Справа № 822/2663/15
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2663/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

22 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

секретар судового засідання: Лиса С.Д.,

за участі:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність позивача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для залишення позову без розгляду слугував висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Статтею 99 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи Кодексом адміністративного судочинства та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищенаведене положення КАС України, в даному випадку спірні правовідносини регулюються статтею 233 Кодексу Законів про працю України, оскільки нормами цієї статті слід керуватись при визначенні процесуальних строків для вирішення даної справи.

Так, згідно статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно матеріалів справи наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 20 травня 2014 року № 300, позивача було звільнено із займаної посади за станом здоров'я.

Нарахування та виплату йому компенсації за невикористану відпустку за 2012 рік в кількості 40 діб та за 2013 рік в кількості 38 діб (згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року у справі № 822/2640/14) фактично було проведено відповідачем 30 березня 2015 року.

Отже, про порушення свого права позивач дізнався або повинен був дізнатися 30 березня 2015 року, тобто позивач міг подати такий позов до 30 червня 2015 року.

Суд першої інстанції вказує, що до Хмельницького окружного адміністративного суду позивач звернувся 06 липня 2015 року.

Разом з цим, суд першої інстанції не врахував, що позивач подав позов шляхом надсилання позовної заяви із додатками засобами поштового зв'язку. Так, позивач 30 червня 2015 року подав поштове відправлення разом із позовною заявою із додатками до установи поштового, що підтверджується матеріалами справи (а.с.7, 16, 17).

Відповідно доч.9 ст.103 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Таким чином, позивачем не пропущено тримісячний строк звернення з даним адміністративним позовом, визначений статтею 233 КЗпП України.

Більш того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № № 1-13/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці".

Згідно із даним рішенням положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на вказані обставини, є необґрунтованою позиція суду першої інстанції щодо пропуску позивачем, встановленого законом, строку звернення до адміністративного суду.

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 вересня 2015 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.