Справа № 461/6408/15-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6408/15-а
Провадження № 2а/461/334/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2015

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним, нечинним, та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним, нечинним, та скасування рішення.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 09 грудня 2005 р. виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення за № 1311 від 09 грудня 2005р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» , на підставі якого встановлено межі історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова, а також встановлено обмеження господарської діяльності та режимів історичної забудови м. Львова. Вважає, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 1311 від 09 грудня 2005 р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова», не відповідає вимогам чинного законодавства України, яке регулює порядок визначення меж територій історичних ареалів, встановлення режиму охоронюваних територій історичних ареалів та надання дозволів на проведення робіт на територіях в історичних ареалах м.Львова, а його не опублікування (не доведення) до відома населення є протиправним. Просить суд визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради щодо не опублікування рішення за № 1311 від 09 грудня 2005р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова; визнати протиправним, нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 1311 від 09 грудня 2005р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав аналогічні пояснення викладенні у позові. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини своєї не явки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09 грудня 2005р. виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення за № 1311 від 09 грудня 2005р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» , на підставі якого встановлено межі історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова, а також встановлено обмеження господарської діяльності та режимів історичної забудови м.Львова.

Згідно з ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Частина 2 цієї ж статті передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є не чинними.

Згідно з ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення.

Статтею 22 Закону України «Про інформацію», визначено, що з метою забезпечення доступу до законодавчих та інших нормативних актів всім громадянам держава забезпечує видання цих актів масовими тиражами у найкоротші строки після набрання ними чинності.

Ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплює, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Ст. 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» визначає, що закони України, постанови Верховної Ради України, укази та розпорядження Президента України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, постанови Верховного Суду України та Конституційного Суду України,рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Недержавні друковані засоби масової інформації мають право оприлюднювати офіційні документи органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до законодавства України і на засадах, передбачених укладеною угодою між цими органами та редакціями друкованих засобів масової інформації.

Законодавство України вимагає обов'язкового опублікування актів органів місцевого самоврядування в офіційних друкованих виданнях. Не опублікований нормативно-правовий акт не може набрати законної сили.

Відповідач не надав суду доказів того, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 1311 від 09 грудня 2005р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» було опубліковано у друкованих засобах масової інформації. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради щодо не опублікування цього рішення в друкованих засобах масової інформації підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправним, та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 1311 від 09 грудня 2005 р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова», суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно з Законом України «Про охорону культурної спадщини» який регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до ч .ч. 5 ; 12; 17;18; 23 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року № 1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини, належить: встановлення режиму використання пам'яток національного значення, їхніх територій, зон охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць; визначення меж територій пам'яток національного значення та затвердження їх зон охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць; погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках національного значення, їх територіях в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об'єктах культурної спадщини; надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток національного значення, припинення робіт на цих пам'ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, дозволів або з відхиленням від них; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону.

Згідно з п.п.3;4 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць (затв. постановою КМ України від 13 березня 2002р. №318), режими використання історичних ареалів визначаються їх історико-культурним потенціалом (кількістю, видами, типами і категоріями об'єктів культурної спадщини, загальною містобудівною структурою, наявністю чи відсутністю заповідників, а також установленими зонами охорони пам'яток), відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство культури України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 388/2011 Мінкультури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо формування державної політики у сфері кінематографії, формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, а також спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин України.

Згідно з підпунктами 53, 56, 61, 64, 65 п.4 Положення № 388/2011 Мінкультури України у межах повноважень видає у межах своєї компетенції розпорядження та приписи щодо охорони пам'яток національного значення, припинення робіт на таких пам'ятках у межах території, на якій вони розташовані, та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо зазначені роботи виконуються з недотриманням чи за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, дозволів ;здійснює нагляд за виконанням робіт із дослідження, консервації, реабілітації, реставрації, ремонту, пристосування, музеєфікації та інших робіт на нерухомих пам'ятках, у зонах охорони об'єктів археологічної спадщини, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць ;забезпечує визначення та затверджує межі території, на якій розташовані пам'ятки національного значення, зон їх охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць, встановлює режим їх збереження і використання;видає дозволи на:проведення робіт на пам'ятках національного значення у межах території, на якій вони розташовані, та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць;проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт у межах території, на якій розташовані пам'ятки, та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також дослідження решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, під водою;

у межах повноважень погоджує:програми та проекти містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт у межах території, на якій розташовані пам'ятки національного значення, та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програми та проекти, в результаті реалізації яких може змінитися стан об'єктів культурної спадщини;проекти відведення земельних ділянок, питання щодо зміни власника земельної ділянки (землекористувача) у межах території, на якій розташовані пам'ятки, та в їх охоронних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Згідно з підпунктом 5 п. 2 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. № 280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад в частині виконання Закону України «Про охорону культурної спадщини» належать такі повноваження: організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників;

Відповідно до п. 23 Положення «Про відділ охорони культурної спадщини Львівської міської Ради та її структури», від 27.10.2006р. №1223 відділ охорони культурної спадщини є юридичною особою публічного права.

Згідно з п.2.2;5.9 Положення «Про відділ охорони культурної спадщини Львівської міської Ради та її структури», основними завданнями управління є: реалізація основних напрямків державної політики у галузі охорони і використання об'єктів культурної спадщини;проведення аналізу стану галузі охорони культурної спадщини, організація і опрацювання у встановленому порядку програм охорони культурної спадщини; вживання заходів, які забезпечують наукове вивчення, облік, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт та пристосування об'єктів культурної спадщини; здійснення на території м. Львова контролю за виконанням Закону України "Про охорону культурної спадщини", інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини всіма державними органами, установами, організаціями і підприємствами незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, а також посадовими особами та громадянами, надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах міста, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитись на стані об'єктів культурної спадщини.

П.12 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №318 передбачає, що визначені науково-практичною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються Міністерством культури України.

Визначення меж територій історичних ареалів віднесено до повноваженб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування держполітики у сфері охорони культурної спадщини, а тому відповідач перевищив свої повноваження при прийнятті оскаржуваного рішення. Позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання нечиним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 1311 від 09 грудня 2005р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова», суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.162 КАС України передбачені різні способи захисту порушеного права, зокрема і визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування, або визнання рішення нечинним. Ця стаття КАС України не передбачає можливості одночасного визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування з визнанням рішення нечинним. Задовольняючи позовні вимоги провизнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування суд належним чином захищає права позивача і для захисту прав останнього не потрібно визнання рішення нечинним. Отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання нечинним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за №1311 від 09 грудня 2005 року з огляду на обрання неналежного способу захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст. 14, 17, 71, 128, 159-163, 167, 267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним, нечинним, та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради щодо не опублікування рішення № 1311 від 09 грудня 2005 р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова».

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради щодо не опублікування рішення № 1311 від 09 грудня 2005 р. «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова».

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради - відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету м. Львова на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору в розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Радченко В.Є.