Справа № 265/3193/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Щербіна А. В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року справа №265/3193/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29 липня 2015 року у справі № 265/3193/15-а (головуючий І інстанції Щербіна А. В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до Управління соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку та виплати щорічної разової допомоги до 5 травня за 2015 рік; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2015 рік.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29 липня 2015 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є інвалідом 1 групи та має право на пільги та привілеї, встановлені для інвалідів Великої Вітчизняної війни (а.с.5).

24 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату на його користь одноразову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2015 рік у розмірі, передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (а.с.6)

Управління соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради листом від 05.05.2015 року відмовило у задоволенні зави позивача та повідомило, що позивачу, як інваліду 1 групи, нарахована та сплачена одноразова компенсація в розмірі 2835,00 гривень відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 147 від 31.03.2015 року (а.с.7)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу у 2015 році було правомірно проведено виплату разової грошової допомоги до 5 травня згідно постанови КМУ від 31.03.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 95 Конституції України, виключно Законом України «Про Державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 13 Закону № 3551-XII, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 17 Закону № 3551-XII, фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

Згідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року передбачено, що у 2015 році норми і положення статей 9, 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Зазначений закон набрав чинності, його положення у встановленому порядку не були визнані неконституційними, а тому підлягає до виконання.

Згідно підпунктом 1 п.1 постанови КМ України від 31.03.2015 року №147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, Київської міської державних адміністрацій,які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам,які не є пенсіонерами , - місцем їх проживання), у таких розмірах: 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто ті інших місць примусового тримання, визнаним інвалідам від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, де розмір допомоги інвалідам I групи - 2835 гривень

Відповідно ст. 150 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок і розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. До того ж, принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, при прийнятті рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Конституційний Суд України виходив з того, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантуванням права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Під час розгляду справи підтверджено, що виплата позивачу у 2015 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному Постановою КМ України від 31.03.2015 року № 147 "Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Наведене свідчить про те, що відповідачем у 2015 році було виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до чинного положення зазначеної постанови та чинного Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

На підстави викладеного, виплачуючи позивачу у 2015 року допомогу до 5 травня у розмірах, визначених постановою КМУ № 147 від 31.03.2015 року «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Посилання апелянта на те, що відповідачі у 2015 році неправомірно провели виплату позивачу разової грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою КМ України, колегія суддів вважає необґрунтованими, з вищезазначених підстав.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, слід зробити висновок, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд , -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29 липня 2015 р. у справі № 265/3193/15-а залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29 липня 2015 р. у справі № 265/3193/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Е.Г.Казначеєв

Судді І.А. Васильєва

Р.Ф. Ханова