Справа № 2-1743/2007
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2011 р. < Текст >Справа № 13010/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді Коваля Р.Й.,
суддів Глушка І.В.,
Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу війсь-кової частини НОМЕР_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 02 квітня 2007 року у справі № 2-1743/07 за позовом ОСОБА_1 до військової час-тини А 2166 про стягнення грошової компенсації за невидане продовольче забезпечення,
В С Т А Н О В И Л А :
В березні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до Сихівського район-ного суду м.Львова з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 31555,90 грн. за період з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2006 року включно.
Заявлені вимоги позивач мотивувала тим, що проходить військову службу та перебу-ває на фінансовому забезпеченні у відповідача. Має право, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на одержання за рахунок держави продовольчих пайків або, за її бажанням, грошової ком-пенсації. Починаючи з 11 березня 2000 року продовольче забезпечення їй не видається, компенсація за невидане продовольче забезпечення відповідачем в добровільному порядку не виплачується, через що утворилася вищевказана заборгованість, яку позивач просить стягнути з військової частини НОМЕР_2 .
Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02 квітня 2007 року позов ОСОБА_1 було задоволено і стягнуто зазначену компенсацію на користь позивача з військової частини НОМЕР_1 .
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила військова частина НОМЕР_1 . Покликаючись на те, що постанова суду є необгрунтованою з мотивів неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, військова частина просить зазначену постанову скасувати і винести нове рішення, за яким повернути кошти, стягнуті з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 .
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що позов було пред`явлено до військової частини НОМЕР_2 , де ОСОБА_1 на той час проходила службу і перебувала на фінансовому забезпеченні. У судовому засіданні в даній справі також вирішувалося питання про стягнення грошової компенсації за невиданий продовольчий пайок з даної частини, але рішенням суду безпідставно було постановлено стягнути кошти з військової частини НОМЕР_1 .
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час розгляду справи проходила військову службу та перебувала на фінансовому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_2 . За період з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2006 року продовольче забезпечення їй не видавалося, компенсація взамін нього не виплачувалася, через що утворилася заборгованість у сумі 31555,90 грн., що підтверджується довідкою відповідача № 986 від 25 грудня 2006 року, довідкою про вартість пайків та розрахунком компенсації продовольчого забезпечення.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання такої компенсації передбачене ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розмір заборгованості підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а невизначення Кабінетом Міністрів України порядку компенсації замість продовольчих пайків не є перешкодою для задоволення позову.
Проте колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України» військово-службовцям гарантується одержання за рахунок держави, зокрема продовольчого забезпе-чення у розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України з урахуванням характеру і умов службової діяльності. Аналогічне право передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом з тим, пунктом 2 Закону України «Про деякі заходи економії бюджетних кош-тів» від 17 лютого 2000 року, який набрав чинності з 11 березня 2000 року, зупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них.
Оскільки положення Закону України «Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року в частині призупинення дії ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не скасовані, не змінені та не визнані неконституційним то відповідно у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, в ході судового розгляду справи не було встановлено ніякого зв`язку позивача ОСОБА_1 із військовою частиною НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.
Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.
Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 197, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 02 квітня 2007 року у справі № 2-1743/07, скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації за невидане продовольче забезпечення, відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді І.В.Глушко

Н.М.Судова-Хомюк