Справа № 813/3133/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року № 813/3133/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костецького Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовною заявою Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 8 915,90 грн.,-

в с т а н о в и в :

Львівський міський центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 8 915,90 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачу на підставі власноручно підписаної заяви від 11.12.2013 року виплачувалася допомога по безробіттю. Відповідно до Порядку обміну інформацією між Державною податковою адміністрацією України, Пенсійним фондом України та Державним центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 12.07.2006р. №259/407, центр зайнятості отримав інформацію про те, що гр. ОСОБА_2 перебував у цивільно-правових відносинах, згідно договору від 05.08.2014 року про виконання робіт з ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» тобто в період перебування на обліку безробітних в центрі зайнятості, безробітний не повідомив спеціалістів про своє працевлаштування. Таким чином відповідачем незаконно отримано допомогу з безробіття на суму 8 915,90 грн. за період з 01.09.2014 року по 04.01.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, стверджує, що на момент подання заяви до Львівського міського центру зайнятості та в період отримання допомоги по безробіттю в жодних цивільно - правових відносинах не перебував. Додатково наголосивши, що стосується договору від 05.08.2014 року, то факт виконання робіт та отримання коштів було після зняття його з реєстрації у центрі зайнятості, а саме в жовтні-грудні 2014 року що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт та ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України у Львівській області від 22.06.2015 року, з якого вбачається, що у вересні 2014 року заробітна плата ОСОБА_2 не нараховувалась. Крім того, вказане підтверджується ОСОБА_4 № 514/01-25 від 27.07.2015 р. замовника робіт - ДП «Автоскладальний завод №1» АТ «АК «Богдан Моторс», у якому зазначено, що «згідно п.1.3 договору період виконання робіт виконавцем встановлений з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 р. Фактично, роботи по формуванню експлуатаційної документації за завданням замовника та у відповідності з змінами у плані виробництва та обсягами фінансування внаслідок кризової ситуації в економіці України були зміщені та проводилися виконавцем протягом жовтня 2014 року, листопада 2014 року, грудня 2014 року, про що були складені акти приймання-здачі виконаних робіт за жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року на підставі яких замовником була проведена оплата виконаних робіт зі сплатою всіх необхідних податків та зборів передбачених чинним законодавством України». Таким чином, оскільки виконання робіт за цивільно-правовим договором здійснювалось відповідачем вже після зняття його з реєстрації у центрі зайнятості, то у позивача відсутні правові підстави для звернення з позовом про стягнення коштів з першого, адже пункт 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності пов'язує припинення виплати допомоги по безробіттю саме з виконанням робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся ся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 11.12.2013 року.

Статус безробітнього йому було надано 11.12.2013 року та з цього ж моменту призначено виплату допомоги по безробіттю на підставі власноручно підписаної ОСОБА_2 заяви, у якій останньою було зазначено, що він не має постійного або тимчасового заробітку, в т. ч. за договорами цивільно-правового характеру, а в додатку до заяви вказано, що він не виконує роботи, не надає послуги відповідно до укладеного договору цивільно-правового характеру.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем була отримана інформація, що під час перебування на обліку як безробітний ОСОБА_2 під час реєстрації та набутті статуси безробітного уклав договір цивільно-правового характеру від 05.08.2014 року №3-214/14 з ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про виконання робіт з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року.

На підтвердження вищевказаних даних позивачем було здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, про що складено акт №179 від 14.05.2015 року розслідування страхового випадку та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та з'ясовано, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку уклав договір цивільно-правового характеру від 05.08.2014 року №3-214/14 з ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про виконання робіт з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року. Відтак, зроблені висновки, що дані подані відповідачем під час реєстрації у службі зайнятості не достовірні.

На підставі вищенаведеного, Львівським міським центром зайнятості було прийнято наказ від 15.05.2015 року №237, яким зобов'язано відповідача повернути виплачену йому суму матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 8 915,90 грн. за період з 01.09.2014 року до 04.01.2015 року.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (надалі Закону України № 1533-ІІІ).

Згідно ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до ст.7 Закону України № 1533-ІІІ видами забезпечення безробітних є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності та допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні. Видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є:

- професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях;

- профорієнтація;

- пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом організації громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- надання роботодавцям, які працевлаштовують громадян, зазначених у частині першій статті 14 Закону України «Про зайнятість населення», компенсації відповідно до статті 26 Закону України «Про зайнятість населення»;

- надання роботодавцям - суб'єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних, компенсації відповідно до статті 27 Закону України «Про зайнятість населення»;

- надання громадянам віком старше 45 років, страховий стаж яких становить не менше 15 років, ваучера для підтримання їх конкурентоспроможності шляхом перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації за професіями та спеціальностями для пріоритетних видів економічної діяльності;

- інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України № 1533-ІІІ державний нагляд у сфері страхування на випадок безробіття здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у разі виявлення порушень прав застрахованих осіб вживають заходів відповідно до визначених законом повноважень.

Згідно з ч.1 ст.20 цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та Закону України «Про зайнятість населення», взаємодіють з органами державної податкової служби, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону.

Згідно абзацу другого підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи - підприємця, дата укладення цивільно-правового договору.

П.п. 4 п. 5 ст. 31 Закону № 1533-ІІІ визначено, що приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при проведенні звірки розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. було встановлено, що ОСОБА_2 отримав дохід у 2014 році від ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» у звязку з тим, що між ним та ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» був укладений договір від 05.08.2014 року, предметом якого було виконання робіт по формуванню експлуатаційної документації в УГК.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що між ОСОБА_2 та ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» укладено договір від 05.08.2014 року, предметом якого було виконання робіт по формуванню експлуатаційної документації в УГК.

Як зазначалося відповідачем вказаний договір, не зважаючи на вказану дату (05.08.2014 року) ним підписано після 29.09.2014 року, після погодження його заяви про укладення угоди (а.с. 60). Зазначений порядок укладення договорів підтверджено допитаним у судовому засіданні свідком ОСОБА_5 Крім цього, факт підписання договору відповідачем після 05.08.2014 року підтверджується листом директора ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» ОСОБА_6 (а.с. 50-51)

Також судом встановлено, що відповідач не міг 05.08.2014 року підписати угоду про виконання робіт оскільки в цей час проходив у Львівському центрі професійно-технічної освіти курс навчання за напрямком «Основи підприємницької діяльності», що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 61)

Фактично надавати послуги, а відтак отримувати комісійну винагороду за вищевказаним договором ОСОБА_2 почав з жовтня 2014 року, що підтверджується актами виконаних робіт. Натомість, згідно долученого до матеріалів справи витягу із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_2, йому припинено виплату допомоги з безробіття з 09.09.2014 року. (а.с7).

За приписами частини другої і абзацу першого частини третьої статті 36 Закону №1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Законодавством, яке регулює порядок стягнення є Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, відповідно до пункту 6.14 якого передбачено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Згідно з п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року за № 60/62.

Суд бере до уваги те, що виключно внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі.

Суд вважає, що позивачем під час розслідування були проігноровані обставини виконання умов договору №3-214/14 від 05.08.2014року, як і пояснення відповідача з цього приводу та щодо помилки в даті угоди, зокрема те, що роботи за договором фактично виконувалися в жовтні - грудні 2014 року, тобто після зняття відповідача з обліку як безробітного, що підтверджується актами здачі приймання виконаних робіт від 31.10.2014 року, 28.11.2014 року та 31.12.2014 року що долучені до матеріалів справи.

Суд зазначає, що факт виконання ОСОБА_7 робіт та отримання коштів за них, вже після зняття його з реєстрації у центрі зайнятості, а саме в жовтні-грудні 2014 року підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт та листом ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України у Львівській області від 22.06.2015 року, з якого вбачається, що у вересні 2014 року заробітна плата ОСОБА_2 не нараховувалась. Крім того, вказане підтверджується листом № 514/01-25 від 27.07.2015 року замовника робіт - ДП «Автоскладальний завод №1» АТ «АК «Богдан Моторе» (копія додається), у якому зазначено, що «згідно п.1.3 договору період виконання робіт виконавцем встановлений з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року. Фактично, роботи по формуванню експлуатаційної документації за завданням замовника та у відповідності з змінами у плані виробництва та обсягами фінансування внаслідок кризової ситуації в економіці України були зміщені та проводилися виконавцем протягом жовтня 2014 року, листопада 2014 року, грудня 2014 року, про що були складені акти приймання-здачі виконаних робіт за жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року на підставі яких замовником була проведена оплата виконаних робіт зі сплатою всіх необхідних податків та зборів передбачених чинним законодавством України».

Таким чином, оскільки виконання робіт за цивільно-правовим договором здійснювалось відповідачем вже після зняття його з реєстрації у центрі зайнятості, то у позивача відсутні правові підстави для звернення з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2, адже пункт 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності пов'язує припинення виплати допомоги по безробіттю саме з виконанням робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами.

Відтак, суд вважає, що в діях відповідача відсутні ознаки умислу щодо невиконання обовязків та зловживання ними, що в свою чергу не порушило вимоги встановлені Законом України «Про зайнятість населення».

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повий текст постанови виготовлено 28 вересня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.