Справа № 802/2969/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2015 р. Справа № 802/2969/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Артан 1"

про: стягнення коштів 15267120,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція у Вінницькій області (далі ДФІ у Вінницькій області) з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Артан 1» (далі ТОВ «Артан 1») про стягнення коштів в сумі 15267120,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання пункту 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ у Вінницькій області на І квартал 2015 року позивачем було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод» за період з 01.01.2012 по 01.01.2015, якою виявлено ряд порушень законодавства з фінансових питань, викладених в акті від 12.06.2015 №07-13/16. Зокрема, в порушення вимог частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, частин 1 статей 526, 629 Цивільного кодексу України, внаслідок перерахування обігових коштів (оплачено, але не отримано товари та послуги) по договорах поставки термін дії яких закінчився, та не вжиття вичерпних заходів щодо погашення дебіторської заборгованості за ТОВ «Артан 1», ДП «Бджільнянський спиртовий завод» завдано збитків на загальну суму 15 267 120,95 грн. Вимогу ДФІ у Вінницькій області від 19.06.2015 №02-07-28-14/3546 про стягнення з ТОВ «Артан 1» завданих державному бюджету збитків у розмірі 15267120,95 грн. підконтрольною установою ДП «Бджільнянський спиртовий завод» не виконано. Відтак, оскільки до компетенції органу фінансового контролю належать повноваження щодо стягнення завданих бюджету збитків, позивач вважає, що такі збитки підлягають стягненню з ТОВ «Артан 1» в судовому порядку.

25.09.2015 в судовому засіданні судом поставлено на розгляд питання щодо закриття провадження у справі, оскільки даний спір не є публічно-правовим і не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представники позивача щодо закриття провадження заперечували, вважають, що розгляд даної справи належить до компетенції адміністративного суду.

Відповідач у судове засідання на виклик суду не з'явився, однак про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній адміністративній справі з наступних мотивів.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 7 частини 1 статті 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Позивачем у цій справі є ДФІ у Вінницькій області, тобто орган державної влади, який є суб'єктом владних повноважень в розумінні положень КАС України.

Правовий статус органів державного фінансового контролю в Україні визначається Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ (далі Закон) та Положенням про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі ? підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до ст. 10 Закону, органу державного фінансового контролю, серед іншого, надається право: вимагати від керівників підконтрольних установ проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і розрахунків, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій ? звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій; при проведенні ревізій вилучати у підприємств, установ і організацій копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про порушення, а на підставі рішення суду ? вилучати до закінчення ревізії оригінали первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів; вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Змістовний правовий аналіз вищенаведених норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що орган державного фінансового контролю проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ, його право вимоги, передбачене статтею 10 Закону, може бути адресоване виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами виконання вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.

Отже, здійснення органом державного фінансового контролю своїх повноважень обумовлює виникнення правовідносин із підконтрольною установою, які мають публічно-правовий характер. Відтак, є достатні підстави вважати, що в силу положень ч. 1 ст. 17 КАС України на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів поширюється.

Водночас законом не передбачено повноважень органу державного фінансового контролю щодо направлення вимоги про усунення виявлених ревізією порушень до інших третіх осіб, навіть якщо вони формально наділені ознаками підконтрольної установи.

Підсумовуючи, суд приходить до наступних висновків. В силу положень ст. 10 Закону необхідною умовою для звернення до суду органу державного фінансового контролю в інтересах держави є незабезпечення підконтрольною установою виконання вимоги щодо усунення порушень законодавства, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю. Проте, повноваженнями щодо направлення таких вимог не до підконтрольних установ відповідний орган не наділений. Відтак, звернення органу фінансового контролю до суду з позовними вимогами про відшкодування третіми особами завданих державі збитків хоча й охоплюється компетенцією цього органу державної влади, однак не може відбуватись шляхом подання адміністративного позову, оскільки у такому разі не може йти мова про наявність публічно-правових відносин між відповідним органом державної влади, як суб'єктом владних повноважень, і третьою особою, щодо якої такий суб'єкт не здійснював жодних владних управлінських функцій.

Таким чином, на переконання суду, відшкодування іншими (непідконтрольними) особами збитків, що завдані державі чи об'єкту контролю та були виявлені в ході інспектування, має відбуватись за загальними правилами відшкодування шкоди (збитків), визначеними цивільним законодавством.

Встановлено, що позивачем ДФІ у Вінницькій області проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод» за період з 01.01.2012 по 01.01.2015, за результатами якої складено акті ревізії від 12.06.2015 №07-13/16.

19.06.2015 на адресу ДП «Бджільнянський спиртовий завод» направлено лист-вимогу №02-07-28-14/3546 про усунення виявлених ревізією порушень в строк до 20.07.2015, пунктом 1 якої запропоновано стягнути з ТОВ «Артан 1» збитки в сумі 15267120,95 грн.

Отже, у даному випадку публічно-правові відносини виникли між ДФІ у Вінницькій області та ДП «Бджільнянський спиртовий завод» як підконтрольною установою, ревізію якої було проведено позивачем.

Водночас позовні вимоги про стягнення завданих державному бюджету збитків в сумі 15267120,95 грн. звернуті не до вищевказаного державного підприємства, яке не забезпечило виконання вимог органу державного фінансового контролю, а до іншої особи ТОВ «Артан 1», з вини якої, на думку позивача, було заподіяно такі збитки.

Наведене засвідчує, що у спірних правовідносинах позивач не здійснює відносно відповідача владних управлінських функцій, оскільки не наділений законом правом вимоги до цієї особи про усунення виявлених ревізією порушень.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, а тому компетенція адміністративного суду на цей спір не поширюється.

Відтак, провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Водночас суд вважає необхідним роз'яснити позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства, враховуючи суб'єктний склад сторін і те, що спір пов'язаний з відшкодуванням шкоди (збитків).

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Артан 1" про стягнення коштів 15267120,95 грн.

Роз'яснити позивачу можливість звернення з відповідними позовними вимогами до Господарського суду Вінницької області за правилами господарського судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна