Справа № 22-а-1625/11
Суддя: Лисенко П. П.
Дата ухвалення: 2011-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-1625/11 29.03.2011
Справа № 22а-1625/11р. Головуючий по І інстанції Алєйніков В.О.
Категорія 57 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

29 березня 2011 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Величковською В.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою переглянула постанову місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2010 року, ухвалену у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району м. Миколаєва, Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення сум.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

установила:

9 вересня 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соцзахисту населення про зобов'язання здійснити перерахунок і виплату одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку у розмірі не менш прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, а також як одинокій малозабезпеченій матері із стягненням заборгованості за період з 7 грудня 2006 , року по вересень 2009 року із стягненням на її користь заборгованості у розмірі 18 479 гривень 61 копійки, з яких: 3 035 гривень недоплаченої одноразової допомоги, 12 162 гривні 21 копійка заборгованості допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, 3 282 гривні 40 копійок заборгованості по допомозі на дитину одинокій малозабезпеченій матері.

Вимоги свого позову позивачка мотивувала тим, що відповідно до Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон №2240- ІІІ) вона, як мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на одноразову допомогу при народженні, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомогу на дитину одинокій і малозабезпеченій матері, які вона отримувала в меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством.

Ухвалою суду до участі у справі в якості відповідача залучено Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про задоволення її позову. На думку апелянта, постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів за період з грудня 2005 року по вересень 2008 року з порушенням строків, передбачених ст. 99 КАС України, а за період з 09 вересня 2008 року по 7 грудня 2008 року правовідносини регулюються тільки Прикінцевими положеннями Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у редакції Закону від 28 грудня 2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік», відповідно до яких і отримувала допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку.

Між тим, з таким висновком суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскарженого рішення і ухвалення нового рішення.

Так, ст. З Закону № 2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено виплату матерям допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразової допомоги при народженні дитини; допомоги по догляду за дитиною до досягнення; нею трирічного віку, допомоги на дітей одиноким матерям та інших видів допомоги.

Відповідно ж до статей 3, 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України мають право на державну соціальну допомогу, яка призначається з місяця звернення на підставі поданих документів і її розмір визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом.

Позивачка, маючи доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сама здійснює догляд за нею, є одинокою малозабезпеченою матір'ю, інвалідом ІІ Групи, мала право на отримання допомоги при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною і допомоги одинокій матері.

В липні 2009 року за зверненням ОСОБА_2 відмовлено у призначенні їй допомоги малозабезпеченій сім'ї та підвищенні допомоги одинокій матері, оскільки її середньомісячний сукупний доход сім'ї перевищував рівень забезпеченості прожиткового мінімуму для сім'ї.

Протягом 2005-2006 року позивачка отримувала одноразову допомогу при народженні доньки ОСОБА_3 і тільки в вересні 2009 року, з пропуском передбаченого ст. 99 КАС України строку звернулася до суду з цими вимогами, посилаючись на порушення своїх прав та отримання цього виду державної допомоги в меншому розмірі, ніж це передбачено Законом. Тому, місцевий суд обґрунтовано відмовив в цих вимогах за пропуском строку на звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 2811-XII допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Частиною ж 1 ст. 14 цього Закону передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною і по день досягнення дитиною вказаного віку включно, а тому ОСОБА_2 право на отримання цієї допомоги набула з січня 2006 року.

Статтею 61 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» встановлено новий розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Неконституційними ці зміни не визнано, а отримання допомоги на дитину у такому розмірі ОСОБА_2 не заперечує.

Абзацом третім ч. 2 ст. 56, пунктами 7, 14 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (далі - Закон № 489-V) зупинено на 2007 рік дію, зокрема, ст. 15 Закону № 2811-XII, і встановлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового; мінімуму, встановленого для працездатних, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 пункт 14 ст. 71 Закону № 489-V в частині зупинення на 2007 рік дії зазначених вище положень Закону № 2811-ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 62 Закону № 489-V затверджено на 2007 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений з 01 квітня - у розмірі 463 грн., а з 01 жовтня -470 гривень.

Отже, спірні відносини з 01 січня по 09 липня 2007 року регулюються відповідно до пункту 14 частини першої ст. 71 Закону № 489-V, а з 09 липня по 31 грудня 2007 року - до ст. 15 Закону №2811-XII.

Таким чином, Департамент був зобов'язаний в 2007 році надати позивачці допомогу по догляду за дитиною, донькою ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягненню нею трирічного віку, відповідно до Закону № 2811-XII, але; тільки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачкою було пропущено строк звернення до адміністративного суду з цими вимогами є безпідставними, так як про порушення свого права при отриманні періодичних платежів вона дізналась з письмової відповіді в липні 2009 року та у вересні цього ж року вже звернулась до суду з цим позовом.

З огляду на наведене, позовні вимоги в цій частині підлягали задоволенню, а оскільки місцевий суд був іншої думки, то допущену помилку слід виправити рішенням судової колегії.

Що стосується цих виплат у 2008 році, то згідно п. 23 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI (далі - Закон № 107-VI) частину 1 ст. 15 Закону № 2811-XII викладено в іншій редакції та встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Положення п. 23 розділу II Закону № 107-VІ неконституційними не визнавались та не скасовувались.

Отже, спірні правовідносини у 2008 році регулювались ст. 15 Закону № 2811-XII в редакції від 28 грудня 2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка щомісячно отримувала допомогу на доньку, розмір якої в 2006 р. і 2008 р. відповідає вимогам вказаних норм закону.

За такого у відповідача були відсутні зобов'язання надати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму за період з 1 січня 2006 року по 9 липня 2007 року і з 1 січня 2008 року по 7 грудня 2008 року, та дії Департаменту узгоджувалися з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Враховуючи те, що Департамент праці та соціального захисту населення за зазначений період виплачував позивачці допомогу у розмірах, встановлених новою редакцією статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегія суддів вважає, що дії відповідача в цей проміжок часу буди правомірними, а тому позов щодо вищезазначеного періоду є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Не підлягають задоволенню і вимоги щодо зобов'язання Управління здійснити перерахунок позивачці допомоги на дитину одинокій матері, передбачену ст. 18-1 Закону № 2811-XII, у підвищеному розмірі та призначення, нарахування і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, передбачену ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», оскільки на момент звернення позивача в липні 2009 року її середньомісячний сукупний доход сім'ї (726, 37 грн.) перевищував рівень забезпеченості прожиткового мінімуму для сім'ї (462,50 грн.) для визначення права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, а також різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком до 6 років (278,50грн.), та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців (273, 87 грн.), менша ніж мінімальний розмір допомоги на дитину одинокій матері 167 грн. 10 коп. Іншого позивачка належними і допустимими доказами не довела, хоча то є її обов'язком.

Заперечення відповідача щодо правомірності своїх дій також і в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, із посиланням на відсутність бюджетних коштів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання Департаменту бюджетних коштів для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Керуючись ст.ст. 198,201 КАС України, колегія судців, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2010 року в частині відмови ОСОБА_2 здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік скасувати і ухвалити в цій частині нову постанову, якою названу вимогу задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району м. Миколаєва, Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 1 січня по 8 липня 2007 року - відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Судді: