Справа № 2-а-126/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-126/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Камхі А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, сержанта міліції на постанову про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд скасувати постанову серії АІ № 232343 по справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2010 року, про притягнення до адміністративної відповідальності його, ОСОБА_1, у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що згідно постанови серії AI № 232343 у справі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2010 року винесеної інспектором дорожньо - патрульної служби Кагарлицького взводу ДПС старшиною міліції ОСОБА_2, його притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 260 грн. за те, що він, на думку інспектора ДАІ ОСОБА_3, 29 квітня 2010 року біля 21 год. 25 хв. на 56 км адміністративної дороги Київ - Знам'янка, керував автомобілем «Фольсваген», д.н.з. AI 2782 ВН перевищив швидкість руху на 26 км/год., рухався зі швидкість в населеному пункті 86 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Беркут» № 0801081.

Постанова серії AI № 232343 в справі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. є незаконною, підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю внаслідок відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

29 квітня 2010 року ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем «Фольсваген», д.н.з. AI 2782 ВН, і був зупинений працівниками ДАІ, які повідомили йому, що він перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті і рухався автомобілем із швидкістю 86 км/год., яка вимірювалась приладом «Беркут» і на ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення, але він швидкість руху автомобілем не перевищував і їхав зі швидкістю 70 км/год.

З протоколу не зрозуміло, в якому населеному пункті ОСОБА_1 порушив правила дорожнього знаку п.12.4 Правил дорожнього руху.

При складанні протоколу від 29 квітня 2010 року відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 251 КУпАП, якою визначаються докази в справі про адміністративне правопорушення, інспектор ДАІ як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення свідків не запрошував.

Відповідно до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо - патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженого наказом МВС 13.11.2006 року № 1111, до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускається лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Однак, ні в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ні в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено хто із працівників ДАЇ проводив вимірювання швидкості його автомобіля і чи він мав допуск до використання даного приладу.

У відповідності до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій результат може бути використаний в якості доказу у адміністративній справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки, в тому числі і «Беркут» має бути укомплектований документами даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Однак, таких документів співробітником ДАІ ОСОБА_1 не було представлено і в ні в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього, ні в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності про це нічого не зазначено. Окрім того, на приладі «Беркут» не було зазначено час фіксування швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та не зазначено алгоритм роботи приладу, оскільки фіксація швидкості руху проводилася під час руху патрульного автомобіля працівників ДАІ.

З врахуванням зазначених вище обставин виникає сумнів у достовірності та дійсності фіксації швидкості приладом «Беркут» № 0801081 швидкості автомобіля під керуванням ОСОБА_1.

Для використання доказу при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно, щоб він був допустимим і відносним. На думку позивача зафіксована швидкість автомобіля під його керуванням приладом «Беркут» є недопустимим, а тому його необхідно відхилити.

Також немає ніяких доказів відносно того, що приладом «Беркут» зафіксована швидкість автомобіля ОСОБА_1 в зоні дії знаку 5.45.

Виходячи із змісту ст. ст.251, 256 КУпАП представлення доказів про вчинення адміністративного правопорушення покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, а в даному випадку на інспектора ДАЇ ОСОБА_4, який ні в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ні в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності ніяких доказів про вчинення даного правопорушення не представив і його заперечення не спростував.

Таким чином ОСОБА_1 вважає, що інспектор ДАІ не довів його вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст. ст. 251, 256, 283 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, а тому відповідно до ст.. 247 КУпАП зазначені обставини є підставою, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.З ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в вище стоячий орган (вище стоячій посадовій особі), або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

В даному випадку постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності він оскаржує до суду.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати державного мита.

Відповідач в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій зазначає, що викладенні у зазначеному адміністративному позові не визнає. При вирішенні питання по суті покладаються на розсуд суду та просить проводити слухання справи без його участі.

Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою серії АІ № 232343 по справі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2010 року винесеної інспектором дорожньо патрульної служби Кагарлицького взводу ДПС сержантом міліції ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як ніби то вчинено ним адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., яке виразилося в тому, що 29 квітня 2010 року о 21 год. 25 хв. на 56 км адміністративної дороги Київ Знамянка позивач, керуючи автомобілем марки «Фольсваген», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу на праві приватної власності, нібито не виконав вимоги знаку п.12.4 ПДР, чим порушила, на думку інспектора ДАІ, ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП).

29 квітня 2010 року працівники ДАІ склали на позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова серії АІ № 232343 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки позивач виконала вимоги знаку п.12.4 Правил дорожнього руху.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення становить систему правовідносин, які складаються на основі процесуальної діяльності органів, уповноважених розглядати індивідуальні адміністративні справи з приводу притягнення до адміністративної відповідальності осіб, у діях яких є ознаки адміністративного правопорушення.

Основними завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно ст.. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності із законом.

Перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення є важливою гарантією захисту прав, свобод та інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перегляд постанови це форма перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, виправлення помилок і недоліків у роботі органів адміністративної юрисдикції, в тому числі і суду.

Перегляд постанови може бути здійснено в порядку подання скарги особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП України визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Доказом невинності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яке зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АІ № 232343 від 29 квітня 2010 року суд вважає той факт, що відповідачем не надано інших доказів, що передбачені нормами КУаАП, а тому інспектор не довів вчинення нею адміністративного правопорушення.

Відкриття справи є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Приводів порушення справи у КУпАП не визначено, в той же час як у ст.. 360 МК такі приводи зафіксовані. Але виходячи з теорії процесу приводами порушення справи слід вважати одержання уповноваженими особами будь якої інформації про діяння, що мають ознаки проступку.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи потребує від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Вирішення справи в точній відповідності із законом потребує від уповноваженого органу (посадової особи): розгляд справи відповідно до власної компетенції, в установлені строки і за місцем розгляду справи, згідно із законом, що передбачає адміністративну відповідальність.

Підставами для відкриття справи є наявність правопорушення та його склад, які мають певні ознаки.

Стаття 9 КУпАП розкриває загальне поняття адміністративного правопорушення і його ознаки протиправність, винність, караність. Інші статті Загальної частини КУпАП визначають його склад: обєкт, обєктивну сторону, субєкт та субєктивну сторону.

Єдиною матеріальною підставою порушення адміністративної справи є склад адміністративного правопорушення, що прямо передбачено ст.. 247 КУпАП, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 251 КУпАП визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадові особі) або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішується адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 Постанови від 06.03.2008 року № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб адміністративної відповідальності, які прийнятті субєктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи / або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 1217, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, сержанта міліції на постанову про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії АІ № 232343 по справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2010 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя І.І. Шевченко