Справа № 815/3964/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3964/15

Справа № 815/3964/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства “Одесагаз” до Котовської об’єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкових вимог та податкове повідомлення-рішення, зобов’язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПАТ “Одесагаз” надано до АТ “Єврогазбанк” на виконання платіжне доручення №262 від 06.06.2014р. на суму 104647,81 грн., спрямоване на оплату єдиного внеску, нарахованого на заробітну плату робітникам за травень 2014 року.

Згідно відмітки АТ “Єврогазбанк”, вказане платіжне доручення прийняте до виконання. Після цього, заявою №238 від 19.06.2014р., ПАТ “Одесагаз” повідомило податковий орган про сплату грошових зобов’язань згідно вищезазначеного платіжного доручення. Таким чином, позивачем у передбачені податковим законодавством строки подано платіжне доручення в АТ “Єврогазбанк”, який здійснює обслуговування поточного рахунку підприємства, на повну суму належного до сплати податкового зобов’язання перед бюджетом зі сплати єдиного внеску за травень 2014 року. Втім переказ коштів по даному платіжному дорученню виконано не було, що стало причиною порушення строків зарахування грошових коштів до бюджету та виникнення, на думку відповідача, податкової заборгованості. Відповідно до положень п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, з вини банку, такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Встановивши у судовому засіданні відсутність необхідності заслуховувати свідків чи експерта, судом поставлено на обговорення питання щодо можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представники сторін проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечували.

За таких умов суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Котовським управлінням експлуатації газового господарства подавалися до Котовської ОДПІ податкові декларації за липень 2014р., серпень 2014р., вересень 2014р., жовтень 2014р., листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р., лютий 2015р., березень 2015р., квітень 2015р., травень 2015р., червень 2015р., липень 2015р., відповідно до яких платником визначено суму єдиного внеску, що підлягає сплаті у розмірі 1722408,28 грн. (а. с. 70-82).

Згідно платіжного доручення №262 від 06.06.2014р. Котовським управлінням експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» на рахунок Котовської ОДПІ перераховано 104647,81 грн. (призначення платежу – єдиний внесок за травень 2014р.) (а. с. 18).

При цьому зазначене платіжне доручення містить відмітку про його прийняття АТ «Єврогазбанку», ознаки того, що банком повернуто дане платіжне доручення без виконання - відсутні.

19.06.2014р. заявою за вих. №238 Котовське управління експлуатації газового господарства повідомило Начальника Котовської ОДПІ про надання вказаного платіжного доручення банку та про незарахування коштів на відповідний бюджетний рахунок з вини банку та додав до заяви копію платіжного доручення (а. с. 17).

Зазначена заява отримана відповідачем, про що свідчить відтиск печатки Котовської ОДПІ, та підпис службової особи відповідача із зазначенням дати отримання заяви.

Згідно відомостей, відображених у картках особового рахунку ПАТ «Одесагаз», з 20.06.2014р. за ПАТ «Одесагаз» почала обліковуватися заборгованість зі сплати єдиного внеску, нарахованого на заробітну плату (а. с. 84-97).

Дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, про бґрунтованість позовних вимог та наявінсть підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Приписами п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, орган державної податкової служби надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пункт 59.5 цієї ж статті визначає, що уразі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Приписами п.1.24, п. 1.29 ст. 1, п. 8.1 ст. 8 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Платіжна система, це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням п. 22.4 ст. 22 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідальність банків при здійсненні переказу, передбачена приписами ст. 32 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, де зазначено, що отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Пунктом 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, (затвердженої Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976) передбачено, що Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити “Дата надходження” і “Дата виконання”, а банк стягувача “Дата надходження в банк стягувача” (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп “Вечірня”. Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту “Дата надходження”, який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Пунктом 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З припису зазначеної статті вбачається, що якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого п.п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення. Тобто відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається саме для банку, а не для платника податків.

Крім того, згідно з п. 22.4 ст. 22 Закону України “Про платіжні системи в Україні”, при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Банки мають забезпечувати фіксування дати приймання розрахункового документа на виконання.

Отже, з моменту надання платником податку до установи банку платіжних доручень на перерахування сум податкових зобов’язань, обов’язок платника податку щодо сплати відповідних сум податкових зобов’язань є виконаним, а особою відповідальною за завершення ініціювання є Банк.

За таких умов суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу оскаржуваних податкових вимог, які як рішення суб’єкта владних повноважень тягнуть за собою встановлені законом правові наслідки для платника податків.

При цьому суд не приймає до уваги тврдження представника відповідача стосовно того, що оскаржувані податкові вимоги вважаються відкликаними, з огляд на наступне.

Відповідно до п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Разом з тим, дослідивши надані позивачем копії вище вказаних платіжних доручень, судом встановлено, що призначенням платежу вказаних доручень є сплата єдиного внеску за червень 2014р. (платіжне доручення №97 від 07.07.2014р.), липень 2014р. (платіжне доручення №193 від 06.08.2014р), вересень 2014р. (платіжне доручення №390 від 07.10.2014р.), жовтень 2014р. (платіжне доручення №221 від 04.11.2014р.).

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач, приймаючі оскаржувані вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, виходив з того, що ПАТ «Одесагаз» не сплатило суму єдиного внеску за травень 2014 року у розмірі 104647,81 грн.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт виконання позивачем податкового зобов’язання зі сплати єдиного внеску за травень 2014 року у сумі 104647,81 грн. згідно платіжного доручення №262 від 06.06.2014р., суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваних позивачем податкових вимог та рішення про застосування штрафних санкцій.

Щодо позовної вимоги про зобов’язання відповідача внести до зворотнього боку картки особового рахунку ПАТ “Одесагаз” відомості про сплату позивачем суми платіжним дорученням №262 від 06.06.2014р. на суму 104647,81 грн., спрямоване на сплату єдиного внеску, нарахованого на заробітку плату робітникам за травень 2014р., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 р. 1 Порядку, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Приписами п. 4 р.1 Порядку, передбачено, що облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників, державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об’єднаних державних податкових інспекцій відповідно до функціональних повноважень.

Зі змісту п.1 р.2 Порядку, вбачається, що інтегровані картки платників відкриваються за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів.

Згідно п.5 р.4 Порядку, дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Таким чином, Порядок не визначає процедуру здійснення дій структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів при наявності обставин встановлених п. 129.6. ст. 129 ПК України, тобто не зарахування до бюджету сплачених платником податків своїх податкових зобов’язань з вини банку.

При цьому наявність сплачених платником податків своїх грошових зобов’язань через банк, якій не здійснив своєчасне та повне перерахування коштів до бюджету, є підставою для звільнення платника податків від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фонді, включати нараховану пеню або штрафні санкції, та підстави для цієї відповідальності банку.

Враховуючи, що невідображення вказаних відомостей в інформаційній системі тягне за собою неправомірне нарахування пені та застосування штрафних санкцій до платника податків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов’язати відповідача внести до зворотнього боку картки особового рахунку ПАТ “Одесагаз” відомості про сплату позивачем суми платіжним дорученням №262 від 06.06.2014р. на суму 104647,81 грн., спрямоване на сплату єдиного внеску, нарахованого на заробітку плату робітникам за травень 2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254, 267 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністарвтиний позов Публічного акціонерного товариства “Одесагаз” до Котовської об’єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкових вимог та податкове повідомлення-рішення, зобов’язати вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Зобов’язати Котовську об’єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС в Одеській області внести до зворотнього боку картки особового рахунку ПАТ “Одесагаз”, що ведеться Котовською об’єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області, відомості про сплату позивачем суми платіжним дорученням №262 від 06.06.2014р. на суму 104647,81 грн., спрямоване на сплату єдиного внеску, нарахованого на заробітку плату робітникам за травень 2014р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова