Справа № 2а/0270/3380/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2011 р. Справа № 2а/0270/3380/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанському В.О.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання противним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

Громадянкою ОСОБА_1 заявлено позов до державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 21.04.2011 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки громадянки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за 2006 рік відповідачем було складено акт перевірки №1246/1721/НОМЕР_1 від 05.04.11 р., в якому зафіксовані порушення позивачем п.п. 9.6.1, п.п. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

За наслідками проведеної перевірки ДПІ у м. Вінниці прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 21.04.2011 р., яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 416183,43 грн. з підстав здійснення операції по договору міни між ТОВ «Ма-Кі» ЛТД та громадянкою ОСОБА_1 на суму 3201411,0 грн.

Втім, на думку позивача, такий висновок перевіряючих, і, як наслідок винесення оскаржуваного рішення є протиправним, суперечить фактичним документально підтвердженим обставинам виходячи з наступного. Позивач вважає, що при складанні податкового повідомлення-рішення не було враховано ряд обставин. Так, при укладанні договору міни гр. ОСОБА_1 було передано ТОВ ВКП «МА-КІ» ЛТД взамін нерухомого майна належну їй частку у статутному фонді вказаного товариства, що становила 65% (1 625 000 грн). Балансова вартість нерухомого майна становила 1 397 527 грн. За домовленістю сторін вартість предмету міни, що належить кожній стороні складала 3 201 411 грн. Належна частка ОСОБА_1 у статутному фонді ТОВ ВКП «МА-КІ» ЛТД була відчужена з нульовим фінансовим результатом і не було отримано прибутку.

Викладене, стало підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ у м. Вінниці № від 21.04.11 р.

Ухвалою суду від 14.07.2011 року було відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити, в обґрунтування заявленого посилались на обставини, що викладені в позовній заяві та письмових додаткових обґрунтуваннях. При цьому наголошували, що частку у статутному фонді ТОВ ВКП «МА-КІ» ЛТД було успадковано ОСОБА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_4 у 2002 році, який був засновником даного товариства. Також зазначили, що в період їх спільного подружнього життя з 11.06.1995 по 27.11.2001 року статутний фонд товариства було суттєво збільшено до 2 500 000 грн., в тому числі шляхом внесення власних коштів. Позивач стверджувала, що ці внески були зроблені за її відома та згоди і вони складались з грошових коштів, які належали їй з ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності як подружжя.

Представник відповідача не погодився із заявленими позовними вимогами. Суду зазначив, що гр. ОСОБА_1 не було включено до свого річного оподаткованого доходу прибуток, який вона отримала в результаті здійснення операції за договором міни, що є наслідком не подання декларації про доходи за 2006 рік.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлення на перевірку від 25.03.11 р. та наказу №1442/1721 протягом часу з 25.03.11 р. по 31.03.11 р. ДПІ у м. Вінниці проведена позапланова виїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства гр. ОСОБА_1 за 2006 рік.

За результатами перевірки складено №1246/1721/НОМЕР_1 від 05.04.11 р., в якому зафіксовані порушення позивачем вимог податкового законодавства. Зокрема, як вбачається з акта перевірки, позивачем було порушено норми п.п. 9.6.1, п.п. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

На підставі зазначеного акту перевірки, ДПІ у м. Вінниці прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення № від 21.04.2011 р., яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 416183,43 грн. з підстав здійснення операції по договору міни на суму 3201411,0 грн.

Згідно акту перевірки, підставою для визначення податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб слугував той факт, що при здійсненні операції по договору міни між ТОВ «Ма-Кі» ЛТД та гр. ОСОБА_1, остання отримала прибуток від обміну корпоративних прав на нерухоме майно, який не включила до складу свого річного оподаткованого доходу. Відповідно декларації про доходи за 2006 рік гр. ОСОБА_1 подано не було.

Зазначені обставини контролюючим органом розцінені як такі, що суперечать податковому законодавству.

Позивач не погоджується з такими висновками податкового органу, а тому оскаржив прийняте за ними податкове повідомлення-рішення в судовому порядку.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2006 року був укладений договір міни між ТОВ ВКП Ма-Кі ЛТД та гр. ОСОБА_1 (а.с.11). Згідно цього договору гр. ОСОБА_1 передає належну їй частку в статутному фонді ТОВ ВКП Ма-Кі ЛТД, яка складає 65% (1 625 000 грн.) підприємству ТОВ ВКП Ма-Кі ЛТД. Відповідно в забезпечення часткового розрахунку товариство передає гр. ОСОБА_1 нерухоме майно. Згідно п. 1.7 договору міни за погодженням сторін вартість предмету міни, що належить кожній із сторін, складає 3 201 411,00 грн. Грошова доплата жодною із сторін іншій стороні за цим договором не здійснюється. Відповідно до п. 1.6 договору міни, балансова вартість нерухомості, яка передається товариством громадянці ОСОБА_1 становить 1 397 527,00 грн., що підтверджується також довідкою-характеристикою №871, виданої КП Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації 08 лютого 2006 року.

Натомість, в акті перевірки було зазначено, що позивачем не було подано декларації про доходи за 2006 рік, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 12 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», відповідно до яких ОСОБА_1 після закінчення календарного року зобов'язана була подати до Державної податкової інспекції у м. Вінниці декларацію про суму сукупного доходу.

Відповідно до п.п. 102.2.1 та п. 102.2 статті 102 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у частині першій цієї статті (1095 днів), якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано.

Зокрема п.7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинного на момент спірних правовідносин) тлумачить, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

А згідно із п. 22.3 ст. 22 Прикінцеві положення цього Закону починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

ДПІ у м. Вінниці громадянці ОСОБА_1 нарахувало податок з доходів фізичних осіб (13%) сумою 416183,43 грн., який обчислювався із вартості предмету міни. Згідно договору міни, дана вартість за погодженням сторін складає 3 201 411,00 грн.

В той же час, суд не погоджується , із позицією відповідача, виходячи з наступних підстав.

Документальною перевіркою ДПІ у м. Вінниці були встановлені порушення позивачем норм податкового законодавства, зокрема п.п. 9.6.1, п.п. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Так, відповідно до п.п.9.6.1 п.9.6. ст.9 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, передбачено, що облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.

Зокрема п.п.9.6.2. п.9.6. ст. 9 цього Закону визначає, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу.

Згідно п.п.9.6.3 п.9.6 ст.9 Закону, якщо у результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими підпунктом 9.6.2 цього пункту, виникає від'ємне значення, то воно вважається інвестиційним збитком.

У відповідності з п.п.9.6.6 п.9.6 ст.9, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Проведений судом аналіз дозволяє стверджувати, що вказану операцію по договору міни було здійснено з інвестиційним збитком. Тобто, якщо виходити з номінальної вартості обєктів міни, інвестиційний прибуток буде розраховуватись таким чином: 1 397 527 - 1 625 000 = - 227 473 грн. Отже, інвестиційний збиток складає 227 473 грн.

Крім того, п.п.9.6.2 п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» зазначає, що інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за нульовою вартістю.

Зокрема, п.п.5.7.1 п.5.7 розділу 5 Статуту ТОВ ВКП Ма-Кі ЛТД від 27.11.01 р. встановлено, що у випадку смерті одного з учасників товариства, всі права та обовязки переходять до спадкоємця, який має переважне право спадковості по закону або у відповідності із заповітом померлого учасника.

Судом встановлено, що частка у статутному фонді ТОВ ВКП Ма-Кі ЛТД ОСОБА_1 була успадкована після смерті її чоловіка. Таким чином, внаслідок відчуження такого корпоративного права, позивач не отримав жодного прибутку, тому як відчуження проводилось з нульовим фінансовим результатом.

Згідно з Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 р. №1440, вартість майна - це еквівалент цінності об'єкта оцінки, виражений у ймовірній сумі грошей.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», корпоративні права - право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

Крім того, п.п.9.6.7 п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що під терміном "інвестиційний актив" розуміється пакет цінних паперів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом, а також банківські метали, придбані у банку, незалежно від місця їх подальшого продажу.

Відповідно до положень ст. 293 ГКУ, до договору міни застосовуються правила, що регулюють договори купівлі-продажу.

На ряду із цим, суд бере до уваги, що п.11.3. ст.11 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що податковим агентом при здійсненні операцій з відчуження об'єктів нерухомого майна, в порядку, передбаченому в статті 11 цього Закону, є нотаріус, який посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку сторонами договору.

Сума податку самостійно сплачується сторонами (або однією стороною) договору до його нотаріального посвідчення через установи банків у сумі, визначеній податковим агентом.

Нотаріус, який посвідчив договір відчуження об'єкта нерухомості, зобов'язаний надіслати інформацію про такий договір податковому органу за податковою адресою платника податку у строки, встановлені законом для податкового кварталу.

Однак, відповідно до пункту 40 статті 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2006 рік дію статті 11 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" в частині оподаткування операцій з продажу об'єктів нерухомого майна.

Як вбачається з вище вказаної норми Закону, на момент укладення договору міни 15.02.2006 року між ТОВ ВКП Ма-Кі ЛТД та гр. ОСОБА_1 нотаріус не діяв як податковий агент, а оподаткування операцій з продажу об'єктів нерухомого майна зупинено.

На підставі вищевикладеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, що в даному випадку є сума 3,40 грн., яка підтверджена документально (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці від 21.04.2011 року №.

Присудити з Державного бюджету на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3,40грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна