Справа № 210/4946/13-а (2а/210/21/14)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/39053/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Маслія В.І.
Чумаченко Т.А.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та осіб, що приєднались до касаційної скарги - Громадської організації «Союз Громадян Криворіжжя» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі № 210/4946/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Криворізької міської ради про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась з позовом до Криворізької міської ради про скасування пункту 1.1 рішення від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку на земельні ділянки на території міста Кривого Рогу» в частині слів «обласного значення».

Позовні вимоги мотивовані тим, що встановлення статусу «міста обласного значення» порушує права позивача, оскільки тягне за собою сплату користувачами земель міста земельного податку та орендної плати із застосуванням додаткового коефіцієнту 2,5 згідно ст.275 ПК України, що є значним тягарем для користувачів земель міста.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Також, особи, що приєднались до касаційної скарги - Громадська організація «Союз Громадян Криворіжжя» та фізична особа-підприємець ОСОБА_6, просять скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 червня 2013 року Рішенням XXXV сесії VI скликання Криворізької міської ради № 2088 затверджені та введені в дію ставки податку за земельні ділянки на території міста Кривого Рогу, визначені відповідно до вимог статті 275 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, як для міста обласного значення з численністю населення від 500 до 1000 тис. осіб.

Зважаючи на те, що встановлення статусу міста обласного значення тягне за собою сплату земельного податку та орендної плати із застосуванням додаткового коефіцієнту 2,5, а також з огляду на те, що на думку позивача, місто Кривий Ріг не є містом обласного значення, остання звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

Згідно з п.35 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами до їх відання.

Згідно до Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 12 березня 1981 року N 1654-X, місто обласного значення - економічний і культурний центр з кількістю населення понад 50 тисяч жителів, розвинутою промисловістю, комунальним господарством та житловим фондом. В окремих випадках до категорії міст обласного значення можна віднести місто з кількістю населення менш як 50 тисяч чоловік, якщо воно має важливе промислове, соціально-культурне та історичне значення, близьку перспективу економічного і соціального розвитку, зростання кількості населення.

Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 30.12.1962 «Про віднесення в підпорядкування обласних (промислових) Рад депутатів трудящих міських поселень Української РСР» віднесено у відання обласних (промислових) Рад депутатів трудящих, зокрема по Дніпропетровській області, 10 міст, у тому числі і місто Кривий Ріг з містом Інгулець і селищами міського типу Веселі Терни, Залізничне, Мирівське, Рахманівка.

Термін «міста обласного чи районного підпорядкування», що вживався в законодавстві за часів Української РСР, у сьогоднішньому законодавстві вживається як термін «міста обласного або районного значення».

За інформацією, розміщеною на офіційному веб-порталі Верховної Ради України до складу Дніпропетровської області входить 13 міст обласного значення, у тому числі і м. Кривий Ріг.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку, що рішення Криворізької міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку на земельні ділянки на території міста Кривого Рогу» прийняте в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та осіб, що приєднались до касаційної скарги - Громадської організації «Союз Громадян Криворіжжя» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, відхилити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: