Справа № 2а/1570/3591/2011
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/3591/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Казарян С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів №793 від 13.08.2008р., №492 о/с від 10.09.2008р. в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновлення на службі в органах внутрішніх справ на посаді слідчого відділу Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду, в якому просить визнати протиправними та скасувати накази №793 від 13.08.2008р., №492 о/с від 10.09.2008р. в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновити на службі в органах внутрішніх справ на посаді слідчого відділу Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що накази №793 від 13.08.2008р., №492 о/с від 10.09.2008р. є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки всупереч поданому позивачем рапорту про звільнення з ОВС за власним бажанням, його звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п.п. «є»п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Окрім того, при звільненні відповідачем допущені грубі порушення норм відомчого трудового законодавства, що дають підстави стверджувати, що позивач був незаконно звільнений, оскільки про проведення службового розслідування позивача ніхто не повідомляв, з приводу надання пояснень ніхто не звертався, а саме службове розслідування проводилось не у місячний термін, як то передбачено Дисциплінарним Статутом; з висновками службового розслідування, з наказами або витягами з них про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача не ознайомили;; трудової книжки після звільнення позивачу не видали. Вважаючи звільнення незаконним, позивач просить поновити його на службі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та грошове забезпечення.

У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ГУМВС України в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що доводи позивача щодо незаконності наказів ГУМВС України в Одеській області є безпідставними та не відповідають дійсності. Так, працівниками ГУМВС України в Одеській області при реалізації висновку службового розслідування не допущено порушень норм чинного законодавства, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ було застосовано до позивача на законних підставах з дотриманням усіх передбачених законодавством України процедур (проведення службового розслідування, видання відповідних наказів). Позивач у разі незгоди з накладеним на нього стягненням, міг у встановлений законом строк оскаржити його до керівництва або до суду, проте цього не зробив. Окрім того представник відповідача зазначив, що заявлений позивачем факт написання рапорту про звільнення за власним бажанням не повинен братися судом до уваги, оскільки він не спростовує допущеного ОСОБА_1 прогулу.

Представник відповідача Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області до судового засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання судової повістки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд встановив наступні обставини та факти.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в 2006 році закінчив Одеський юридичний інститут ХНУВС.

Згідно наказу №68 о/с від 19.08.2002 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органах внутрішніх справ (а.с.13). З 2007 року позивач працював на посаді слідчого СВ Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області

В січні 2008 року позивач надав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, відмовився від проходження медичної комісії та просив розглядати питання про звільнення з ОВС на кадровій комісії ГУМВС без його присутності (а.с.51).

Відповідно висновку проведеної атестації згідно атестаційного листа від 21.05.2008 року, ОСОБА_1 відповідає займаній посаді та підлягає звільненню згідно поданого рапорту (а.с.52-54).

Відповідно висновку по матеріалам службового розслідування за фактом звільнення з ОВС ОСОБА_1, який затверджено заступником начальника ГУМВС України в Одеській області - начальником СУ полковником міліції ОСОБА_2 21.05.2008 року, службове розслідування за фактом звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 вважати закінченим та вважати недоцільним подальше проходження служби, порушити клопотання перед керівництвом ГУМВС України в Одеській області про задоволення рапорту лейтенанта міліції ОСОБА_1 про його звільнення з ОВС за ст. 64 п «ж»(за власним бажанням) (а.с.69-70)

За матеріалами службового розслідування за фактом невиходу на службу і скоєння прогулів слідчим слідчого відділу Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_1 складено висновок, який затверджено начальником Ізмаїльського МВ ГУМВС 05.08.2008 року, відповідно до якого за грубе порушення дисципліни, проявлене в невиході на службу з 05.02.2008 року і скоєнні прогулів протягом більше пяти місяців порушено клопотання перед керівництвом про звільненні з органів ВС слідчого СВ Ізмаїльського МВ ОСОБА_1 за ст. 64 п. «є»(за порушення дисципліни) (а.с. 42-43).

На підставі вищезазначеного висновку, наказом начальника ГУМВС України в Одеській області №796 від 13.08.2008 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1Г.»за самоусунення від виконання службових обовязків та порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, Етичного кодексу та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що виразилося у тривалому невиході на службу без поважних причин (з 05.02.2008 року) на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 64 п.п. «є»(за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом. (а.с.39).

Наказом ГУМВС України в Одеській області №492 о/с від 10.09.2008 року позивача звільнено у запас Збройних Сил України за п. 64 п.п. «є»(за порушення службової дисципліни) (а.с.40).

Про існування зазначених наказів позивач дізнався 27.07.2011 року з листа відповідача (№9/Т-208 від 06.04.2011 року).

Не погоджуючись з зазначеними наказами та вважаючи своє звільнення з органів внутрішніх справ незаконним, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними, скасувати накази, поновити його на службі в ОВС та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України Про міліцію № 565-XII від 20.12.1990року порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 114 від 29.07.1991 року, якою затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, надалі Положення.

Отже, правовідносини з приводу проходження позивачем служби врегульовані спеціальним актом законодавства - Положенням, а тому норми всіх інших актів законодавства до цих правовідносин можуть бути застосовані лише в разі відсутності відповідних норм в Положенні та за умови, що приписи цих актів не суперечать характеру та змісту правовідносин з проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 10 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, далі Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Службовою дисципліною відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2). За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст. 5). Облік заохочень і дисциплінарних стягнень, що застосовуються до осіб рядового і начальницького складу, ведуть підрозділи по роботі з персоналом органів внутрішніх справ на підставі відповідних наказів. Відомості про заохочення та дисциплінарні стягнення, застосовані до осіб рядового і начальницького складу, заносяться в місячний строк до особових справ цих осіб (ст. 6). На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, в т.ч. найсуворіший - звільнення з органів внутрішніх справ (ст. 12).

У відповідності з п. 64 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 5 цього Положення; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час - обмежено придатними I-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) за вислугою строку служби, передбаченого договором, якщо особи рядового і молодшого начальницького складу не виявляють бажання продовжувати службу; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у разі неподання або подання недостовірних відомостей про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру, в тому числі за кордоном, що подаються у порядку та обсягах, визначених законами та іншими виданими на їх основі нормативно-правовими актами; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері службової діяльності або адміністративної відповідальності за корупційне адміністративне правопорушення.

Згідно п.п. «ж»п. 64 цього Положення звільнення осіб старшого начальницького складу проводиться за власним бажанням при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обовязків.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, позивач не бажаючи продовжувати службу в ОВС, в січні 2008 року надав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Відповідно ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що письмових пояснень від позивача під час проведення службового розслідування всупереч викладеним нормам законодавства не вимагалось, з висновком службового розслідування від 05.08.2008 року, відповідно до якого вирішено звільнити з ОВС ОСОБА_1 за грубе порушення дисципліни, проявлене в невиході на службу з 05.02.2008 року за п. «є»64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, позивача не ознайомлено.

Окрім того, суд зазначає що згідно висновку атестаційного листа, затвердженого начальником Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС в Одеській області начальником міліції ОСОБА_3 від 21.05.2008 року відносно ОСОБА_1, встановлено, що позивач займаній посаді відповідає та підлягає звільненню згідно поданого рапорту та згідно висновку службового розслідування, затвердженого заступником начальника ГУМВС України в Одеській області начальником СУ полковником міліції ОСОБА_4 від 21.052008 року порушено клопотання перед керівництвом ГУМВС про звільнення ОСОБА_1 з ОВС за п.п. «ж»п. 64 Положення. З зазначеним висновком позивача також не ознайомили.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову невідповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного Статуту встановлено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача згідно наказів №796 від 13.08.2008 року та №492 о/с від 10.09.2008 року слугувало самоусунення від виконання службових обовязків та порушення ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, Етичного кодексу України і Присяги працівника ОВС України, що виразилося у тривалому невиході на службу без поважних причин (з 05.02.2008 року по день видачі наказу), з зазначеними наказами про накладення дисциплінарного стягнення, позивача в порушення ст. 14 Дисциплінарного статуту не ознайомлено.

Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача стосовно того, що позивачем грубо порушено службову дисципліну, що полягало в невиході на службу без поважних причин з 05.02.2008 року, з огляду на наступне.

Посадовими особами Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області складено акти від 29.02.2008 року; від 31.03.2008 року; від 30.04.2008 року; від 02.06.2008 року; від 30.06.2008 року; від 31.07.2008 року, якими встановлено, що ОСОБА_1 після закінчення терміну знаходження на лікарняному не виходив на службу, чим скоїв прогули.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені акти було складено після подання позивачем рапорту про звільнення за власним бажанням та прийняття Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області наказу №62 від 09.02.2008 року, яким позивачу дозволено не виходити на службу і не нараховувати йому грошове утримання з 09.02.2008 року до дня звільнення з ОВС за власним його проханням.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вищезазначені акти не можуть бути прийняті як належні докази прогулів з боку позивача, оскільки саме відповідачем згідно наказу №62 від 09.02.2008 року було дозволено позивачу не виходити на службу до дня звільнення з власним його проханням.

Посилання представника ГУМВС України в Одеській області на невідповідність цього наказу вимогам законодавства не приймаються судом до уваги, оскільки будь-яких доказів визнання його нечиннним або скасування суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок про звільнення ОСОБА_1 згідно поданого рапорту (травень 2008 року), а в серпні 2008 року за наслідками службового розслідування з урахуванням вищезазначених актів було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 за порушення дисципліни.

Таким чином, відповідачем неправомірно прийнято накази про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Згідно із вимогами ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем в повній мірі не дотримані.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про помилковість висновків службового розслідування та безпідставність звільнення позивача із займаної посади на п.п. «є»п. 64 Положення.

Оскільки судом встановлено безпідставність звільнення позивача з органів внутрішніх справ, наказ відповідача №796 від 13.08.2008 року в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх та наказ №492 о/с від 10.08.2008 року в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас збройних сил за п.64 «є»(за порушення дисципліни) підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог п. 24. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Отже, порушене відповідачем право позивача на проходження служби в органах внутрішніх справ підлягає відновленню шляхом поновлення позивача на попередній посаді.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до цього ж пункту Положення, у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Судом встановлено, що 09.02.2008 року начальником Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області прийнято наказ №62 «Про припинення виплати грошового утримання СВ Ізмаїльського МВ ( з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) лейтенанту міліції ОСОБА_1Г.», яким, у звязку з сімейними обставинами позивачу дозволено не виходити на службу та не нараховувати йому грошове утримання з 09.02.2008 року до дня звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Таким чином, враховуючи те, що з 09.02.2008 року позивач не отримував грошове забезпечення, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 71, 86, 94, 122, 160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Одеській області №793 від 13.08.2008р. в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Одеській області №492 о/с від 10.09.2008р. в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді слідчого відділу Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області.

В решті позовних вимог,- відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді слідчого відділу Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 16 листопада 2011 року.

Суддя/підпис/:

З оригіналом згідно:

Суддя: