Справа № 2а/0570/13986/2011
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зекунов Е.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року справа №2а/0570/13986/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Чумака С.Ю.

суддів < Суддя учасник колегії >

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

при секретарі Полторацькій С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Донецьку апеляційні скарги Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції та Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року у справі № 2а/0570/13986/2011 за позовом Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення грошових коштів за податковим боргом,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів з рахунків платника податків у банках за податковим боргом в розмірі 69164,44 грн, яких 33882,95 грн за збором за спеціальне водокористування, 27903,64 грн за земельним податком та 7377,85 за збором за забруднення навколишнього природного середовища.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто кошти з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, за податковим боргом в сумі 65744,36 грн, а саме, 27903,64 грн за земельним податком, 30462,91 збір за спеціальне використання води та 7377,85 збір за забруднення навколишнього природного середовища. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу за вказаними видами податків та зборів на суму 65744,36 грн, з яких 59788,15 грн визнані відповідачем, про що останній подав суду відповідну заяву. Відмовляючи в частині позовних вимог щодо стягнення боргу зі збору за спеціальне використання води, суд послався на відсутність у податкового органу згідно вимог законодавства, яке діяло на час виникнення спірних відносин, права на зміну призначення платежу, який вказувався у платіжних дорученнях платником податків, у звязку з чим позивачем безпідставно ці платежі зараховувались в рахунок податкового боргу та нараховувалась пеня на сплачену суму податкового боргу.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач просив скасувати постанову суду в частині відмови в нарахуванні пені на суму 1579,56 грн, при цьому послався на вимоги статей 7 та 16 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ ( далі Закон № 2181), які діяли на час виникнення спірних відносин, та зазначив про наявність у нього права на зміну призначення платежу, яка була вказана в платіжному дорученні платником податків, а відповідач просив постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, при цьому, погодившись з наявністю у нього стягнутої судом заборгованості, зазначив, що скрутний фінансовий стан підприємства не дозволяє йому сплачувати податки та збори в таких великих розмірах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки і збори в строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.3 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що протягом 2008 - 2011 років відповідачем до Красноармійської ОДПІ було подано податкові розрахунки з земельного податку із сумою податку, що підлягає сплаті за рік:

№ 1092 від 31.01.08 на 2008 рік - 5877,23грн.;

№ 1423 від 02.02.09 на 2009 рік - 6860,56 грн.;

№ 1179 від 30.01.10 на 2010 рік - 7265,34 грн.;

№1099 від 29.01.11 на 2011 рік - 21795 грн.

Згідно розрахунку суми позовних вимог з податку на землю станом на 08.06.2011 року відповідач має податковий борг на суму 27903,64грн., з них за основним платежем 25799,17 грн. та штрафною санкцією 2104,43грн., визначеною податковим повідомленням-рішенням від 15.10.08 № /0.

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідач подав заяву про визнання позову в частині земельного податку на суму 24952,12 грн та заперечив іншу суму боргу, оскільки вважав, що платіжним дорученням від 27.02.2008р. № 78 здійснив оплату за розрахунком № 1092 від 31.01.08 у розмірі 500 грн. Також зазначив, що згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Оскільки за показаннями представника відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» чи його виробнича одиниця «Селидоветепломережа» вказаного повідомлення-рішення не отримували, визначені у ньому суми не сплачувались. / а.с. 129-131/.

Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги такі доводи відповідача, оскільки платіжним дорученням від 27.02.2008р. №78, згідно вказаного у ньому призначення платежу, відповідачем було сплачено 500 грн. саме на погашення боргу з податку за землю за 4 квартал 2007р., а податкове повідомлення-рішення від 15.10.08 № /0 отримано головним бухгалтером ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Селидоветепломережа» ОСОБА_6

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення податкового боргу з земельного податку в повному обсязі в сумі 27903,64 грн згідно розрахунку позивача, оскільки відповідачем не надано доказів сплати цього податкового боргу.

Жодних правових доводів щодо незаконності постанови суду в цій частині відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено.

