Справа № 2-а-4630/11
Суддя: Івасівка А. П.
Дата ухвалення: 2012-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4630/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр енергоремонт»про скасування рішення ОСОБА_3 міської ради від 16.02.2011 року за №95 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, за участю третьої особи, в якому просять скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 16.02.2011 року за №95. В обґрунтування позову покликаються на те, що рішенням ОСОБА_3 міськвиконкому Львівської області від 19.02.1981 року за №64 за виробничим підприємством «Львівенергоремонт»закріплено земельну ділянку площею 1,5 га під будівництво та розширення електромайстерень на вул. Раневицькій,14 в м. Дрогобич, а рішенням від 18.07.1985 року за №299 «Львівенергоремонт»зобовязано знести житловий будинок №14 по вул. Раневицька в м. Дрогобич, який розташований в санітарній зоні підприємства, відселюваних з вказаного будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 забезпечити квартирою. Зазначають, що такі рішення по даний час не виконані. Разом з тим, з відповіді ОСОБА_3 міського управління земельних ресурсів, земельно-кадастрових матеріалів вбачається, що за ВАТ «Львівенергоремонт»закріплена земельна ділянка площею 1470 кв.м. на вул. Раневицька, 14, на якій розташований житловий будинок, що входить в межі плану земельної ділянки №1, про що свідчить відповідний державний акт на постійне користування землею вказаному підприємству.

Поряд з цим, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2005 року та додаткового рішення цього ж суду від 28.02.2006 року ВАТ «Львівенергоремонт»зобовязано надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 благоустроєне жиле приміщення загальною площею 62,47 кв.м., житловою - не меншою 29 кв.м. з усіма комунальними вигодами в межах м. Дрогобич Львівської області. Однак такі судові рішення, які набрали законної сили сім років тому не виконуються.

Вказують, 29.11.2007 року між ВАТ «Львівенергоремонт»та ТзОВ «Український центр енергоремонт»було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що по вул. Раневицька №14 в м. Дрогобич, при цьому не було враховано, приховано такий факт, що за вказаною адресою знаходиться аварійний житловий будинок, в якому вони проживають. Разом з тим, вважають, що у відповідності до ст. 120 ЗК України до ТзОВ «Український центр енергоремонт»перейшло право на постійне користування земельною ділянкою площею1470 кв.м. на вул. Раневицька №14 в м. Дрогобич.

16.02.2011 року було прийняте рішення ОСОБА_3 міської ради №95, яким без їхньої згоди та відома на користь ТзОВ «Український центр енергоремонт»закріплює за таким, зменшену площу спірної земельної ділянки, встановлює сервітут, виносить житловий будинок, в якому вони проживають, за межі території підприємства. Вважають, що таке рішення не відповідає вимогам закону та Конституції України.

В судовому засіданні позивачі повністю підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, яку просили задоволити. Додавши, що зменшення площі земельної ділянки для ТзОВ «Український центр енергоремонт», про що йдеться у оскаржуваному рішенні, значно обмежує їхні права як мешканців житлового будинку №14 по вул. Раневицька в м. Дрогобич. Оскільки, вказане підприємство зможе чинити їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться біля їхнього будинку, на якій вони вирощують квіти, овочі, фрукти, в тому випадку якщо буде встановлено бетонну огорожу навколо переданої земельної ділянки.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради - ОСОБА_4 відносно задоволення позову заперечила. Пояснила, що оскаржуване рішення було прийняте законно та у межах компетенції. Разом з тим, позивачами не наведено належних доказів щодо неправомірності прийняття вказаного рішення.

Представник третьої особи ТзОВ «Український центр енергоремонт» - ОСОБА_5 відносно задоволення позову заперечила. Пояснила, що договором купівлі-продажу, укладеного між ТзОВ «Український центр енергоремонт»та ВАТ «Львівенергоремонт»чітко передбачений перелік об»єктів купівлі-продажу, серед яких немає спірного житлового будинку №14, в якому проживають позивачі, що спростовує позицію позивачів. Разом з тим, ТзОВ «Український центр енергоремонт»не є правонаступником ВАТ «Львівенергоремонт», такі обставини також підтвердженні рішенням апеляційного суду Львівської області. Вказала, що ТзОВ «Український центр енергоремонт»до ОСОБА_3 міської ради було подано заяву про зменшення площі земельної ділянки по вул. Раневицькій, 14 в м. Дрогобичі через те, що вони матеріально не спроможні сплачувати кошти за площу тієї земельної ділянки, якою вони не користуються. Таку їхню заяву було задоволено, як результат було прийнято рішення, яке оскаржується позивачами. У позові просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Як вбачається з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням ОСОБА_3 міської ради від 29.12.2009 року №1038, ХХХV позачергової сесії пятого скликання п.1.1. ТзОВ «Український центр енергоремонт»було надано на умовах оренди земельну ділянку площею 1470 кв.м. на вул. Раневицькій, 14 за існуючими обєктами нерухомості (а.с.6).

