Справа № 815/3102/15
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3102/15

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Одесі Одеській області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що перебуваючи на посаді головного казначея сектору видатків державного бюджету Управління Державного казначейства у м. Одесі Головного управління Державного казначейства України в Одеській області позивачу не було виплачено середньомісячної допомоги на оздоровлення при вибутті позивача у відпустку згідно графіку відпусток, з 03.02.2011 року по 02.03.2011 року, відтак, вважає таку бездіяльність протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з Управлінням Державного казначейства у м. Одесі Головного управління Державного казначейства України в Одеській області.

Наказом Управління Державного казначейства у м. Одеса № 52-к від 21.04.2010 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду провідного казначея сектору видатків державного бюджету Управління Державного казначейства у м. Одеса з 26 квітня 2010 року.

Наказом Управління Державного казначейства у м. Одеса № 97-к від 03.09.2010 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду головного казначея сектору видатків державного бюджету Управління Державного казначейства у м. Одеса з 06 вересня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі не було порушено прав позивача щодо невиплати середньомісячної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 при вибутті у відпустку згідно графіку відпусток.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України "Про відпустки", Закону України "Про державну службу".

За змістом ст. 35 Закону України "Про державну службу", державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

На підставі пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" керівникам органів надано право за наявності коштів надавати працівникам допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі, що не перевищує середньомісячну заробітну плату працівника.

Згідно ст. 6 Закону України "Про відпустки" основна відпустка надається працівникам за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Статтею 12 Закону України "Про відпустки" визначено, що щорічну відпустку па прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

Сторонами не заперечувалось, що на підставі заяв позивача про надання частини щорічної відпустки за період роботи з 26.04.2010 року по 25.04.2011 року тривалістю 14 календарних днів, наказами управління Казначейства від 15.10.2011 року №285-в, 15.10.2010 №74м ОСОБА_1 було надано основну частину щорічної відпустки.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно розрахунково-платіжної відомості працівника за лютий 2011 року ОСОБА_1, було нараховано матеріальної допомоги у розмірі 1006 грн., у розмірі окладу.

Таким чином, скориставшись приписами пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" відповідач скористався своїм правом надати позивачу допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі, що не перевищує середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1, разом з тим, враховуючи, що позивач пропрацював на посаді менше одного року, при отриманні залишку щорічної відпустки за період роботи з 26.04.2010 по 25.04.2011 року тривалістю 14 календарних днів на підставі наказу від 18.01.2011 року №7-в у ОСОБА_1 не виникло право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

Отже, відповідачем, за заявою позивача було надано основну частину щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів та виплачено матеріальну допомогу при повному додержані приписів Закону України "Про відпустки", постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", та Закону України "Про державну службу".

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем по справі не було порушено прав позивача щодо невиплати середньомісячної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 при вибутті у відпустку згідно графіку відпусток, з 03.02.2011 року по 02.03.2011 року.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № 815/3102/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 28 вересня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян