Справа № П/811/2048/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/2048/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № П/811/2048/14 за позовом Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області до комунального підприємства „Помічнянська житлово-експлуатаційна контора №2” про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує вказану вимогу в добровільному порядку.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 29 березня 2013 року по 17 травня 2013 року посадовими особами Новоукраїнської міжрайонної Державної фінансової інспекції Кіровоградської області була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності комунального підприємства „Помічнянська житлово-експлуатаційна контора №2” за період з 1 січня 2010 року по 31 березня 2013 року, результати якої викладено в Акті №06-10/44 від 21 травня 2013 року.

На підставі вказаного акту Новоукраїнською міжрайонною державною фінансовою інспекцією Кіровоградської області було направлено на адресу комунального підприємства „Помічнянська житлово-експлуатаційна контора №2” вимогу від 23 травня 2013 року №06-14/676 „Про усунення порушень і недоліків”.

На підставі рішення сесії Помічнянської міської ради від 08.12.2008 року №506 пунктом 1 встановлений розмір орендної плати приміщення для розміщення фотоательє в м. Помічна по вул. Перемоги 66 згідно договору оренди майна укладеного 06.08.2008 з КП „Помічнянська ЖЕК №2” в розмірі 2,5 грн. за 1 кв.м. та відповідно до рішення сесії Помічнянської міської ради від 23.12.2010 №58 „Про встановлення базових ставок орендної плати за приміщення спільної власності територіальної громади міста Помічна” п.2 зазначено залишити розмір орендної плати за орендоване приміщення для розміщення фотоательє на попередніх умовах, згідно договору оренди майна від 06.08.2008 року в розмірі 2,5 грн. за 1 кв.м.

Відтак, пунктом 2 листа-вимоги від 23 травня 2013 року №06-14/676 відповідача зобов'язано усунуто виявлені ревізією порушення, а саме: - керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України ініціювати внесення змін до договору оренди в частині підвищення розміру орендної ставки в частині підвищення орендної ставки; - відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість орендарів; - в разі відмови орендарем - внести зміни до договору та вжити заходів щодо розірвання або внесення змін в судовому порядку; - в іншому випадку - стягнути з осіб, винних у заниженні орендних ставок, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Судами встановлено, що на виконання пункту 2 листа-вимоги КП „Помічнянська ЖЕК №2” листом від 19 червня 2013 року повідомило орендаря (Помічнянську дистанцію сигналізації та зв'язку) про необхідність відшкодування недоотриманої суми орендної плати та запропонувало внесення змін до договору оренди в частині підвищення розміру орендної ставки.

Натомість орендар відмовився від підписання додаткової угоди та запропонував укласти новий договір оренди.

Відповідач 4 липня 2013 року направив орендареві відповідний договір, однак відповіді не отримав, у зв'язку з чим листом від 20 серпня 2013 року звернувся до Помічнянської дистанції сигналізації та зв'язку з листом про надання інформації щодо підписання вказаного договору.

Крім того, протягом липня, вересня, листопада 2013 року та січня-квітня 2014 Помічнянська дистанція сигналізації та зв'язку здійснила часткове відшкодування коштів, недоотриманих КП „Помічнянська ЖЕК №2”.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що на підставі вимоги органу державного фінансового контролю неможливо стягнути збитки, завдані підконтрольною установою, оскільки відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011(Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні”, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом пред'явлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Тому цей позов в частині зобов'язання виконати вимоги Інспекції про стягнення шкоди (збитків) задоволенню не підлягає.

За змістом Положення Інспекція наділена правом звернутися до суду у разі, коли підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень з питань збереження і використання активів.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець надав Інспекції право на таке звернення для забезпечення примусового стягнення незаконно відчужених активів (що є неможливим на підставі самої лише вимоги).

При цьому похідні вимоги Інспекції самі по собі є обов'язковими в силу положень статті 10 Закону № 2939-ХІІ, тому вирішення питання про зобов'язання виконати їх в судовому порядку не є правильним способом захисту порушених прав держави.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: