Справа № 808/2790/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року о/об 13 год. 57 хв.Справа № 808/2790/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Білоусі А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про визначення митної вартості,

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1

(довіреність №02 від 02.01.15);

представник відповідача - ОСОБА_2

(довіреність №32/23/08-70-10-01 від 26.11.14), -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року за ВМД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для проведення митного оформлення поставленого товару, позивачем 18 листопада 2014 року до митного органу подана вантажна митна декларація № 112030000/2014/020635 разом із декларацією митної вартості товару ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена товариством за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Проте, митним органом, на думку позивача, було необґрунтовано витребувано додаткові документи на тій підставі, що документи, які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності. В свою чергу зазначає, що декларантом були додані всі необхідні документи, які в повному обсязі надавали можливість визначити митну вартість товару за ціною контракту. На думку позивача, безпідставні та необґрунтовані сумніви в правомірності поведінки декларанта та легітимності наданих до митного оформлення документів свідчать, що Запорізька митниця ДФС здійснює митну справу на принципах незаконності та презумпції винуватості. Вважає, що оскільки наслідком такої протиправної поведінки митного органу є незаконне збільшення митної вартості товару, що імпортується, підприємство змушене було сплатити задля отримання власного товару у виробництво, додаткові кошти, ніж це обумовлено міжнародним контрактом. Позивач вважає, що рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року за ВМД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 14 липня 2015 року зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 МК України, митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару позивачем, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методом визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була предявлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Відповідач зазначає, що оскільки декларантом ПАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьмина» надано неповні відомості щодо митної вартості товару відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, та не були надані додаткові документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товару в повному обсязі згідно частини 3 статті 53 МК України, органом доходів і зборів здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням цінової інформації, наявної у митного органу та винесено РКМВ № 112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року. При здійснені митної оцінки був застосований резервний метод визначення митної вартості товарів у відповідності з вимогами статті 64 МКУ. Рішення про коригування митної вартості № 112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року було вручено декларанту, а у митному оформленні МД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року відмовлено, про що повідомлено ПАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьмина» карткою відмови № 112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 22 вересня 2015 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

09 лютого 2012 року між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (покупець) та фірмою «INTERCOMMODITIES SA», Швейцарія (продавець) укладено контракт купівлі-продажу № 13120156, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець придбаває феросплави (товар) кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови постачання якого визначаються у Специфікаціях, які є невідємними частинами вказаного контракту.

18 листопада 2014 року ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці була подана для оформлення митна декларація № 112030000/2014/020635 на товар оксид молібдену, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу: накладну СМR №141514 від 29 жовтня 2014 року, Сертифікат якості б/н від 07 жовтня 2014 року, інвойс М0-14-040 від 28 жовтня 2014 року, зовнішньоекономічний контракт №13120156 від 09 лютого 2012 року, специфікацію №404 від 27 жовтня 2014 року, додаткову угоду до контракту від 03 серпня 2012 року, додаткову угоду до контракту від 14 грудня 2012 року, додаткову угоду до контракту від 04 грудня 2013 року, та інші документи, зазначені в графі 44 ДМ-2.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару (відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості) та містять наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах: 1) в пункті 4 контракту від 09 лютого 2012 року № 13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком № 1, але в додатку №1 специфікації № 404 від 27 жовтня 2014 року пункті 6 - відсутній вантажовідправник товару. 2) в надісланій сканованій, недоброякісній копії сертифікату якості від 07 жовтня 2014 року № б/н не заповнені реквізити ;( РАСКING , МАКК5... ).

У зв'язку з цим позивачу необхідно надати (за наявності) додаткові документи: 1. Договір ( угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором ( угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором( угодою, контрактом); 3. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4. Виписку з бухгалтерської документації; 5. Копію МД країни відправлення.

18 листопада 2014 року представником декларанта зроблена відмітка про ознайомлення із вимогами митниці щодо необхідності подання додаткових документів.

19 листопада 2014 року представником позивача подані письмові пояснення на вимогу митниці. Додаткові документи не подавались.

19 листопада 2014 року Запорізькою митницею в оформлені МД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року було відмовлено за карткою відмови № №112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року та прийнято рішення №112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог статті 59 МК України.

Товар випущено у вільний обіг за МД № 112030000/2014/0020730 від 19 листопада 2014 року.

Не погоджуючись із рішенням Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року за ВМД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» звернулося до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частини 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України та відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Так, Запорізькою митницею при перевірці документів, поданих позивачем для оформлення товару встановлено, що в пункті 4 контракту від 09 лютого 2012 року № 13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком № 1, але в додатку №1 специфікації № 404 від 27 жовтня 2014 року пункті 6 - відсутній вантажовідправник товару; 2) в надісланій сканованій, недоброякісній копії сертифікату якості від 07 жовтня 2014 року № б/н не заповнені реквізити ;( РАСКING , МАКК5... )

З цього приводу суд зазначає, що частина 2 статті 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів. Серед зазначеного переліку документів відсутні такі документи, як вантажовідправник, або недоброякісна копія сертифікату.

До того ж, вищезазначене не впливає на числові значення складових митної вартості товарів та не підтверджує обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України.

Також, митницею під час перевірки поданих позивачем документів виявлено, що в копії специфікації від №404 від 27 жовтня 2014 року відсутні відомості щодо відправника вантажу.

Однак, відомості про вантажовідправника в даному випадку не впливають на числові значення складових митної вартості товарів та не підтверджує обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України, оскільки поставка здійснювалась на умовах DAP Запоріжжя (поставка до місця призначення), а тому усі ризики та витрати до місця поставки несе продавець.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини 2 статті 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Щодо витребуваних від декларанта додаткових документів, а саме: 1. Договір ( угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором ( угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором( угодою, контрактом); 3. Рахунки про сплату комісійних , посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору( угоди, контракту); 4. Виписку з бухгалтерської документації; 5. Копію МД країни відправлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах поданих для митного оформлення згідно частини 2 статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

У судовому засіданні представником відповідача відповідно до статті 71 КАС України не доведено наявність обставин, визначених частиною 3 статті 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Також, суд зазначає, що документи, які витребовувались від декларанта (Договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); Рахунки про сплату комісійних , посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4. Виписку з бухгалтерської документації; Копію МД країни відправлення, - не є документами, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей про ціну, що була фактично сплачена або підлягала сплаті.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені частиною 2 статті 53 МК України документи, які давали змогу Запорізької митниці достовірного та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом згідно вимог статті 64 МК України на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД № 112030000/2014/16145 від 11 вересня 2014 року.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що під час розгляду справи по суті було встановлено судом відсутність у митниці правових підстав для надсилання декларанту письмових вимог щодо подання додаткових документів, та достатність і достовірність поданих позивачем документів для митного оформлення товару за основним методом, а відповідач, всупереч встановленому частиною другою статті 71 КАС України обов'язку, не надав суду достатніх і беззаперечних доказів правомірності відмови у митному оформленні товару за ціною угоди та прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, то рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року за ВМД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року слід визнати протиправними та скасувати, а адміністративний позов - задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2014/000257/1 від 19 листопада 2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00314 від 19 листопада 2014 року за ВМД № 112030000/2014/020635 від 18 листопада 2014 року.

Судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) стягнути з Запорізької митниці ДФС на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов