Справа № 2а/1570/155/2011
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/155/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі : Бжассо В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південної митниці Державної митної служби України про визнання незаконною відмови в пільговому оформленні транспортного засобу та зобовязання здійснити митне оформлення автомобіля БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузоваWBAFF410X0L061432, 2007р.в. зі звільненням від оподаткування (без виплати ввізного мита, ПДВ та акцизного збору) та зобовязання видати митне свідоцтво для реєстрації в органах ДАІ ГУМВС України в Одеській області з обмеженням відчуження на протязі одного року з 27.08.2010р.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Південної митниці Державної митної служби України, в якому позивач просив визнати протиправною відмову в пільговому оформленні транспортного засобу та зобовязати відповідача здійснити митне оформлення автомобіля БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузова WBAFF410X0L061432, 2007р.в. зі звільненням від оподаткування (без виплати ввізного мита, ПДВ та акцизного збору) та зобовязати видати митне свідоцтво для реєстрації в органах ОСОБА_2 України в Одеській області з обмеженням відчуження на протязі одного року з 27.08.2010р.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 29.06.2000р. по 11.08.2010р. він був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час проживання на території Придністровської Молдавської республіки ним був придбаний автомобіль марки БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузоваWBAFF410X0L061432, 2007р.в, який зареєстрований на його імя 14.03.2008 року. У звязку із виїздом на постійне місце проживання до України, зазначений автомобіль 30.08.2010 року було знято з обліку МРЕО ДАІ м. Тираспіль. Позивач звернувся до Південної митниці ДМС України із заявою про здійснення митного оформлення вказаного автомобілю у відповідності до ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» та було подано вантажну митну декларацію №500000014/2010/10165. 15.12.2010 року позивач отримав картку відмови Південної митниці № 500000014/0/00036, відповідно до якої в прийнятті ВМД позивачу відмовлено та запропоновано сплатити всі платежі, обовязкові при оформленні на загальних підставах, або вивезти ТЗ за межі митної території України. Позивач вважає відмову в митному оформленні автомобіля без оподаткування протиправною, незаконною та такою, що порушує його права власника по користуванню та розпорядженню належним йому майном та відповідно до п.13 ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» просить зобовязати видати з моменту коли йому було поставлено штамп прописки в паспорті громадянина України 27.08.2010р., митне свідоцтво для реєстрації в органах ОСОБА_2 України в Одеській області з обмеженням відчуження на протязі одного року.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Південної митниці Державної митної служби в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні у звязку з відсутністю підстав для пільгового оформлення транспортного засобу, зазначивши що документи, які надають право на пільгове митне оформлення транспортного засобу на території Придністровської Молдавської Республіки не можуть вважатися офіційними документами без спеціального посвідчення та не є законною підставою для митного оформлення зазначеного автомобілю, оскільки вона не є стороною Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини в цивільних і кримінальних справах»від 22.01.1993 року, тому митне оформлення транспортного засобу повинно здійснюватись на загальних підставах.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив наступні обставини та факти.

ОСОБА_1, якому належить на праві приватної власності автомобіль марки БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузоваWBAFF410X0L061432, 2007 року випуску, державний номер C 953 BX, постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Придністровської Молдавської Республіки з 29.06.2000р. по 27.08.2010 рік, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті про взяття на консульський облік та зняття з обліку, у звязку з переселенням на постійне місце проживання в Україну (а.с. 9).

Згідно довідки Республіканського реєстраційно-екзаменаційного відділу УДАІ МВС ПМР №Ж-597 від 30.08.2010 року автомобіль марки БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузоваWBAFF410X0L061432, 2007 року випуску, державний номер C 953 BX, вперше зареєстрований на імя позивача в МРЕО ДАІ м. Тираспіль 14.03.2008 року. 30.08.2010 року даний автомобіль був знятий з обліку у звязку з переїздом власника автомобіля на постійне місце проживання до України, Любашівський район, с. Ясеново.(а.с10).

Згідно довідки Управління у справах міграції МВС ПМР №12/1-3990 від 20.08.2010 року позивач постійно був прописаний та перебував з 29.06.2000року за адресою: м. Слободзейський район, с. Фрунзе, вул. Радянська,буд.25. (паспорт ХХ-БМ № 743786, виданий Слободзейським РВВС від 01.12.1998 року) виписаний 11.08.2010 року до України, Любашівський район, с. Ясеново-2 (закордонному паспорту України КС №229208 від 16.05.2008 року) (а.с.11).

Відповідно довідки Консульського відділу Посольства України в Республіці Молдова №6136/19-530-1144КП від 27.09.2010р. громадянин ОСОБА_1, 12.02.1960 р. н. паспорт серії КС №229208 виданий 16.05.2008 року перебував на постійному консульському обліку в Посольстві України в Республіці Молдова з 20 січня 2006 року по 26 серпня 2010 року.

Позивач звернувся до Південної митниці Державної митної служби з заявою про здійснення митного оформлення зі звільненням від оподаткування належного на праві приватної власності автомобіля, у звязку з переїздом на постійне місце проживання в Україну та надав вантажну митну декларацію №500000014/2010/101658.

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів та транспортних засобів через митний кордон України №500000014/0/00036 позивачу було відмовлено в прийнятті митної декларації та у пільговому оформленні автомобіля у звязку з тим, що відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», п.4.1 р. ІІІ №1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України»та на підставі висновку комісії щодо неможливості здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування та запропоновано позивачу звернутись з новою ВМД зі сплатою обовязкових платежів або зворотнє вивезення ТЗ за межі митної території України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 30, 31, 70, 71 Митного кодексу України, митний орган здійснює митне оформлення вантажів, надає роз'яснення суб'єктам зовнішньоекономічної діяльності з питань митного оформлення вантажів, наявності або відсутності пільг щодо сплати податків та зборів за переміщення вантажів через митний кордон.

Частиною 2 ст. 252 Митного Кодексу України передбачено звільнення від оподаткування під час митного оформлення предметів, що ввозяться (пересилаються) у разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України" №2681-III від 13.09.2001р. (далі Закон №2681-III) при ввезенні на митну територію України дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що особа є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Згідно ст. 2 цього Закону громадяни за умови дотримання вимог Митного кодексу України та інших законодавчих актів України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які особисті речі та товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну, а також тих, щодо яких законодавством України встановлені обмеження.

Згідно визначень, наданих у ст. 1 Закону під постійним місцем проживання розуміють місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Таким чином, законодавством передбачені дві умови звільнення від оподаткування транспортного засобу ввезеного на митну територію України громадянами в разі переселення: громадянин є власником такого транспортного засобу не менше року, та перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання цього громадянина не менше року. При цьому, відповідно до ст. 1 Закону обовязковою умовою є саме проживання громадянина на території країни постійного місця попереднього проживання не менше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на консульському обліку в Посольстві України в Республіці Молдова з 20.01.2006 року по 26.08.2010, 27.08.2010 року набув громадянство України, факти володіння транспортним засобом не менше року та перебування транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року підтверджуються довідкою Республіканського реєстраційно-екзаменаційного відділу УДАІ МВС ПМР №Ж-597 від 30.08.2010 року, згідно з якою автомобіль марки БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузоваWBAFF410X0L061432, 2007 року випуску, державний номер C 953 BX був зареєстрований на імя позивача з 14.03.2008р. по 30.08.2010р., та довідкою УуСМ МВС МПР №12/1-3990 від 20.08.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_1 був постійно прописаний та проживав з 29.06.2000 року по 11.08.2010року за адресою: Слободзейський район, с. Фрунзе, вул. Радянська, буд.25, Молдавська Придністровська Республіка. Отже, передбачені законодавством умови для звільнення від оподаткування транспортного засобу ввезеного на митну територію України позивачем дотримані.

Твердження представника відповідача стосовно того, що позивачу відмовлено в пільговому митному оформлені, у звязку з відсутністю у позивача офіційних документів, які дають право на пільгове митне оформлення є необґрунтованими та відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що надані позивачем документи щодо його проживання в Придністровській Молдавській Республіці, придбання та реєстрації транспортного засобу, громадянства України є недійсними.

Суд не може ставити під сумнів легітимність документів, які мають походження з Придністровського регіону (м. Тираспіль) Республіки Молдова, тільки з підстави їх походження з вказаного регіону, оскільки такий висновок міг би завдати суттєвої шкоди правам, свободам та інтересам громадян, які у свою чергу не повинні бути залежними від вирішення міжвідомчих питань щодо компетенції та рівня повноважень юридичних осіб Республіки Молдова.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Дану Конвенцію підписали Республіка Вірменія, Республіка Білорусь, Республіка Казахстан, Киргизьська республіка, Республіка Молдова, Російська Федерація, Республіка Таджикистан, Республіка Туркменістан, Республіка Узбекистан, Україна, а також приєдналися Азейбарджанська Республіка та Грузія. Придністровська Молдавська республіка не є стороною Конвенції від 22 січня 1993 року, проте виходячи із принципів адміністративного судочинства та Конвенції про захист прав та основних свобод людини, відповідно до ст. 14, ст. 1 протоколу № 12 якої, здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану народження або інших обставин. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1. Принципами Європейського судочинства є, зокрема, законність та справедливість. Справедливість стоїть вище права, є реалізацією права, завданням нормотворчості і правозастосовної діяльності. Норми права повинні приводитися у відповідність з вимогами справедливості, суд приходить до висновку, що наслідки невизнання держави застосовуються та стосуються лише невизнаного утворення, його представників та агентів і не стосуються фізичних і юридичних осіб з невизнаних держав.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності обовязок доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що надані позивачем до Південної митниці документи про реєстрацію автомобіля на території Придністровської Молдавської Республіки (частина території Республіки Молдова) не можуть вважатися офіційними документами відповідно до довідки ОСОБА_3 інформаційного розвитку Республіки Молдова від 11.01.2010 року (вих.№03/3339) та ОСОБА_3 іноземних справ та європейської інтеграції Республіки Молдова від 11.06.2007 року, проте вказані доводи відповідача судом визнаються безпідставними та взаємноспростовуючими.

Щодо позовних вимог позивача про зобовязання Південної митниці Державної митної служби України видати ОСОБА_1 митне свідоцтво для реєстрації в органах ОСОБА_2 України в Одеській області з обмеженням відчуження на протязі одного року з 27.08.2010р. суд зазначає наступне.

Пунктом 13 статті 8 Закону України №2681-III встановлено, що відчуження механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.05, Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, що ввозиться громадянином при

переселенні на постійне місце проживання в Україну, протягом року

з дати переселення (в'їзду) на постійне місце проживання в Україну

проводиться за умови сплати належних податків та зборів,

передбачених для ввезення транспортного засобу з метою вільного

використання.

Таким чином, річний строк, передбачений п.13 ст.8 вищезазначеного Закону протягом якого позивач не може відчужувати транспортний засіб вважається з дати перетину транспортним засобом кордону України, а саме

з 27.08.2010року.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем дотримані усі необхідні умови щодо підтвердження права на пільгове митне оформлення його власного транспортного засобу, у звязку із чим відмова Південної митниці у пільговому оформленні автомобілю є неправомірною та необґрунтованою, а позовні вимоги є законними, обґрунтованими, отже такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання незаконною відмови Південної митниці Державної митної служби України в митному оформленні автомобіля, який належить ОСОБА_1 із звільненням від оподаткування та зобовязання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 122, 160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південної митниці Державної митної служби України, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною відмову Південної митниці Державної митної служби України в митному оформленні автомобіля, який належить ОСОБА_1 із звільненням від оподаткування.

Зобовязати Південну митницю Державної митної служби України здійснити митне оформлення автомобіля БМВ Х5 № двигуна 6D3 № кузоваWBAFF410X0L061432, 2007 р.в., який належить ОСОБА_1 зі звільненням від оподаткування (без виплати ввізного мита, ПДВ та акцизного збору).

Зобовязати Південну митницю Державної митної служби України видати ОСОБА_1 митне свідоцтво для реєстрації в органах ОСОБА_2 України в Одеській області з обмеженням відчуження на протязі одного року з 27.08.2010р

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 11 лютого 2011 року

Суддя/підпис/:

З оригіналом згідно:

Суддя: