Справа № 1438/10/1570
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2010-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1438/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

при секретарі Мезнер О.Е.

за участю представників позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області до громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся Портофранківський ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (далі Портофранківській ВМ) з позовом до громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземних громадян водночас з примусовим видворенням з території України. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.01.2010 року співробітниками Портофранківського ВМ було виявлено громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_3, відносно якої 01.02.2010 року Портофранківським ВМ було прийнято рішення про видворення за межі території України та зобовязання покинути територію України до 09.02.2010 року. Вказане рішення було прийняте у звязку з тим, що ОСОБА_3 на території України перебуває нелегально. Громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_3 прибула на територію України 23.11.2008 року через КПП „Одеса з метою працевлаштування по паспортному документу 05 АВ 64291 виданому владою ОСОБА_4 05.12.2006 року, терміном дії до 05.12.2016 року. Офіціально не працює, ніяких мір по легалізації свого перебування в Україні не приймала, постійного мешкання в Україні не має. З рішенням від 01.02.2010 року громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_3 була ознайомлена, але територію України не покинула. Враховуючи, що громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_3 ухиляється від виїзду з України після прийняття рішення про її видворення за межі України, позивач просить винести постанову про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземних громадян водночас з примусовим видворенням її з території України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити його з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства №3929-ХП від 04.02.1994 року (далі Закон №3929-ХП), відповідно до ст.1 якого іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Згідно ст.2 Закону №3929-ХП іноземці мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обовязки, що і громадяни України, якщо інше не передбачене Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Ст. 2 вищезазначеного Закону передбачає, що здійснення іноземцями та особами без громадянства своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні, іноземці та особи без громадянства зобов'язані поважати та дотримувати Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Згідно до п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про правила в'їзду в Україну іноземних громадян, їх виїзду з України та транзитного проїзду через її територію»№ 1074 від 29.12.1995р. іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами; паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в'їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

Відповідно з п. 27 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, які не зазначені у пунктах 20 і 21 цих Правил і прибули на тривале перебування з метою навчання, працевлаштування, у приватних справах тощо, здійснюється територіальними органами міграційної служби в порядку, встановленому ДМС. Відповідні документи оформляються на підставі письмових звернень іноземця та особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніше ніж за 3 робочих дні до закінчення дії реєстрації. У продовженні терміну може бути відмовлено у разі відсутності для цього підстав та коштів для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Статтею 5 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003 року передбачено, що законними підставами перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства є реєстрація на території України паспортного документа або наявність посвідки на постійне або тимчасове проживання в Україні, або документів, що посвідчують отримання статусу біженця чи притулку в Україні.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Згідно частини 5 статті 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Статтею 1 Закону України „Про міліцію визначено, що міліція це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоровя , права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Відповідно до п.14 ч. 1 ст.10 цього Закону одним з основних завдань органів внутрішніх справ є контроль додержання громадянами та службовими особами встановлених законодавством правил паспортної системи, вїзду, виїзду, перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію іноземних громадян та осіб без громадянства.

Згідно ст.32 Закону України №3929-ХП якщо іноземець грубо порушує законодавство про статус іноземців орган внутрішніх справ приймає рішення про видворення такого іноземця за межі України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які підлягають видворенню, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, у порядку, встановленому законом. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Згідно до п. 44 Постанови Кабінету Міністрів України «Про правила в'їзду в Україну іноземних громадян, їх виїзду з України та транзитного проїзду через її територію»№ 1074 від 29.12.1995р. та ч.3 ст. 32 Закону України № 3929-ХІІ, іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення.

Судом встановлено, що 29.01.2010 року співробітниками Портофранківського ВМ було виявлено громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_3, перевіркою законності перебування якої на території України було встановлено, що вона прибула в Україну 23.11.2008 року через КПП „Одеса з метою працевлаштування по паспортному документу 05 АВ 64291 виданому владою ОСОБА_4 05.12.2006року, терміном дії до 05.12.2016 року. Офіціально не працює, ніяких мір по легалізації свого перебування в Україні не приймала, постійного мешкання в Україні не має, тимчасово мешкає за адресою АДРЕСА_1, але договір піднайму не заключала. Постановою від 03.02.2010 року Приморського районного суду міста ОСОБА_1 громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_3 визнано виною у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КпАП України та накладено штраф у розмірі 340грн.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на іншій законній підставі, вважаються такими, що тимчасово перебувають в Україні. Вони зобовязані в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, зареєструвати свої паспортні документи, і виїхати з України після закінчення відповідного терміну перебування. В звязку з порушенням відповідачем вимог Закону України №3929-ХП Портофранківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 01.02.2010 року прийнято рішення про видворення громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 за межі України, зобовязання її покинути територію України до 09.02.2010 року, та заборонено вїзд на територію України строком на шість місяців (а.с.24-25). Про підстави прийнятого рішення відповідно до ч.2 ст. 32 Закону України №3929-ХП був повідомлений прокурор (а.с.8) та відповідач. Відповідач вказане рішення до суду не оскаржив та воно не скасовувалось, але в добровільному порядку в термін встановлений в рішенні територію України через відсутність коштів не покинула.

Згідно ст. 32 Закону України № 3929-ХІІ, іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (в порушення заборони щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом), розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більше ніж шість місяців.

Типове положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 „Тимчасового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають в Україні затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №1110 від 17.07.2003р., поміщення іноземців до пункту перебування здійснюється за направленням МВС, Адміністрації Держприкордонслужби чи СБУ або їх територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі на період, необхідний для підготовки їх адміністративного видворення за межі держави, але, як правило, не більше ніж на 6 місяців. У виключних випадках (за наявності поважних причин - хвороба, офіційне повідомлення про конкретний строк надходження паспортних документів чи коштів для повернення тощо) цей строк може бути продовжено на період існування зазначених обставин. У разі коли з об'єктивних причин (відсутність паспортних документів, відмова держави походження іноземця приймати його тощо) протягом установленого строку адміністративне видворення здійснити не вдалося, іноземці вибувають з пункту перебування до визначеного місця тимчасового проживання.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про примусове видворення відповідача за межі України підлягають задоволенню, а у позовних вимог Портофранківського ВМ про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземних громадян слід відмовити, так як для розміщення іноземців в пунктах тимчасового перебування рішення суду не потрібне.

Зважаючи на те, що у відповідача відсутнє в Україні своє житло, знайомі та близькі (приймаюча сторона) засоби для існування, а також те, що в Україні проживає нелегально є підстави, що вона буде ухилятися від добровільного виїзду з України .

Враховуючи, викладене суд вважає за необхідним на підставі п.3 ч.2 ст.256 КАС України звернути постанову до негайного виконання.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, повязаних з примусовим видворенням відповідача за межі України, суд враховує відсутність грошових коштів у відповідача для відшкодування витрат, а також відсутність інших фізичних чи юридичних осіб, на яких таке відшкодування можливо б було покласти у відповідності з діючим законодавством України, тому вважає за необхідне здійснити видворення за рахунок держави.

На підставі викладеного та Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області до громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 задовольнити.

Громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_3 (Dodashvili Nino) 01.08.1986р.н. примусово видворити за межі території України.

В решті позову відмовити.

Звернути постанову до негайного виконання.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 05.03.2010 року.

Суддя Е.А.Іванов

Позов Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області до громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 задовольнити.

Громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_3 (Dodashvili Nino) 01.08.1986р.н. примусово видворити за межі території України.

В решті позову відмовити.

Звернути постанову до негайного виконання

05 березня 2010 року