Справа № 2а/2470/1127/11
Суддя: Левицький В.К.
Дата ухвалення: 2012-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
судді Чернівецького окружного адміністративного суду стосовно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення..
На підставі ч. З ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України вважаю за необхідне викласти окрему думку стосовно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 2а/2470/1127/11 за адміністративним позовом фізичної? особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Чернівці про скасування податкового повідомлення-рішення.
Основні засади господарювання в Україні та регулювання господарських відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання визначає Господарський кодекс України.
Відповідно? до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно з пп.9.12.1 п.9.12. ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 p. № 889-IV (в редакції Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи здійснюється за правилами встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.
Відповідно до п.22.10 зазначеного Закону визнано таким, що втратив чинність Декрет Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян?», крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень п.9Л2 ст. 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності.
Зазначеним законодавством врегульовано питання сплати податку фізичними особами суб'єктами підприємницької діяльності, які знаходяться на загальній системі оподаткування чи сплачують фіксований податок за придбаним патентом.
Так, ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 р. (в редакції, який? діяв на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.
Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за? погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.
До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно із Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств». Підпунктом 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону України встановлено, що до складу місячного оподатковуваного доходу включається дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподаткованих доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.
Згідно додатку № 7 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. № 12, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за № 64 положення статті 5 («Валові витрати») застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.
Під терміном первинний документ згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» слід розуміти документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, згідно наведених нормативно-правових актів, фізичні особами суб'єктами підприємницької діяльності, які знаходяться на загальній системі оподаткування зобов'язані документально підтверджувати витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу. Відтак виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду в тій частині, яка прямо відповідає цьому доходу та підтверджена документально.
Також з акту перевірки слідує, що перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеного в ході перевірки, виявлено розбіжність всього у сумі 48226935,59 грн. Дана розбіжність виникла у зв'язку із невірним визначенням сум валових витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу при виконанні імпортних контрактів з фірмами «SEKTOR DIS TIKARET A.S» та «RVA DIS TIS A.S.».
Всього за результатами перевірки позивача донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за період з 01.01.2010 p. по 30.09.2010 р. в сумі 7234040,34 грн.
Вважаю, що винесене за результатами перевірки оскаржуване податкове повідомлення - рішення є правомірним з огляду на таке.
В ході судового розгляду справи представники позивача надали схему № 1 логістичних послуг в організації контролю та доставки товарів, а також тези, як описова частина схеми № 1 (т. 1 а.с. 139, 140).
Як слідує із вказаних документів клієнти (замовники) проводили оплату вартості товару за межами території України (в Туреччині) контрагенту або представнику та вносили на ім'я позивача. Отримавши чек за оплачений товар замовник пред'являв його позивачу. Після пред'явлення чеку, позивач здійснював завантаження товару, його транспортування за рахунок постачальника, процедуру розмитнення за рахунок позивача та доставку товару замовнику на склад. Замовник фактично платив за товар за кордоном.
В судовому засіданні представники позивача підтвердили вказану схему доставки товару та проведення замовниками розрахунків за придбаний товар безпосередньо на фірмах «SEKTOR DIS TIKARET A.S» та «RVA DIS TIS A.S.».
З урахуванням наведеного приходжу до висновку, що позивач фактично не здійснював витрат на закупівлю товару по імпортних контрактах укладених з фірмами «SEKTOR DIS TIKARET A.S» та «RVA DIS TIS A.S.».
Надані позивачем для дослідження «Квитанції про оплату - чеки», на мою думку, не підтверджують понесення позивачем витрат на придбання товару по контрактах № 01/10 га 2/10, оскільки оплата за вказаний товар проводилась безпосередньо замовниками за межами України на фірмах «SEKTOR DIS TIKARET A.S» та «RVA DIS TIS A.S.».
З урахуванням наведеного вважаю, що під час проведення перевірки та судового розгляду справи позивач документально не підтвердив витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, відтак в позові слід відмовити.
Суддя В.К. Левицький