Справа № 2-а-155/10
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Носівський районний суд Чернігівської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 28 грудня 2010 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Драбиноги С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Носівському районі (далі відповідач) про визнання неправомірними дії, зобовязання призначити та виплачувати пенсію,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та отримує державну та додаткову пенсії, виплата яких передбачена ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначаючи те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом.

Позивач просив суд визнати дії відповідача такими, що були неправомірно здійснені відповідачем без врахування вимог ст. 152 Конституції України, ст. ст. 268, 1175 ЦК України відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної основної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати відповідача усунути порушення, а саме призначити (встановити) йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ІІ групи інвалідності, основну пенсію, в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і щомісячно її виплачувати.

Крім того, позивач просив суд стягнути на його користь кошти, затрачені ним на правову допомогу в сумі 500 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, надав суду заперечення проти позову, суть якого зводиться до того, що дії відповідача є правомірними, оскільки управління керувалось в своїй діяльності Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який відсилає при обрахунку державної та додаткової пенсії до розмірів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, справу розглядати без участі представника.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1 встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам ІІ групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Верховною Радою України в 2010 році не приймались закони, якими зупинялась на 2010 р. дія ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Закону № 230/96-ВР від 06 червня 1996 року, або іншим чином обмежувалась їх дія.

Щодо наведеної відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, то суд вважає посилання на неї є безпідставним виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, та того, що постанова Уряду від 3 січня 2002 року № 1 вже втратила чинність.

Виходячи з аналізу ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. При цьому, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про стягнення основної та додаткової пенсії по 01 квітня 2010 року. Рішення суду вступило в законну силу та було виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Отже, шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, у даному випадку не застосовується.

Відповідача необхідно зобовязати призначити та виплачувати позивачу основну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і щомісячно її виплачувати з 02 квітня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

За таких обставин позов в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу та витрат по сплаті державного мита підлягає задоволенню, так як витрати документально підтверджені, витрати необхідно стягнути з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 87, 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Носівському районі щодо нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної основної пенсії, додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і щомісячно її виплачувати з 01 квітня 2010 року.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 500 (пятсот) грн. витрат на правову допомогу та 3,40 грн. витрат по сплаті державного мита.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В.Киреєв