Справа № 158/1406/15-а
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1406/15-а
Провадження № 2-а/0158/40/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

23 вересня 2015 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною відмову у реєстрації та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною відмову у реєстрації права власності на 1/2 частину земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12-А/4 Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення від 08.09.2014 року та ухвали від 12.02.2015 року Ківерцівського районного суду їй виділено у власність 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0203 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12-А/4 Волинської області.

Однак при зверненні до Державної реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції їй було відмовлено у реєстрації, а відмову мотивовано тим, що реєстрація буде проведена за умови подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та сплати адміністративного збору та за витяг з державного реєстру речових прав.

Вважає таку відмову незаконною, оскільки нею були подані реєстратору заява про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.03.2015 року та квитанції про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію речових прав і за витяг з державного реєстру від 19.03.2015 року, про що є відповідна відмітка реєстратора, однак безпідставно були повернуті.

Просить визнати незаконною відмову Державної реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції від 24.04.2015 року у реєстрації права власності на земельну ділянку незаконною та зобовязати Державну реєстраційну службу Ківерцівського районного управління юстиції зареєструвати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0203 га, кадастровий номер :01:100:5444, яка розташована в м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12-А/4 Волинської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с. 26/.

Представник відповідача ОСОБА_2 районного управління юстиції Волинської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с. 25/, заяв та заперечень на позов до суду подано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.09.2014 року у справі № 158/1765/14-ц (провадження №2/0158/482/14) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, позов задоволено та виділено у власність ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0204 га наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12А/4 Волинської області, відповідно до варіанту розподілу та порядку користування сторонами земельною ділянкою визначеною технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, і вказаною на схемі розташування земельної ділянки.

Також, даним рішенням виділено у власність ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0203 га наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12А/4 Волинської області, відповідно до варіанту розподілу та порядку користування сторонами земельною ділянкою визначеною технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, і вказаною на схемі розташування земельної ділянки.

Разом з тим, ухвалою Ківерцівського районного суду від 12.02.2015 року у вищевказаному рішенні було виправлено допущену описку, зокрема уточнено площу частки земельної ділянки, яку слід виділити у власність ОСОБА_1, а саме вказано 0, 0203 га. При цьому суд, виходив з того, що загальний розмір спірної земельної ділянки складає 0, 0406 га, і відповідно 1/2 від загальної площі складає 0, 0203 га.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини щодо наявності права власності у ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 203 га, яка знаходиться за адресою: м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12А/4 Волинської області, а також те, що загальний розмір даної земельної ділянки складає 0, 0406 га встановлені судовими рішеннями в цивільній справі № 158/1765/14-ц (провадження №2/0158/482/14), тому у даній адміністративній справі не підлягають доказуванню.

24.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Ківерцівського РУЮ із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:5444, що знаходиться за адресою: м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12А/4 Волинської області /а.с. 9/.

Згідно квитанцій Ківерцівського відділення Ощадбанку № 156 та № 158 від 19.03.2015 року, ОСОБА_1 проведено оплату адміністративного збору за державну реєстрацію речових прав на нерухомість в сумі 119 грн. та за витяг з державного реєстру прав в сумі 120 грн. /а.с. 10/.

Також, 30.03.2015 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до РС Ківерцівського РУЮ, в якій просила повідомити чи буде проведено реєстрацію права власності на виділену їй земельну ділянку площею 0, 0203 га, і дана заява була отримання 30.03.2015 року ОСОБА_4 /а.с. 16/.

Як вбачається з рішення начальника Ківерцівського районного управління юстиції ОСОБА_5 № 46/01/1-15/01 від 24.04.2015 року, на підставі ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомості у зв'язку із тим, що заявником не подано заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, не сплачено адміністративного збору та за витяг з державного реєстру речових прав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 цього ж Закону право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 цього ж Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог частини другої статті 9 вказаного Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до п. 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року (далі Порядку), заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Згідно п. 15 Порядку, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Оскаржувані рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень прийняті з покликанням на статтю 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Процедура відповідності поданих документів вимогам закону визначена у статтях 16, 17, 19 вказаного закону. Зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Вказані норми не містять вимог щодо форми, змісту судового рішення та не зобов'язують державного реєстратора надавати правову оцінку судовому рішенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Також суд звертає увагу на те, що Наказом Міністерства юстиції України № 3601/5 від 26 грудня 2011 року (з наступними змінами та доповненнями) затверджено форму рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення, згідно із яким рішення повинно містити підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" із зазначенням вичерпного переліку обставин, які стали передумовою для їх застосування.

В оскаржуваних рішеннях про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень не вказано конкретних, чітких обставин, які стали передумовою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що позбавило позивача можливості їх унесення.

При постановленні рішення суд, відповідно до статті 162 КАС України, може визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і скасувати його.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивачем оскаржується рішення суб'єкта владних повноважень, та враховуючи що відповідачем жодним чином не доведено порушення ОСОБА_1 норм чинного законодавства, а доводи позивача знайшли своє підтвердження, тому суд вважає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 46/01/1-15/01 від 24.04.2015 року є протиправними, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Встановивши, що РС Ківерцівського РУЮ порушено процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд вважає, що визначений державний орган слід зобов'язати до проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та чинного Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ківерцівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Волинській області № 46/01/1-15/01 від 24.04.2015 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0203 га, яка розташована в м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12-А/4 Волинської області.

Зобов'язати Реєстраційну службу Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області здійснити державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 на нерухоме майно: 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0203 га від загальної площі земельної ділянки 0, 0406 га, :01:100:5444, що знаходиться за адресою: м. Ківерці по вул. Індустріальна, 12А/4 Волинської області, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька