Справа № 2а-4040/11/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2011-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2011 р. справа № 2a-4040/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представника позивача: Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області ОСОБА_1

представника відповідача: приватного підприємства "Роял-Трейдінгрес Корп" не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області до приватного підприємства "Роял-Трейдінгрес Корп" про стягнення податкового боргу в сумі 8 636,83 грн., -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2011 року Державна податкова інспекція в Богородчанському районі Івано-Франківської області (надалі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до приватного підприємства "Роял-Трейдінгрес Корп" (надалі відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 8 636,83 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення статті 9 Закону України "Про систему оподаткування", підпункту 4.1.4. пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не погашено в повному обсязі зобовязання по штрафних санкціях, застосованих за неподання декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2009 року, 9 місяців 2009 року, 2009 рік, 1 квартал 2010 року, 1 півріччя 2010 року, 9 місяців 2010 року в розмірі 505,20 грн., та податку на додану вартість за квітень 2009 року-квітень 2010 року в розмірі 2 210,00 грн., а також зобовязання по штрафних санкціях, застосованих за порушення абзацу 15, 17 пункту 9.8 статті 9, підпункту 3.1.1. пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.3.1. пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" в загальному розмірі 5 921,63 грн. Загальна сума податкового боргу по сплаті штрафних (фінансових) санкціях з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість становить 8 636,83 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив стягнути з приватного підприємства "Роял-Трейдінгрес Корп" з його розрахункових рахунків, що є наявними у банківських установах та за рахунок готівки, що належить приватному підприємству "Роял-Трейдінгрес Корп" в дохід бюджету податковий борг в сумі 8 636,83 грн.

Представник відповідача повторно у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Поштові повідомлення-виклики повернулися на адресу суду із відміткою поштового звязку "за зазначеною адресою не знаходиться". Однак, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.03.2011 року місцезнаходження відповідача значиться: вул. Шевченка, 54, смт. Богородчани, Івано-Франківська область, тобто адреса, за якою відправлено повістки про виклик (а.с. 27, 40). Згідно із частиною 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. Своїм правом на подання письмового заперечення проти позову не скористався. Судом продовжено розгляд справи за відсутності відповідача на підставі частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що 30.01.2002 року виконавчим комітетом Донецької міської ради проведено державну реєстрацію приватного підприємства "Прогрес-1", що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 за №431407. В подальшому змінено назву приватного підприємства "Прогрес-1" на приватне підприємство "Роял-Трейдінгрес Корп", після чого дане підприємство зареєстроване Богородчанською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.03.2011 року (а.с. 8, 43).

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Законів України "Про систему оподаткування", "Про оподаткування прибутку підприємств", "Про податок на додану вартість" та "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в редакції чинній на час їх дії. Право ж на звернення до суму із відповідним позовом врегульовано Податковим кодексом України.

Закон України "Про систему оподаткування" визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про систему оподаткування" податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Стаття 4 цього ж Закону визначає, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідач у відповідності до пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" та підпункту 2.1.1. пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" являється платником податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно пункту 16.4 статті 16 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону. При цьому, за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну.

У відповідності до підпункту 7.8.1. пункту 7.8 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал.

Судом встановлено, що 28.12.2010 року Державною податковою інспекцією у Іллічівському районі міста Маріуполя за наслідками проведеної невиїзної документальної перевірки своєчасності подання податкової звітності по податку на прибуток та податку на додану вартість складено акт за №687/15/31832498, яким встановлено порушення відповідачем підпункту 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", а саме неподання відповідачем декларації з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2009 року, 9 місяців 2009 року, 2009 рік, 1 квартал 2010 року, 1 півріччя 2010 року, 9 місяців 2010 року та податку на додану вартість за квітень 2009 року-квітень 2010 року (а.с. 18-19).

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 вказаного Закону платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Пунктом 4.1.4. статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" на платників податків покладено обов'язок подачі податкових декларацій за базові податкові (звітні) періоди, що дорівнюють календарному місяцю, календарному кварталу або календарному півріччю, календарному року.

Згідно підпункту 17.1.1. пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Державною податковою інспекцією у Іллічівському районі міста Маріуполя, на виконання повноважень, передбачених статтею 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у відповідності до підпункту 17.1.1. пункту 17.1 статті 17 вказаного Закону, за виявлені порушення податковими повідомленнями-рішеннями за №/0 від 30.12.2010 року та №/0 від 30.12.2010 року до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 1 020,00 грн. та на суму 2 210,00 грн. відповідно. Вказані податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на корінцях податкових повідомлень-рішень (а.с. 20).

Крім того, судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Іллічівському районі міста Маріуполя проведено перевірки відповідача, за наслідками яких складено акти за №258/15/31832498 від 08.06.2010 року та за №528/15/31832498 від 05.10.2010 року, якими встановлено порушення відповідачем абзацу 15 пункту 9.8 статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" та абзацу 17 пункту 9.8 статті 9, підпункту 3.1.1. пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.3.1. пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" відповідно.

Згідно вимог абзацу 15 та 17 пункту 9.8 статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку зобовязаний повернути податковому органу реєстраційне свідоцтво, якщо анулювання реєстрації здійснюється за ініціативою платника податку, - разом із наданням заяви про таке анулювання. При анулюванні реєстрації останнім податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня, наступного за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем такого анулювання.

У відповідності до підпункту 3.1.1. пункту 3.1 статті 3 вказаного Закону обєктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України, у тому числі операції з: передачі права власності на обєкт застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця; передачі обєкта фінансового лізингу в розпорядження лізингоотримувача; поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів автомобільним транспортом, а також міжнародних відправлень будь-яким видом транспорту на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту їх митного оформлення, а також від пункту їх митного оформлення до пункту призначення (доставки) на митній території України; поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів (крім міжнародних відправлень) будь-яким видом транспорту (крім автомобільного) на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту проведення прикордонного контролю з їх випуску за межі державного кордону України, а також від пункту прикордонного контролю з їх впуску у межі державного кордону України до пункту їх призначення (доставки) на митній території України; в інших випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.3.1. пункту 7.3 статті 7 Закону визначено, що датою виникнення податкових зобовязань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

За змістом підпункту 4.2.2. пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" органам державної податкової служби надано право самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі виявлення порушень, визначених у вказаній нормі закону, допущених платником податків і зборів.

Державна податкова інспекція у Іллічівському районі міста Маріуполя, реалізуючи повноваження визначені підпунктом 17.1.3. пункту 17.1 статті 17 зазначеного Закону, податковим повідомленням-рішенням за №/0 від 25.06.2010 року визначила суму податкового зобовязання в загальному розмірі 6 914,00 грн., в тому числі: за основним платежем 4 609,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 2 305,00 грн., а також податковим повідомленням рішенням за №/0 від 18.10.2010 року нарахувала відповідачу штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн. податкового зобовязання з податку на додану вартість, які останній отримав 25.06.2010 року та 18.10.2010 року відповідно, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на корінцях податкових повідомлень-рішень (а.с. 21).

Відповідно до підпункту 5.2.1. пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2. цього пункту, який передбачає процедуру апеляційного узгодження даного зобов'язання, шляхом подання скарг до вищестоящих за підпорядкуванням контролюючих органів та звернення до суду.

Абзацом 3 підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 вказаного вище Закону встановлено, що у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а"-"в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не була порушена процедура апеляційного узгодження податкового зобов'язання визначених вище вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, суд приходить до висновку, що застосовані Державною податковою інспекцією у Іллічівському районі міста Маріуполя штрафні санкції в загальному розмірі 10 314,00 грн. є узгодженими.

Вказані зобов'язання відповідач частково сплатив в розмірі 1 677,17 грн., і на момент розгляду справи заборгованість по штрафних санкціях з податку на прибуток та податку на додану вартість становить 8 636,83 грн. (а.с. 11).

Згідно підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

У відповідності до підпункту 6.2.4. пункту 6.2 статті 6 Закону податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові повідомлення. У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Як вбачається з матеріалів справи Державною податковою інспекцією у Іллічівському районі міста Маріуполя надсилалися відповідачу податкова вимога форми "Ю1" за №1/111 від 21.07.2010 року та податкова вимога форми "Ю2" за №2/146 від 01.09.2010 року. Вказані податкові вимоги надсилалися відповідачу рекомендованою кореспонденцією, однак повернулися на адресу Державної податкової інспекції у Іллічівському районі міста Маріуполя, у звязку із відсутністю адресата за юридичною адресою (а.с. 14, 15). По даному факту складено акти про неможливість вручення податкової вимоги за №21 від 30.07.2010 року та за №22 від 09.09.2010 року, копії яких містяться в матеріалах справи. У звязку з цим дані податкові вимоги були розміщені позивачем на дошці оголошень (а.с. 16, 17). Відповідач податкові вимоги не оскаржував у строк передбачений законом, а тому сума податкових зобов'язань у відповідності до вказаного закону є узгодженою.

Згідно підпункту 5.4.1. пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та в строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань в розмірі 8 636,83 грн., є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується актом перевірки за №687/15/31832498 від 28.12.2010 року, податковими повідомленнями-рішеннями за №/0 від 30.12.2010 року, за №/0 від 30.12.2010 року, за №/0 від 18.10.2010 року та за №/0 від 25.06.2010 року, першою та другою податковими вимогами від 21.07.2010 року та 01.09.2010 року відповідно, а також зворотнім боком облікової картки платника, які містяться в матеріалах справи (а.с. 12, 13, 14, 15, 18-19, 20, 21).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідач суду не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з приватного підприємства "Роял-Трейдінгрес Корп" заборгованості по штрафних санкціях в розмірі 8 636,83 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства "Роял-Трейдінгрес Корп" (ідентифікаційний код 31832498, вул. Шевченка, 54, смт. Богородчани, Івано-Франківська область, 77701) з його розрахункових рахунків, що є наявними у банківських установах та за рахунок готівки, що належить приватному підприємству "Роял-Трейдінгрес Корп" в дохід бюджету податковий борг в сумі 8 636 (вісім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 83 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /чистовик/ ОСОБА_2

Постанова в повному обсязі складена 30.12.2011 року.