Справа № 2а/0270/5291/11
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 р. Справа № 2а/0270/5291/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Середюку Миколі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1;

відповідача : ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства "Вінницьке трамвайно-тролейбусне управління"

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось комунальне підприємство "Вінницьке трамвайно-тролейбусне управління" (далі - Підприємство) з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі - ДПІ у м. Вінниці) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 20.09.2011р.

Позов мотивовано тим, що Державною податковою інспекцією у м. Вінниці проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток КП "Вінницьке трамвайно-тролейбусне управління", наслідки якої знайшли своє відображення в акті № 895/169/15-1/03327925 від 31.08.2011р. На підставі висновків даного акту ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20.09.2011р., згідно з яким позивачу зменшено відємне значення обєкта оподаткування за 1 квартал 2011 року на 6159904,00 грн. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач вважає його протиправним та просить скасувати, оскільки воно не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та прийнято внаслідок неповного з'ясування обставин.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами зазначивши, що ДПІ у м. Вінниці при проведенні камеральної перевірки та прийнятті оскаржуваного рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Комунальне підприємство "Вінницьке трамвайно-тролейбусне управління" зареєстровано виконавчим комітетом Вінницької міської ради, код за , взято на податковий облік ДПІ у м. Вінниці з 08.11.1993р., є платником, зокрема, податку на прибуток.

На підставі п. 1 та п. 3 ст. 10 Закону України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» зі змінами та доповненнями п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI головним державним податковим ревізором інспектором відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПУ у м. Вінниці, радником податкової служби ІІ рангу ОСОБА_3 у приміщенні ДПІ у м. Вінниці проведено камеральну перевірку за звітний податковий період 2 квартал 2011 року, наслідки якої відображені в акті за №895/169/15-1/03327925 від 31.08.2011р..

Камеральною перевіркою встановлено завищення Підприємством відємного значення обєкту оподаткування від усіх видів діяльності на суму 6 159 904,00 грн.

Не погоджуючись з такими висновками перевіряючого, позивач скористався наданим йому правом та направив начальнику ДПІ у м. Вінниці письмові заперечення на акт (а.с.9).

За наслідками розгляду заперечення до акту камеральної перевірки №895/169/15-1/03327925 першим заступником начальника ДПІ у м. Вінниці ОСОБА_4 повідомлено КП «Вінницьке ТТУ», що висновки викладені в акті камеральної перевірки відповідають приписам чинного законодавства та дійсним обставинам.

На підставі висновків вказаного акту камеральної перевірки, ДПІ у м. Вінниці 20.09.2011р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, відповідно до якого позивачу зменшено відємне значення обєкта оподаткування за 1 квартал 2011 року на 6159904,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, КП «Вінницьке ТТУ» звернулось зі скаргою до Державної податкової адміністрації у Вінницькій області, розглянувши яку, остання залишила оскаржувані рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що висновки акту камеральної перевірки не обґрунтовані, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято податковим органом в порушення чинного законодавства, виходячи із наступного.

Правовідносини щодо визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, складу валового доходу та валових витрат платника цього податку на сьогоднішній день визначаються правовими нормами Податкового кодексу України вiд 02.12.2010р. № 2755-VI (ПК України), зокрема, розділом ІІІ Податок на прибуток.

Однак, відповідно до пункту 1 підрозділу 4 Особливості справляння податку на прибуток підприємств розділу XX Перехідні положення, розділ III Податок на прибуток цього Кодексу застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

Разом із тим, відповідно до розділу XIX Прикінцеві положення Податкового кодексу України, Закон України Про оподаткування прибутку підприємств втрачає чинність лише 01 квітня 2011 року.

Аналіз викладених положень ПК України свідчить про те, що в періоді з 01.01.2011р. по 01.04.2011р. правовідносини щодо визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, складу валового доходу та валових витрат платника цього податку регулювалися саме Законом України Про оподаткування прибутку підприємств, а починаючи з 01.04.2011 р. - положеннями ПК України.

Як вбачається з обставин адміністративної справи, спір між сторонами виник у зв'язку із відображенням підприємством в податковій звітності за ІІ квартал 2011 року від'ємного значення об'єкту оподаткування по податку на прибуток з урахуванням суми такого від'ємного значення за І квартал 2011 року, що на думку податкового органу, не узгоджується із положеннями п.150.1 ст.150 ПК України.

Проте, суд не може погодитися із таким твердженням податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 Особливості справляння податку на прибуток підприємств розділу XX Перехідні положення, пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого:

якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Натомість, податковим органом не врахованого того, що в періоді до 01.04.2011 року положення Податкового кодексу України не діяли, однак діяв Закон України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відтак, підприємство здійснюючи свою господарську діяльність, розраховуючи та декларуючи відємне значення об'єкта оподаткування, мало керуватися положеннями саме вказаного Закону, що, як встановлено судом, і зроблено останнім.

Так, відповідно до пункту 6.1 ст.6 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році норми цього пункту діють з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього Закону.

Згідно із пунктом 22.4 ст.22 вказаного Закону у 2010 році у складі валових витрат платника податку враховується 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

У ІІ кварталі 2011 року сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у І кварталі 2011 року, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

З викладеного вбачається, що відємне значення обєкта оподаткування за І квартал 2011 року - це абсолютно правомірна складова витрат ІІ кварталу 2011 року, оскільки його включення до складу податкових витрат, саме в цьому періоді, було передбачене нормами Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, що діяв у той час.

За підсумками другого кварталу 2011 року відємне значення обєкта оподаткування складало 6337527,00 грн. (декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2011 року).

Судом встановлено, що при його розрахунку позивачем, згідно ст. 3 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, валові доходи ІІ кварталу 2011 року зменшувалися на суму валових витрат цього періоду (а складовим елементом валових витрат ІІ кварталу 2011 року, згідно з п. 6.1 ст.6 і п. 22.4 ст.22 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, було від'ємне значення (збитки) минулих років).

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 Особливості справляння податку на прибуток підприємств розділу XX Перехідні положення, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Таким чином, підприємством в рядок 06.6 декларації з податку на прибуток, що складалася за II квартал 2011 року, в порядку, визначеному нормами чинного податкового законодавства, перенесло показник, відображений в рядку 08 декларації та рядку 04 уточнюючого розрахунку, складених за І квартал 2011 року, а саме: від'ємне значення в сумі 6337527,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач правомірно склало декларацію з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року, відтак підстав для зменшення відємного значення обєкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду у податкового органу не було.

Тобто, судом встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи, що ДПІ у м. Вінниці, приймаючи оскаржуване рішення, діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак воно є протиправним і підлягає скасуванню.

Крім того, відповідач, вказує, що до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за ІІ квартал 2011 року підлягає включенню лише відємне значення створене в першому кварталі, в той же час не зазначає куди слід включити відємне значення (збитки) минулих періодів, зокрема, 2010 року, що ніяким чином не узгоджується із вище проаналізованими положеннями нормативно-правових актів.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України у звязку із задоволення позову підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці від 20.09.2011 року №.

Присудити з Державного бюджету на користь КП "Вінницьке трамвайно-тролейбусне управління" судовий збір у розмірі 29, 23 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього

Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна