Справа № 2-а-170/10
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ковпаківський районний суд м.Сум
Справа № 2-а-170/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

30 листопада 2010 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Катрич О.М.

при секретарі Кучерявій Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми спр аву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Сумській області, інспектора ДПС Сумського взводу ДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2008 року інспектор ДПС ОСОБА_2 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає дії інспектора та зазначену постанову незаконними та просить її скасувати в звязку з тим, що даного правопорушення він не скоював та п. 15.9 Правил дорожнього руху не порушував, а викладені висновки в постанові не відповідають фактичним обставинам справи Також просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 180 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує..

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заперечень на позов не надали

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.12.2008 року відносно позивача інспектором ДПС ОСОБА_2 винесена постанова. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 24.12.2008 року о 08 год. 25 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем, в м. Суми по вул. Червоногвардійській здійснив зупинку на другій смузі для посадки-висадки пасажирів, чим порушив п. 15.9 ПДР України (а.с.5).

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний, зокрема з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Сам позивач в позовній заяві не заперечує того факту, що знаходився у вказаному в постанові місці та у вказаний в ній час, факт скоєння ним правопорушення заперечив. Так, ОСОБА_1 вказує, що не здійснював посадку-висадку пасажирів на другій смузі проїзної частини, а здійснив лише вимушену зупинку, оскільки на дорозі склався затор з транспортних засобів: попереду раптово зупинився транспортний засіб, а крайній правий ряд був зайнятий іншими транспортними засобами. Вказує, що інспектор не зясував всіх обставин справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідачами не надано жодних переконливих та належних доказів щодо факту скоєння правопорушення позивачем за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що інспектором під час складання протоколу, постанови про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення не в повній мірі були зясовані обставини справи, характер вчиненого діяння, дані, що характеризують водія, його майновий стан, винність у вчиненні даного порушення та інші обставини, що мають істотне значення для правильного обєктивного, повного та всебічного вирішення питання по суті згідно вимог діючого законодавства, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами представника позивача та приходить до висновку, що постанова, винесена інспектором ДПС ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень є незаконною та підлягає скасуванню.

Що ж стосується вимог позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то згідно ч. 1, ч.3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони. Правову допомогу в адміністративному процесі може надавати адвокат чи інша особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Матеріали справи містять квитанцію б/н від 05.02.2009 року, відповідно до якої Сумською обласною колегією адвокатів надано ОСОБА_1 юридичну допомогу за складання позовної заяви, за що тримала 180 грн.

Відповідно до статей 90-95 та пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Згідно з цією постановою, компенсація витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у цивільних і адміністративних справах не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, якщо компенсація сплачується іншою особою; і не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави. Отже, суд присуджує здійсненні стороною документально підтверджені судові витрати; матеріальна вимога щодо оплати праці адвоката чи іншої особи, яка є фахівцем у галузі права, має бути аргументована, тобто з зазначенням від чого залежить вартість юридичної допомоги - складність самої адміністративної справи, кількість матеріалів у справі, розрахунок виконаної роботи, що підлягає оплаті, тощо. Крім того, суд зазначає, що договір про надання юридичної допомоги позивачем не наданий, квитанція до прибуткового касового ордеру свідчить про сплату ОСОБА_1 180 грн. 00 коп. за надання юридичних послуг в, однак без зазначення у якому саме суді та у якій саме справі. Відсутній у матеріалах справи також акт виконаних робіт

Враховуючи наведені обставини, суд зазначає, що позивачем не доведено зв'язок між сплатою 180-00 грн. позивачем із наданими йому послугами саме у зазначеній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 245-246, 251, 258, 280, 289, ч. 1 ст. 122 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову ВМ № 009377 від 24.12.2008 року по справі про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, винесену інспектором ДПС ОСОБА_2

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Катрич