В частині суми боргу зі збору за забруднення навколишнього природного середовища суд першої інстанції вірно зазначив, що цей борг складає 7377,85 грн, що підтверджується розрахунками від 30.07.2008 року № 10581 за 1 півріччя 2008 року, від 29.10.2008 року № 15489 за 9 місяців 2008 року, від 04.02.2009 року № 20969 за 2008 рік, від 29.04.2009 року № 5458 за 1 квартал 2009 року та від 03.08.2009 року № 10661 за 1 півріччя 2009 року.

Відповідач подав суду першої інстанції про визнання позову в цій частині. Апеляційна скарга відповідача не містить жодних правових доводів щодо незаконності постанови суду в цій частині. Скрутний фінансовий стан відповідача та великі суми нарахованих та сплачуваних ним податків і зборів не мають правового значення та не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

В частині наявності у відповідача податкового боргу зі збору за спеціальне водокористування суд першої інстанції зазначив, що протягом 2008 - 2011 років відповідачем до Красноармійської ОДПІ було подано податкові розрахунки збору за спеціальне водокористування № 1197 від 08.08.08 за 1 півріччя 2008 року; № 20913 від 04.02.09 за

2008 рік; № 6151 від 08.05.09 за 1 квартал 2009 року; № 10846 від 05.08.09 за півріччя

2009 року; № 15478 від 06.11.09 за 9 місяців 2009 року; № 19848 від 08.02.10 за 2009 рік; № 5255 від 06.05.10 за 1 квартал 2010 року; № 9868 від 09.08.10 за півріччя 2010 року; № 9869 від 09.08.10 за півріччя 2010 року; № 13228 від 27.10.10 за 9 місяців2010 року;№ 18315 від 09.02.11 за 2010 рік; № 13562 від 10.05.11 за 1 квартал 2011 року)

Згідно розрахунку суми позовних вимог зі збору за спеціальне використання води станом на 08.06.2011 року відповідач має податковий борг на суму 33882,95грн., з них за основним платежем - 28958,18 грн. та штрафною санкцією 2918.39 грн. визначеною податковим повідомленням-рішенням від 16.06.09 № /0. пеня 2006,38 грн.

Відповідач подав суду першої інстанції про визнання позовних вимог в цій частині на суму 27458,18грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідач, згідно призначення платежу зазначеному у платіжних дорученнях сплатив:

- 1000 гривень за дорученням № 332 від 12.06.2008р. «податок на воду за 2 квартал 2008р.», тобто за зобов'язанням згідно податкового розрахунку № 1197 від 08.08.08г;

- 500 гривень за дорученням № 43 від 25.02.2009р. «податок на воду за 1 квартал 2009» згідно податкового розрахунку № 6151 від 08.05.09 за 1 квартал 2009 року.

Згідно даних податкового органу, що відображені у зворотному боці картки особового рахунку відповідача за 2008-2011 роки, кошти самостійно визначені відповідачем на погашення податкових зобов'язань, позивач, зараховував на погашення податкового боргу минулих періодів, а саме:

- за платіжним дорученням № 332 від 12.06.2008р. кошти направлені 872,97 на борг по розрахунку № 8391 від 03.08.2005р. та пеню 127,03грн.;

- за платіжним дорученням № 43 від 25.02.2009р. кошти направлені 420,23грн. на борг по розрахунку № 4757 від 10.05.2006р. та пеню 79,77 грн.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковий борг відповідача зі збору за спеціальне водокористування за основним платежем складає 27458,18 грн. (28958,18 1500 = 27458,18).

Статтею 9 Закону України «Про систему оподаткування» на платників податків, окрім іншого, покладений обов'язок сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Спеціальним законом з питань оподаткування, яким встановлювався на момент виникнення спірних правовідносин порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами є Закон № 2181.

Умови нарахування та порядок погашення пені встановлені статтею 16 Закону № 2181 та Інструкцією про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України № 290 від 11 червня 2003 року.

Частиною 2 підпункту 16.3.3 пункту 16.3. статті 16 Закону № 2181 та Пунктом 3.7 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженою Наказом ДПА України № 290 від 11.06.2003р., визначено, що якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини), та надсилає такому платнику податків повідомлення, в якому міститься зазначена інформація.

Таким чином, передумовою для здійснення податковою інспекцією розподілу сплачених платником коштів є погашення суми податкового боргу.

Податковим боргом у розумінні положень пункту 1.3 статті 1 Закону № 2181 є несплачені у встановлені строки податкові зобов'язання.

Відповідно до пункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону № 2181 платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. Підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 цього закону передбачені строки подачі податкових декларацій в залежності від базового податкового (звітного) періоду.

Відповідно до пункту б частини 1 підпункту 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 Закону № 2181 податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків). - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно пункту 14-1 «Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту» затвердженого Постановою КМУ від 16 серпня 1999 р. N 1494 розрахунки збору, базовий податковий (звітний) період для якого дорівнює календарному кварталу, подаються платниками органам державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації.

Збір сплачується водокористувачами протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем граничного терміну подання розрахунку збору за місцем податкової реєстрації.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, податковою інспекцією при спрямуванні коштів в рахунок погашення суми податкового боргу, за наслідками якого був здійснений розподіл коштів, не було враховано визначене позивачем призначення платежу у платіжних дорученнях.

Згідно даних зворотного боку облікової картки, сплачені позивачем кошти на погашення податкових зобов'язань, позивач, зараховував на погашення податкового боргу минулих періодів, а саме:

- № 332 від 12.06.2008р. в сумі 1000 грн. з призначенням платежу «податок на воду за 2 квартал 2008р.по строку на 12.06.2008р. » на борг по розрахунку №8391 від 03.08.2005р. (нараховано пеню- 127,03грн. );

- № 370 від 08.07.2008р. в сумі 1500 грн. з призначенням платежу «податок на воду за 3 квартал 2008р.по строку на 08.07.2008р. » на борг по розрахункам №8391 від 03.08.2005р., №12743 від 04.11.2005р., №17323 від 09.02.2006. (нараховано пеню 206,41грн.);

- № 440 від 08.08.2008р. в сумі 1500 грн. з призначенням платежу «податок на воду за 3 квартал 2008р.по строку на 08.07.2008р. » на борг по розрахункам №17323 від 09.02.2006., №4757 від 10.05.2006р.(нараховано пеню - 227,35грн.);

- № 520 від 26.09.2008р. в сумі 500 грн. з призначенням платежу «податок на воду за 3 квартал 2008р.по строку на 26.09.2008р. » на борг по розрахунку №4757 від 10.05.2006р.(нараховано пеню - 79,73грн.);

- № 530 від 10.10.2008р. в сумі 1000 грн. з призначенням платежу «податок на воду за 3 квартал 2008р.по строку на 10.10.2008р. » на борг по розрахунку №4757 від 10.05.2006р.(нараховано пеню - 163,77грн.);

- № 5 від 15.01.2009р. в сумі 500 грн. на борг по розрахунку №4757 від 10.05.2006р.(нараховано пеню-83,64грн.);

- № 43 від 25.02.2009р. в сумі 500 грн. з призначенням платежу «податок на воду за 1 квартал 2009р.по строку на 25.02.2009р.» на борг по розрахунку №4757 від 10.05.2006р.(нараховано пеню - 79,77грн.);

Позивачем при спрямуванні коштів в рахунок погашення суми податкового боргу, за наслідками якого був здійснений розподіл коштів, не було враховано визначене відповідачем призначення платежу у платіжних дорученнях № 332 від 12.06.2008р., № 370 від 08.07.2008р., № 440 від 08.08.2008р., № 520 від 26.09.2008р., № 530 від 10.10.2008р., № 43 від 25.02.2009р. та зроблений перерозподіл сплачених коштів в рахунок податкового боргу минулих періодів.

Разом з тим, податкове законодавство України, яке діяло на час сплати відповідачем грошових коштів вищезазначеними платіжними дорученнями, не містило правових норм, якими би податковий орган був наділений повноваженнями щодо зміни визначеного платником податку призначення платежу.

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги посилання відповідача на положення пункту 7.7 статті 7 Закону № 2181, оскільки приписами останнього встановлено загальну норму, відповідно до якої податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) у рівних пропорціях.

При цьому, зазначеним пунктом не передбачений перелік суб'єктів на яких вона розповсюджується, чи то податковий орган, чи то платник податків та не визначений механізм забезпечення її дотримання, тобто дії суб'єктів податкових правовідносин, які мають ними вчинятися у випадках, коли при наявності суми податкового боргу платником податків здійснюється погашення поточних податкових зобов'язань. Колегія суддів також зазначає, що вказана правова норма не містить права податкового органу на перерозподіл за власної ініціативи в рахунок податкового боргу минулих періодів грошових коштів, якими платник податків сплачує поточні зобовязання з податків та зборів.

Крім того, податковий орган має право змінити напрямок лише на ті платежі, в яких такий платник не визначив призначення платежу або спрямування сплачених платником коштів неможливо за визначеним таким платником призначенням платежу. Згідно пояснень представника відповідача у платіжному дорученні № 5 від 15.01.2009р. не було вказано призначення платежу.

Отже спрямування сплачених Підприємством коштів за платіжним дорученням № 5 від 15.01.2009р. в сумі 500 грн. здійснено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим нарахування пені у сумі 83,64грн. є обґрунтованим та правомірним, про що також вірно зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 16.1.1, пункту 16 1 та підпункту 16.3.1 пункту 16.3. статті 16 Закону № 2181 після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені закінчується у день прийняття банком, обслуговуючим платника податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу. У разі часткової сплати суми податкового боргу нарахування пені зупиняється на таку сплачену частку.

Згідно з пунктом 3.4 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженою Наказом ДПА України № 290 від 11 червня 2003 року, нарахування пені здійснюється на день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу) за кожний календарний день прострочення платежу, включаючи день такого погашення.

У разі, якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган у день надходження від органу державного казначейства інформації про зарахування коштів до бюджету самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини) (пункт 3.7. Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженою Наказом ДПА України від 11 червня 2003 року № 290).

Таким чином, передумовою врахування пені у картці особового рахунку є здійснення платником податку погашення податкового боргу (частини податкового боргу). При цьому, при здійсненні платником сплати зазначеної суми податкового боргу, податковою інспекцією здійснюється розподіл сплаченої платником суми на суму, що спрямовується в рахунок погашення податкового боргу та суму, що спрямовується в рахунок погашення пені на зазначену суму податкового боргу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність неприйняття позивачем до уваги самостійно визначеного платником податків призначення платежу ' платіжних дорученнях № 332 від 12.06.2008р., № 370 від 08.07.2008р., № 440 від )8.08.2008р., № 520 від 26.09.2008р., № 530 від 10.10.2008р., № 43 від 25.02.2009р, наслідок чого податковою інспекцією необгрунтовано було нараховано пеню на :плачену суму податкового боргу у розмірі грн. 1920,04грн.(2006,38 86,34).

На підставі викладеного суд задовольняє позов в частині стягнення пені зі збору за спеціальне використання води на суму 86,34грн.

Згідно розрахунку суми позовних вимог зі збору за спеціальне використання юди станом на 08.06.2011 року відповідач має податковий борг за штрафною санкцією 2918,39 грн. визначеною податковим повідомленням-рішенням від 16.06.09 № /0.

Відповідно до пункту 57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий борг за вказаним податковим повідомленням-рішенням є узгодженим та не сплачений відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення визначеного ним податкового зобов'язання у сумі 2918,39 грн. підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Повний текст складено 30 листопада 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги скарги Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції та Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року у справі № 2а/0570/13986/2011 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: С.Ю.Чумак

Судді: Д.В.Ляшенко

ОСОБА_3