Справа № 317/1310/15-а
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/34/2015
Справа № 317/1310/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді Яркіної С.В.

при секретарі Пономарчук О.В.

за участі:

представника відповідача Наказного Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Заступника начальника Запорізької митниці ДФС Шила Богдана Володимировича про скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Запорізької митниці ДФС Шила Богдана Володимировича про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС № 0079/11200/15 від 21.04.2015 року.

Вимоги мотивує тим, що 21.04.2015 р. заступником начальника Запорізької митниці ДФС Шило Б.В. винесено постанову у справі про порушення митих правил № 0079/11200/15 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України). Згідно з вказаною постановою, за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в ПІК Інспектор-2006, 01.02.2015 р. громадянином ОСОБА_2 на митну територію України ввезено транспортний засіб AUDI A6, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, в зоні діяльності п/п «Маяки-Удобне-Паланка» м/п «Білгород-Дністровський» Одеської митниці ДФС по смузі «Зелений коридор» в митному режимі «Транзит». Посилається на те, що постанова є незаконною та такою, що суперечить нормам національного і міжнародного законодавства та підлягає скасуванню, посилаючись на ст.ст. 90, 103, 105, 108 МК України, зазначаючи, що з невідомих йому причин орган доходів і зборів помістив автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, в митний режим «транзит», хоча ним, відповідно до ст. 71 МК України був обраний режим «тимчасового ввезення». Вважає, що ввіз транспортний засіб для особистого користування на митну територію України і помістив його в митний режим «тимчасового ввезення», може передавати цей транспортний засіб у користування третій особі. Також посилається на те, що не був своєчасно сповіщений про розгляд справи, тож був позбавлений права на захист.

Представником відповідача подані заперечення проти позову, за змістом яких відповідач вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Заперечення мотивовані тим, що ч. 3 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703 8704 (загальною масою до 3,5 тон), 8711, згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотнє вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Однак позивач письмове зобов'язання про зворотнє вивезення автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, органу доходів і зборів не надавав, митні платежі не сплачував. Також відповідач зазначає, що відповідно до Додатку А до Конвенції про тимчасове ввезення підставою для тимчасового ввезення транспортних засобів є книжка CPD, яка являє собою міжнародний митний документ, що приймається як митна декларація і дозволяє ідентифікувати транспортні засоби та містить міжнародну чинну гарантію на покриття ввізного мита і податків. Однак Україна та Болгарія не входять до списку гарантів по книжці CPD. Книжка CPD у позивача відсутня. Крім того, згідно зі ст. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію у підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, для користування транспортним засобом, ввезеним на митну територію України, необхідна реєстрація в підрозділах ДАІ України після його митного оформлення зі сплатою всіх належних платежів. Автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, в органах ДАІ України не зареєстрований, оскільки має іноземну реєстрацію та у митному відношенні не оформлений, митна декларація для випуску у вільний обіг відсутні. Таким чином, ввезення даного транспортного засобу було здійснено фізичною особою з метою особистого користування в режимі «транзит». Також зазначає, що Запорізькою митницею ДФС позивач був викликаний повісткою на 10.04.2015 р. для надання пояснень щодо обставин ввезення автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується повісткою та рекомендованим поштовим відправленням від 16.03.2015 р. № 483. Крім того, протокол про порушення митних правил було відправлено на адресу позивача 31.03.2015 р. рекомендованим поштовим відправленням № 708. Крім того, протоколом про порушення митних правил № 0079/11200/15 Запорізької митниці ДФС позивача було проінформовано про його права, запропоновано надати пояснення та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи про порушення митних правил.

Також у запереченнях відповідач посилається на те, що транспортний засіб ввезено в митному режимі «транзит», тож норма ст. 103 МК України не може бути застосована.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких, просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.04.2015 р. відповідачем винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0079/11200/15 (а.с. 4-5). Відповідно до даної постанови, 03.03.2015 р. до Запорізької митниці ДФС надійшов рапорт співробітників ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до якого 03.03.2015 р. в м. Запоріжжя співробітниками ДАІ було зупинено транспортний засіб AUDI A6, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина України - ОСОБА_4 (а.с. 4). За даними, Диспечера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в Програмно-інформаційному комплексі «Інспектор 2006», транспортний засіб AUDI A6, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, на митну територію України ввезено 01.02.2015 р. в зоні діяльності п/п «Маяки-Удобне-Паланка» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці ДФС по смузі «Зелений коридор» в митному режимі «Транзит», з метою особистого користування(а.с. 4). Ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення становить 10 діб. Громадянин ОСОБА_2 повинен був вивезти вищевказаний транспортний засіб в строк до 11.02.2015 р. Однак відповідно до існуючих баз даних, станом на 31.03.2015 р., транспортний засіб не вивезено за межі митної території України (а.с. 4). Як наслідок, громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500,00 грн. Винесенню постанови передувало складання протоколу про порушення митних правил № 0079/11200/15 від 31.03.2015 р., яким встановлені вищезазначені обставини та визначено, що громадянин ОСОБА_2 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення зазначеного автомобіля більше ніж на десять діб.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями468-470,474,475,477-481, 485цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з ст. 523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом положень ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ст. 70 МК України встановлені види митних режимів. Відповідно до положень ст. 71 МК України встановлено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Судом встановлено, що при митному оформленні в зоні діяльності митного поста автомобіль був оформлений у режимі «Транзит», про що свідчить електронний витяг за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявний в матеріалах справи (а.с. 25). Позивачем дії зазначеного митного органу, щодо встановлення такого митного режиму, не оскаржувались. Дії Одеської митниці ДФС, щодо поміщення автомобіля в режим «Транзит», а не режим «Тимчасове ввезення», яка не є стороною у справі, судом не можуть бути оцінені на предмет їх відповідності законодавству, оскільки не є предметом оскарження у даній адміністративній справі. Разом з тим, судом враховано, що поміщення автомобіля в режим «Транзит» формально відповідає вимогам МК України.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати що при митному оформленні позивачу примусово був обраний вид митного режиму, оскільки матеріали справи не містять доказів примусу, а позивач не оскаржував дії митного органу в судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, усвідомлюючи що він не надав письмове зобов'язання про зворотне вивезення автомобіля, не здійснив його письмове декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, позивач безпідставно вважає автомобіль таким, що ввезений в митному режимі «Тимчасове ввезення», оскільки відповідно до зазначеної вище статті не виконав відповідні митні вимоги. Отже, суд виходить з того, що автомобіль обґрунтовано поміщений в митний режим «Транзит», який обраний декларантом самостійно.

Посилання позивача на необхідність застосування Конвенції про тимчасове ввезення є необґрунтованими, оскільки не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже вони стосуються виключно митного режиму «Тимчасове ввезення».

Згідно із ч. 1ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

П. 1 ч. 1 ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлюються строки транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4ст. 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Крім того, протоколом про порушення митних правил № 0079/1120/15 Запорізької митниці ДФС позивача було проінформовано про його права, запропоновано надати пояснення та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи про порушення митних правил.

Таким чино, Запорізькою митницею ДФС було вжито всіх заходів щодо інформування позивача про виклик до митниці, складання протоколу про порушення митних правил та сповіщення про місце і час розгляду справи.

За даних умов, посилання позивача на те, що його не було своєчасно сповіщено про місце і час розгляду справи не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що постанова № 0079/112000/15 від 21.04.2015 року винесена заступником начальника Запорізької митниці ДФС Шилом Б.В. про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладення адміністративного стягнення, на законних підставах, правомочною особою, з урахуванням наявних фактичних обставин та доказів у адміністративній справі, вчинене правопорушення кваліфіковано правильно, провадження у справі відповідачем проведено об'єктивно і повно, адміністративне стягнення накладене з дотриманням вимог чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем обґрунтовано правомірність оскаржуваного рішення, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6,11,12,69-71,86,158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Запорізької митниці ДФС, про скасування постанови заступника начальника Запорізької митниці ДФС Шило Б.В. про порушення митних правил - відмовити в повному обсязі.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Яркіна