Справа № 2а-1870/1097/12
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2012 р. Справа № 2a-1870/1097/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Вангородської Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмаліт" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енмаліт" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/104228 від 22 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності юридичних осіб на загальну суму 16116,32 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало проведення ДПІ в м. Суми камеральної перевірки даних, задекларованих в уточнюючій податковій декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік.

За наслідками перевірки було складено акт № 7760/152/32185616 від 21 жовтня 2011 року. В акті перевірки вказано, що ТОВ "Енмаліт" було занижено податкове зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за січень-серпень 2011 року на суму 15167,36 грн. чим порушено пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України. На підставі вказаного акту ДПІ в м. Суми було прийнято податкове повідомлення-рішення № /104228 від 22 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності юридичних осіб на загальну суму 16116,32 грн.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки № 7760/152/32185616 від 21 жовтня 2011 року та податковим повідомленням-рішенням № /104228 від 22 грудня 2011 року та вважає їх безпідставними і такими, що суперечать вимогам податкового законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотною умовою договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

В п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Таким чином, позивач зазначає, що згідно із законодавством України питання щодо встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди.

Позивач зазначає, що ні Податковий кодекс України, ні інші нормативно-правові акти не закріплюють обов'язок орендаря автоматично перераховувати орендну плату (сплачувати її в більшому розмірі) в разі законодавчої зміни граничного розміру цієї плати.

Позивач вказує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов'язку щодо внесення змін до договорів оренди землі у зв'язку із законодавчою зміною розміру орендної плати.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, оскільки додаткова угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 15 червня 2004 року укладеного між Сумською міською радою та позивачем, або судове рішення про зміну вказаного договору щодо розміру орендної плати відсутні, то правових підстав для сплати більшого розміру орендної плати, аніж визначеного умовами договору у позивача не має.

Оскільки з підстав наведених вище, позивач вважає що порушення податкового законодавства відсутні, то й застосування фінансової санкції вважає неправомірним та безпідставним.

Відповідач подав заперечення (а.с.25-27), в якому зазначав, що починаючи з 01 січня 2011 року річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної та комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПКУ, тобто не може бути меншою :

- для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII ПКУ;

- для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII ПКУ.

Таким чином, відповідач зазначає, що ТОВ "Енмаліт" безпідставно узгодило податкове зобов'язання по орендній платі за користування земельною ділянкою за адресою: м. Суми, вул. Машинобудівників, 1, в розмірі 1,1 % від нормативної грошової оцінки, чим порушило вимоги податкового законодавства України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у запереченні.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДПІ в м. Суми було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих в уточнюючій податковій декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік ТОВ "Енмаліт".

За результатами вказаної перевірки було складено акт № 7760/152/32185616 від 21 жовтня 2011 року (а.с.6,7). Як вбачається з висновку вказаного акту перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про заниження суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за січень-серпень 2011 року, заявленого ТОВ "Енмаліт" в уточнюючій податковій декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік.

На підставі акту перевірки № 7760/152/32185616 від 21 жовтня 2011 року ДПІ в м. Суми було прийнято податкове повідомлення-рішення № /104228 від 22 грудня 2011 року (а.с.8), яким ТОВ "Енмаліт" було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності з юридичних осіб за основним платежем у розмірі 15167,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 948 грн. 96 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Сумської міської ради від 26 березня 2003 року № 382 - МР "Про припинення та перехід права користування земельними ділянками" та від 25 червня 2003 року № 510-МР "Про затвердження уточнених площ, раніше наданих земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень міської ради", між Сумською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Енмаліт" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки від 15 червня 2004 року (а.с.9-11).

Відповідно до вказаного договору Сумська міська рада надає, а ТОВ "Енмаліт" приймає в оренду земельну ділянку (об'єкт оренди), яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Машинобудівників, 1, загальною площею 0,4866 га, терміном до 26 березня 2013 року.

Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що орендна плата за рік становить 1,1 % від нормативної грошової оцінки землі.

Як вбачається з акту перевірки № 7760/152/32185616 від 21 жовтня 2011 року (а.с.6,7), камеральною перевіркою встановлено, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень - серпень 2011 року, зазначеного ТОВ "Енмаліт" в уточнюючій податковій декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік, є меншим, ніж визначено за результатами камеральної перевірки, оскільки, визначене платником податків податкове зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень - серпень 2011 року становить 1,1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що призвело до заниження податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень - серпень 2011 року на 15167,36 грн., чим порушено вимоги п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України щодо визначення мінімального річного розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності для всіх категорій земель, крім сільськогосподарського призначення, на рівні трикратного розміру відповідного земельного податку.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю - Податковим Кодексом України.

Відповідно до п.п.14.1.72, п.п. 14.1.73 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з ст. 269 Податкового Кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначаються Податковим Кодексом України.

Згідно ст. 270 Податкового Кодексу України зазначено, що об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Законом України "Про оренду землі" регулюються орендні відносини, статтею 1 якого визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 18 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно ст.125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону .

Згідно з статтею 288 Податкового Кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі", однією із істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату .

Згідно ст. 21 Закону України Про оренду землі, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству.

Згідно статті 288.5 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

Таким чином, з 01 січня 2011 р. мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3% від їх грошової оцінки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що формами плати за землю виступають податок на землю та орендна плата. Відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між учасниками, не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обовязку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що такі відносини регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави і не можуть допускати засоби диспозитивності.

Хоча розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди, разом з тим, орендна плата є формою податку на землю, справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства. Сплата обовязкових платежів, до яких віднесено і плату за землю (ст. 9 Податкового кодексу України), не може залежати від умов договору. Принципові засади такого регулювання містяться в статті 67 Конституції України, відповідно до якої, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, закріплює саме обовязок, а не зобовязання.

Отже, оскільки збільшення мінімального розміру орендної плати за землю відбулося не у звязку з волевиявленням сторін договору, а у звязку зі зміною ставки податку відповідно до закону, а тому, необхідність сплати земельного податку у новому розмірі, а саме у розмірі 3%, виникла у позивача незалежно від внесення змін до договорів оренди за ініціативою сторін договору оренди землі.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення №/104228 від 22 грудня 2011 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енмаліт" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ в м. Суми №/104228 від 22 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності юридичних осіб на загальну суму 16116,32 грн. відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.М. Глазько

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Глазько

Повний текст постанови складений 26 березня 2012 року