В подальшому п.п. 1,1.2.,2-3 рішення ОСОБА_3 міської ради від 16.02.2011 року №95 ІУ сесії шостого демократичного скликання, було надано згоду на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Українському центру енергоремонт»на земельну ділянку площею 13047 кв.м. на вул. Раневицькій №14 для обслуговуванням нежитлових будівель. При виготовлені матеріалів технічної документації, за необхідності передбачити сервітут для мешканців житлового будинку, суміжного з даною земельною ділянкою (а.с.7). В цілому, таке рішення було прийняте на підставі заяв та матеріалів юридичних (заява ТзОВ «Український Центр Енергоремонт»від 24.12.2010 року вих. №502) та фізичних осіб, враховуючи рекомендації постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин (протокол №3 від 11.01.2010 року, як пояснила представник ОСОБА_3 міської ради, присутня технічна помилка, тому слід вважати такий протокол №3 від 11.01.2011 року, про що свідчить такий протокол (а.с.83).

Поряд з цим, по вул. Раневицька, 14 в квартирі №1 в м. Дрогобич Львівської області розташований житловий будинок, у якому по даний час проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2, незважаючи, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2005 року та додаткового рішення цього ж суду від 28.02.2006 року ВАТ «Львівенергоремонт»за встановлених в ньому обставин, зобовязано надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказане благоустроєне жиле приміщення (рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду а.с.11-13). Виконанням рішення по цивільній справі суду здійснюється відповідно до статей 367-389 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції Міністерства юстиції «Про проведення виконавчих дій»та інших правових актів.

На підставі державного акту на право користування землею Б №060669 від 1992 року земельна ділянка площею 2,51 га, ділянка №1 площею 1, 47 га була надана в постійне користування Українському державному виробничому підприємству «Львівенергоремонт»для виробничих потреб (а.с.77-78). Окрім цього, як вбачається з витягу № 5044531 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів з датою видачі 29.11.2007 року, за ТзОВ «Український центр Енергоремонт»на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано: реєстраційний № обєкту у РПВН:3872235, виробничий корпус №3, допоміжний корпус, арочний склад, компресорна, що по вул. Раневицька, буд. 14 в м. Дрогобич Львівської області.

Враховуючи зміст ст.ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, під час переходу права власності на будівлю і споруду право користування (що є в нашому випадку) на земельну ділянку або її частину переходить на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею, спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як наслідок сам по собі договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд не є підставою для виникнення права користування (власності) на земельну ділянку на якій вони розташовані, а є підставою звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що було здійснено третьою особою та спростовує твердження позивачів.

Договір оренди спірної земельної ділянки на час винесення рішення суду на вимогу не представлено через те, що такий не є укладеним. Технічна документація із землеустрою по інвентаризації земельної ділянки не затверджена.

Вимога щодо надання згоди на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації спірної земельної ділянки, як і в даному випадку, так і у відповідності до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, тобто належить ОСОБА_3 міської ради Львівської області з наступним дотриманням вимог закону.

У призмі правовідносин, що виникли, покликання позивачів про майбутнє порушення ТзОВ «Український центр енергоремонт»їхніх прав шляхом спорудження бетонної огорожі навколо меж спірної земельної ділянки, нічим не підтверджене та не передбачене, спрямоване на вирішення правовідносин, які ще не виникли, можливого спору на майбутнє, тому не може бути предметом розгляду.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття таких, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів мешканців будинку №14 по вул. Раневицькій (передбачене можливе право сервітуту при необхідності) та беручи до уваги попередню поведінку учасників цивільно-правових відносин (рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 25.05.2005 року та 26.02.2006 року, договір купівлі-продажу нежитлових споруд від 29.11.2007 року, складений між ВАТ «Львівенергоремонт»та ТзОВ «Український центр енергоремонт»на вул. Раневицькій,14 в м. Дрогобичі, те, що ТзОВ «Український центр енергоремонт»не є правонаступником ВАТ «Львівенергоремонт»(щодо останнього-обставини встановлені в рішенні апеляційного суду Львівської області від 20.06.2011 року, справа 322-ц-1598/11), вимоги земельного законодавства, разом з тим за змістом ст.ст 83, 123 ЗК України з урахуванням вищенаведеного, зокрема, що свідчить про відсутність підстав для визнання неправомірним рішення та його скасування.

Окрім цього, позивачі просять скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради №95 від 16.02.2011 року в цілому не враховуючи те, що воно стосується й інших осіб.

Поряд з цим, відсутні належні та допустимі докази протиправності рішення ОСОБА_3 міської ради.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень ОСОБА_3 міської ради, без порушення діючого законодавства.

Керуючись ст. ст. 11, 72, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр енергоремонт»про скасування рішення ОСОБА_3 міської ради від 16.02.2011 року за №95 відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя А.П. Івасівка