Справа № 804/5763/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/29865/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року у справі № 804/5763/15 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, в якому просив: визнати рішення №1466 від 08.04.2015р. КЕВ м.Дніпропетровська, таким, що порушує право згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" позивача на приватизацію займаної квартири; скасувати рішення №1466 від 08.04.2015р.; зобов'язати КЕВ м. Дніпропетровська прийняти рішення згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" та вжити заходів передбачених цим Законом щодо приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордера НОМЕР_1 від 29.10.1984р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем були порушені норми Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", яке виявилося у відмові у приватизації квартири позивача без законних підстав.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати рішення №1466 від 08.04.2015р. КЕВ м.Дніпропетровська, таким, що порушує право згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" позивача на приватизацію займаної квартири; скасувати рішення №1466 від 08.04.2015р.; зобов'язати КЕВ м. Дніпропетровська прийняти рішення згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" та вжити заходів передбачених цим Законом щодо приватизації квартири, яку позивач займає на підставі ордера НОМЕР_1 від 29.10.1984р.

Відмовляючи у відкритті провадження згідно п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що порушенні позивачем питання, які пов'язані з приватизацією квартир, відносяться до житлових прав, спір про які має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вона повинна містити у собі публічно-правовий спір.

В даному випадку, між сторонами виник спір, предметом оскарження якого є рішення КЕВ м.Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири.

Відповідно до ст.9 ЖК України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, належить до житлових прав громадян.

Отже, спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту житлових прав, які позивач вважає порушеними.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили про те, що вказаний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки приписами пункту 1 частині 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлює правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно із п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Отже, як вірно зазначено судам попередніх інстанцій, позивач не позбавлений можливості порушити питання про визнання неправомірним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Про необхідність розгляду справ компетентним судом йдеться і в постанові Верховного Суду України від 02.12.2014р., який зазначив про те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення „встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування „суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття „суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає „усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається „судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи вищенаведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: