Справа № 11106/10/1570
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1, (довіреність від 26.04.2010 року)

представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 16.08.2010 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма»до Спеціалізованної державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі про скасування податкових повідомлень-рішень, та про стягнення судових витрат, суд -

В С Т А Н О В И В :

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма»(далі ТОВ «Будівельна фірма»), 22 листопада 2010 року звернулося в Одеський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Спеціалізованної державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі (далі СДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 15 вересня 2009 року, № /1 від 27 листопада 2009 року, № /0/1 від 27 листопада 2009 року, № /1/1 від 25 грудня 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог, в позові зазначено, що за результатами проведення СДПІ документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Будівельна фірма» з питань визначення достовірності формування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість, за червень 2009 року, 04.09.2009 року співробітниками СДПІ складений акт де встановлено порушення п.п. 7.2.6 п. 7.2 та п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 від 03.04.1997 року (далі Закон України № 168/97).

З висновками акту перевірки №549/16-3/30692353/34 від 04.09.2009 року, ТОВ «Будівельна фірма»не погодилося та 08.09.2009 року до СДПІ направлено заперечення на акт перевірки. За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки, висновки, щодо порушень вимог законодавства в частині формування податкового кредиту, викладені в акті залишені без змін.

15.09.2009 року, СДПІ прийнято податкове повідомлення рішення № /0, де ТОВ «Будівельна фірма»визначені податкові зобовязання з податку на додану вартість в сумі 631154,52 грн., і застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 252461,80 грн., за завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 883616,32 грн.

ТОВ «Будівельна фірма»розпочала процедуру адміністративного оскарження та оскаржувалися податкові повідомлення-рішення СДПІ № /0 від 15 вересня 2009 року, № /1 від 27 листопада 2009 року, № /0/1 від 27 листопада 2009 року, № /1/1 від 25 грудня 2009 року. ТОВ «Будівельна фірма»вважає податкові повідомлення-рішення СДПІ необґрунтованими, так як ТОВ не допускало порушень Закону України № 168/97, оскільки формування податкового кредиту в певному податковому періоді на підставі податкових накладних, виписаних в іншому податковому періоді не є порушенням п.п. 7.2.6 ст. 7 Закону України № 168/97.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві, та просили задовольнити позовні вимоги.

До суду від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов, де з посиланням на приписи п.1.5 п. 1.7 ст. 1, п.п. 7.2.3, п.п 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.1 п.7.4, п. 7.7, п. 7.8 ст. 7 Закону України № 168/97, зазначено, що СДПІ з адміністративним позовом ТОВ «Будівельна фірма»про скасування податкових повідомлень-рішень не згодна повністю та вважає його необґрунтованим. СДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Будівельна фірма», за результатами якої складено акт від 04.09.2009 року. На підставі акту перевірки було прийняте податкове повідомлення рішення від 15.09.2009 року № /0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 631154,52 грн., та штрафні (фінансові) санкції на суму 252461,80 грн. Зазначене податкове повідомлення рішення 23.09.2009 року оскаржене до СДПІ та за результатами розгляду скарги прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги, яким податкове повідомлення рішення № /0 від 15.09.2009 року скасовано в частині 17841,22 гривен штрафної (фінансової) санкції та збільшено на 150914,10 грн., суму основного платежу визначену у податковому повідомлені-рішенні про донарахування податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість від 15.09.2009 року № /0, а скарга позивача залишена без задоволення. На підставі рішення СДПІ, 27.11.2009 року було прийнято податкове повідомлення рішення № /1 в якому ТОВ «Будівельна фірма»визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 865775,10 грн. А також 27.11.2009 року прийнято податкове повідомлення рішення № /0/1 в якому ТОВ «Будівельна фірма»визначено податкове зобовязання в суму 150914,10 грн. За наслідками розгляду скарги позивача, СДПІ прийнято податкове повідомлення рішення № /1/1 від 25 грудня 2009 року, де визначено податкове зобовязання в суму 150914,10 грн. Також в запереченнях зазначено, що за результатами звітного періоду платник податку зобовязаний сформувати як суму податкових зобовязань такого звітного періоду, так і суму дозволенного в цьому ж звітному періоді податкового кредиту. Податкова накладна має бути отримана покупцем у звітному періоді, на який припадає дата виникнення податкових зобовязань продавця.

Представник відповідача СДПІ, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та зазначив, що вважає прийняті рішення обґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав викладених у запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Приписами п.1 ч.1 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами.

Головним державним податковим ревізор - інспектором відділу податкового супроводження підприємств промислового виробництва та будівництва СДПІ, ОСОБА_3, в період з 18 серпня 2009 року по 01.09.2009 року проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ «Будівельна фірма»з питань визначення достовірності формування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість, за червень 2009 року. За результатами перевірки складено акт про результати документальної виїзної позапланової перевірки від 04.09.2009 року № 549/16-3/30692353/34. В висновках акту зазначено, що ТОВ «Будівельна фірма» в результаті допущених порушень п.п. 7.2.6 п. 7.2 та п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.5 п.7.5 ст. 7 Закону України № 168/97, та на підставі Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-ІІІ від 21.12.2000 року (далі Закон України № 2181), збільшено суму ПДВ, що за результатами звітного періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету у сумі 631154,52 грн.

На підставі вказаного акту, податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 15.09.2009 року № /0, ( т.1. а.с. 36) яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 883616,32, грн., з яких: 631154,52 грн. основного платежу та 252461,80 грн., штрафних (фінансових) санкцій.

Дане податкове повідомленнярішення від 15.09.2009 року № /0 оскаржене 23.09.2009 року позивачем до СДПІ та за наслідками розгляду скарги відповідач прийняв рішення № 30252/10/25-021 від 20.11.2010 року (а.с. 42-49), згідно якого скарга ТОВ «Будівельна фірма»залишена без задоволення, а податкове повідомленнярішення від 15.09.2009 року № /0 у частині 17841,22 - штрафної (фінансової) санкції та збільшує на 150914,10 грн., суму основного платежу, визначену у податковому повідомленні рішенні про донарахування податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість від 15.09.2009 року № /0 .

27 листопада 2009 року СДПІ прийнято податкове повідомлення рішення № /1 (а.с. 37) де зазначено, що за порушення пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України № 168/97 та п.7 Наказу ДПА України «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», п. 17.1.3 п.17.1 ст. 7 Закону України № 2181, позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 865775,10 грн., з яких: 631154,52 грн., основного платежу та 234620,58 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Також 27 листопада 2009 року СДПІ прийнято податкове повідомлення рішення № /0/1, де зазначено, що за порушення пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України № 168/97 та п.7 Наказу ДПА України «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», п. 17.1.3 п.17.1 ст. 7 Закону України № 2181, позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 150914,10 грн.

Податкове повідомлення рішення СДПІ № /0 від 15.09.2009 року та № /1 від 27.11.2009 року позивач оскаржив до ДПА в Одеській області. ДПА в Одеській області розглянула повторну скаргу ТОВ «Будівельна фірма»та 29.01.2010 року прийняла рішення № 2865/10/25-0057 (т.1 а.с. 55-59), відповідно до якого податкові повідомленнярішення № /0 від 15.09.2009 року та № /1 від 27.11.2009 року про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 631154,52 грн., та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 234620,58 грн., з урахуванням рішення СДПІ від 20.11.2009 року № 30252/10/25-021 про результати розгляду первинної скарги, а скаргу позивача без задоволення.

12 лютого 2010 року ТОВ «Будівельна фірма»оскаржило до ДПА України податкові повідомлення рішення СДПІ № /0 від 15.09.2009 року та № /1 від 27.11.2009 року (т. 1 а.с. 60-64). ДПА України 14.04.2010 року прийняло рішення про залишення скарги ТОВ «Будівельна фірма» без розгляду (т.1 а.с. 65-66).

03 грудня 2009 року позивач оскаржив податкове повідомлення рішення СДПІ № /0/1 до відповідача (т. 1. а.с.69-72), яке розглянуте СДПІ 21.12.2009 року та прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги № 33456/10/25-021 (т.1 а.с. 73-78), відповідно до якого податкове повідомленнярішення № /0/1 від 27.11.2009 року, залишено без змін, а скарга ТОВ «Будівельна фірма»без задоволення.

Відповідач 25 грудня 2009 року прийняв податкове повідомлення-рішення № /1/1 (т.1 а.с 68) відносно ТОВ «Будівельна фірма»та за порушення пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України № 168/97 та п.7 Наказу ДПА України «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», п. 17.1.3 п.17.1 ст. 7 Закону України № 2181, позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 150914,10 грн.

Також 30 грудня 2009 року позивач звернувся до ДПА в Одеській області зі скаргою на податкове повідомленнярішення № /0/1 від 27.11.2009 року (т.1 а.с. 79-82), та 04.01.2010 року ТОВ «Будівельна фірма», подало доповнення до скарги на податкове повідомлення-рішення № /1/1 від 25.12.2009 року (т.1 а.с. 83-84)

ДПА в Одеській області 29 січня 2010 року розглянуло скаргу та доповнення до скарги ТОВ «Будівельна фірма»та прийнято рішення № 2972/10/25-0007, відповідно до якого залишено без змін податкове повідомленнярішення № /0/1 від 27.11.2009 року, а скарга без задоволення.

12 лютого 2010 року ТОВ «Будівельна фірма»оскаржило до ДПА України податкові повідомлення рішення СДПІ № /0/1 від 27.11.2009 року та № /1/1 від 25.12.2009 року (т. 1 а.с. 89-93). ДПА України 14.04.2010 року прийняло рішення № 3568/6/25-0115 про залишення без змін податкові повідомлення рішення СДПІ № /0/1 від 27.11.2009 року та № /1/1 від 25.12.2009 року та рішення ДПА в Одеській області від 29.01.2010 року № 2972/10/25-0007 прийняте за розглядом повторної скарги, а скаргу без задоволення (т.1 а.с. 94-96).

Правомірність податкових повідомленьрішень СДПІ № /0 від 15 вересня 2009 року, № /1 від 27 листопада 2009 року, № /0/1 від 27 листопада 2009 року, № /1/1 від 25 грудня 2009 року є предметом даного спору.

Як вбачається з акту перевірки та зазначених податкових повідомлень-рішень підставою для прийняття оспорюваних рішень слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.5 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що полягало у неправомірному, на думку СДПІ, включенні до складу податкового кредиту за червень 2009 року ПДВ згідно з податковими накладними, які виписані постачальниками товарів (робіт, послуг) у попередніх податкових періодах.

У відповідності до п.п.7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Зі змісту Закону випливає, що покупець вправі подати скаргу на контрагента, який вчасно не надав податкову накладну, але не встановлює обовязок покупця на подання скарги. З системного аналізу даної норми вбачається, що законодавцем визначена дата виникнення права на формування податкового кредиту, тобто початок перебігу строку виникнення права, як можливості такого платника податку на його використання. Натомість будь-якого обовязку відображення такого кредиту, в тому числі і у відповідному звітному періоді його виникнення, та наслідків невиконання такого обовязку для платника закон не містить, а тому суд не приймає посилання СДПІ на те, що чинне законодавство не передбачає можливості для платника приймати самостійне рішення щодо реалізації своїх прав на отримання податкового кредиту після настання дати виникнення права на податковий кредит.

Вимогами п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст.7 Закону України № 168/97, визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Суд також звертає увагу на юридичні підстави для визначення суми бюджетного зобовязання, тобто, на необхідність доведення податковим органом недійсності відомостей, наведених у податкових накладних, наприклад, у випадку, коли власне самі операції не проводилися.

Також, відповідно до п.п. 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України № 168/97, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). В силу ж п.п. 7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону України № 168/97, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Абзацем 2 пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України № 168/97 встановлено, що платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами, лише у разі коли на момент перевірки платника податку органом податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, Законом України «Про податок на додану вартість»передбачено лише єдиний випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку це відсутність податкової накладної. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість даний Закон не передбачає.

В судовому засіданні, а також під час проведення документальної виїздної позапланової перевірки, як вбачсається з акту, встановлено, що ТОВ «Будівельна фірма»мало фінансово-господарські відносини з: ЗАТ ОТИС, ЗАТ ПЕРІ Україна, ТОВ «Техсаніт», ТОВ АДІС-Авто, ТОВ ИГЛА, КП Фонтанський ЖКС, ТОВ ЦСС, СЦ ОФ ВАТ «Укртелеком», ПП Лукойл Україна, ТОВ Термотех-Пром, ТОВ ОЗІО, ПП ОСОБА_4, СПД ОСОБА_5, ПП Гранит-ЮГС, ТОВ Баско, ТОВ ТехноНИКОЛЬ Центр, П Допомога 1, ПКФ Комплект, ОАО ТПФ «Чорне море», ПП Сонекс, ПП Одеса-Агро, ТОВ САТЄРА, ПП Буд-Трейд, та іншими, відповідно до яких позивачем були сплачені суми ПДВ в звязку з поставкою товарів (послуг) згідно виставлених рахунків. Податкові накладні на відповідні суми були отримані позивачем в червні 2009 року.

Таким чином, за змістом вище наведених норм Закону України № 168/97, право платника податку відобразити податковий кредит виникає тільки на підставі та за наявності податкової накладної , отже дані до податкової декларації можуть вноситись тільки у період отримання такої податкової накладної, що і мало місце у спірному випадку, оскільки як вбачається з реєстру отриманих та виданих податкових накладних за червень 2009 року (т.1 а.с. 204-209) податкові накладні постачальників (т.1 а.с. 108-172, т.2 а.с. 1-129) отримані позивачем в червні 2009 року, що не спростовано відповідачем в судовому засіданні.

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом і виписується у момент виникнення податкових зобов'язань, тому до неї також застосовуються приписи ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами». Тобто податкова накладна дійсна 1095 днів з моменту її складання та згідно з п.п. 7.2.6 п. 7.2. ст. 7 Закону України N 168/97 є підставою для включення до складу податкового кредиту звітного періоду.

Щодо доводів відповідача про неподання позивачем скарги до СДПІ про несвоєчасне ненадання контрагентом позивача податкових накладних, то такі доводи також не можуть бути підставою для висновку про заниження податкового зобовязання з ПДВ.

За змістом абз.2 п.п.7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону України N 168/97, подання скарги є правом, а не обовязком платника податку. В свою чергу, як свідчать обставини справи, постачальники товарів не відмовляли позивачеві у наданні податкових накладних.

Той факт, що позивач не скористався правом на подання заяви зі скаргою, на думку суду не може бути правовою підставою для висновку про відмову від формування податкового кредиту із використанням зазначених сум ПДВ.

Відповідно до 7.4.1. Закону N 168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Враховуючи той факт, що позивач включив до складу податкового кредиту суми ПДВ, нарахованого у звязку з придбанням та фактичним отриманням товарів, підтверджених документально, на підставі правочинів з особою, зареєстрованою платником ПДВ (т.1 а.с. 210-241), що не заперечується відповідачем, таким чином у суду відсутні підстави для висновку про завищення податкового кредиту, а отже, визначення податкового зобовязання з ПДВ, зазначеного в оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях суд вважає неправомірним.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем в даному випадку не доведений факт порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства.

З урахуванням обставин справи та вище викладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № /0 від 15 вересня 2009 року, № /1 від 27 листопада 2009 року, № /0/1 від 27 листопада 2009 року, № /1/1 від 25 грудня 2009 року, прийняті відповідачем в порушення діючого законодавства, а позовні вимоги ТОВ «Будівельна фірма», засновані на діючому законодавстві, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України

17 листопада 2010 року, позивачем ТОВ «Будівельна фірма», сплачено судовий збір в сумі 13,60 гривен, що підтверджується платіжним дорученням № 547 (т.1 а.с. 17).

Приписами ст. 87 КАС України, визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи та розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, визначено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору розмір судового збору визначається відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»

Проаналізувавши зазначені приписи Закону, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення на її користь судових витрат - судового збору підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення з Державного бюджету на ТОВ «Будівельна фірма»судового збору у сумі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма» задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованної державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі: № /0 від 15 вересня 2009 року, № /1 від 27 листопада 2009 року, № /0/1 від 27 листопада 2009 року, № /1/1 від 25 грудня 2009 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма» судовий збір в розмірі 3 (три) гривни 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 21.12.2010 року.

Суддя Вовченко O.A.

21 грудня 2010 року