецької області

від 14 квітня 2011 року

по адміністративній справі № 2а-1155/11/0514

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області

про поновлення строку звернення до суду, зобовязання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Єнакіївського міського суду Донецької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про поновлення строку звернення до суду та зобовязання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» (арк. спр. 2-4).

Постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 14 квітня 2011 року позовні вимоги задоволені. Поновлено строк звернення до суду та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року та з 01 січня 2011 року відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням фактично здійснених виплат (арк. спр. 31-32).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що Закон України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, відповідно до статті 6 якого дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, натепер є чинним і діє.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. спр. 35-36).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що підстав для застосування мінімального розміру пенсії, передбаченого статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для визначення розміру підвищення пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» немає.

Також, апелянт посилається на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Сторони у судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має правовий статус «дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням (арк. спр. 8-10).

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України від 18 листопада 2004 року № 2195-4 «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон №2195-4).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Отже, відповідач зобовязаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленому статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в редакції закону від 18 листопада 2004 року.

Відповідно до статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин, положення частини третьої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач повинен був здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до наведеної норми закону, але цього не здійснював.

Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Проте, під час апеляційного провадження зясовано, що Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 19 червня 2011 року, оскільки опубліковані в газеті «Голос України» за 18 червня 2011 року № 110(5110).

На виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Пунктом 6 даної постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8грн.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо не визначення кінцевої дати виплати встановленої судом доплати, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції. Вказана зміна обумовлена передчасним вирішенням судом першої інстанції спору на майбутнє, без наявності обєкту судового захисту в момент прийняття судового рішення.

Судова колегія не приймає посилання апелянта на пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки судом першої інстанції встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що строк пропущений з поважних причин.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 162, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197, 198,199, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 14 квітня 2011 року у адміністративній справі № 2а-1155/11/0514 задовольнити частково.

Постанову Єнакіївського міського суду Донецької області від 14 квітня 2011 року у адміністративній справі № 2а-1155/11/0514 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене як «дитині війни» щомісячне підвищення до пенсії змінити.

Абзац третій резолютивної частини постанови Єнакіївського міського суду Донецької області від 14 квітня 2011 року у адміністративній справі № 2а-1155/11/0514 доповнити після слів «з 01 січня 2011 року» словами наступного змісту «по 22 липня 2011 року».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова складена та підписана колегією суддів 04 листопада 2011 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_3