Справа № 2а/0570/13878/2011
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чекменьов Г.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року справа №2а/0570/13878/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Горбенко К.П.

суддів Лях О.П. , Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу освіти Київської районної у м. Донецьку ради на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 р. у справі № 2а/0570/13878/2011 за позовом Відділу освіти Київської районної у м. Донецьку ради до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення № 28 від 11.05.2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення № 28 від 11.05.2011 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 28.04.2011 р. відповідачем проведено позапланову перевірку з питань перерахування страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та за результатами перевірки прийнято рішення № 28 від 11.05.2011 року. Скарги позивача на вказані рішення залишені без задоволення. Позивач вважає прийняте рішення незаконним, посилаючись на те, що відповідачем був встановлений факт не нарахування та несплати внесків на суми виплачених компенсацій за невикористані відпустки працівникам, які вже звільнилися. Вважає, що такі працівники після припинення трудових відносин втратили ознаки застрахованих осіб, а сума виплачених компенсацій не включається до складу фонду оплати праці. Також представник позивача зауважив на внесені до ст. 30 Закону України "'Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" зміни згідно Закону № 3456-ІУ від 22.02.2006 р., за якими не передбачено накладення штрафу у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески. З наведених підстав просив скасувати рішення № 28 від 11.05.2011 року

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з винесеною постановою позивачем подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом при винесенні рішення норм матеріального і процесуального права, не дослідження обставин, що мають значення для справи, у повному обсязі, необхідному для правильного й обґрунтованого вирішення спору, тому просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 28.04.2011р. проведена позапланова перевірка використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Відділі освіти Київської районної у м. Донецьку ради, а результатами якої був складений акт від 28.04.2011р. Перевіркою встановлено, що на грошові компенсації за невикористані щорічні відпустки працівників, які нараховані при оформленні наказів про звільнення та оподатковувалися податком з доходів фізичних осіб, не нараховувались та не утримувались страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, чим порушено п.2 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 р. № 2240-Ш. Сума заниженого фонду оплати праці склала 16 933,22 грн., в ході перевірки на суму заниженого фонду оплати праці донараховані страхові внески в розмірі 1,4% на суму 237.07 грн. та доутримані страхові внески в розмірі 0.5-1% в сумі 134.61 грн.

Крім того, встановлений факт несвоєчасного перерахування страхових внесків у грудні 2010 р. по строку сплати 30.12.2010 р., які фактично перераховані 31.01.2011 р. та 16.02.2011 р., що є порушенням абз. 1, 2 ст. 23, п. 2 ч.2 ст. 27 Закону України № 2240. Загальна сума несвоєчасного платежу склала 1417,50 грн. Встановлені окремі порушення щодо порядку використання страхових коштів Фонду на загальну суму - 161.24 грн.

На підставі акту позапланової перевірки відповідачем було прийнято рішення № 28 від 11.05.201 1 р. про застосування до позивача фінансових санкцій на загальну суму 18 269,51 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення. дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Порядок сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності встановлений Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. № 2240-ІП у відповідній редакції (надалі - Закон № 2240) та Інструкцією про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженою постановою правління Фонду від 26.06.2001 р. № 16 (надалі - Інструкція).

Абзацами першим та шостим частини першої статті 23 Закону № 2240 встановлено, що страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону, а якщо страхувальники несвоєчасно чи не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені статтею 30 цього Закону.

Відповідно до п. 6.5. Інструкції, відповідальність за нецільове використання коштів, недостовірність бухгалтерського обліку, розрахункових документів, несвоєчасність внесення коштів до Фонду, а також за недостовірність даних у звітах по коштах Фонду покладається на платників страхових внесків та отримувачів коштів Фонду.

Пунктом 2 частини 2 статті 27 Закону № 2240 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, встановлено, що страхувальник зобов'язаний нарахувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 11.01.2001 р. №2213-111 визначено, що внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нараховуються на фактичні витрати на оплату праці найманих працівників, що включають витрати основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі у натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР. та підлягають оподаткуванню з доходів громадян.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача є необґрунтованими, а саме: суми компенсації за невикористану відпустку виплачені колишнім працівникам, трудові відносини з якими припинені, і які не є застрахованими особами, оскільки за приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З урахуванням зазначеної норми, порушення позивачем законодавства про працю щодо строку виплати працівникам належних їм сум, не звільняє позивача від обов'язку нарахування та сплати страхових внесків на такі суми.

Відповідальність за порушення встановленого порядку використання страхових коштів встановлена ст. 30 Закону № 2240, яка з 01 січня 2011 року і на час розгляду справи діє в редакції Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-УІ від 8 липня 2010 року. Проте, колегія суддів зазначає, що, оскільки вказані зміни не мають зворотної дії у часі, при розгляді справи судом застосовується законодавство, що діяло на час виникнення спірних відносин, тобто, під час нарахування внесків на суму виплаченої компенсації за невикористані відпустки особам, трудові відносини з якими відповідач припинив у листопаді - грудні 2010 р.

Посилання позивача на зміни до Закону № 2240, внесені Законом України № 3456-IV від 22.02.2006 р. колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у ст. 30 Закону № 2240 вказані зміни вносилися лише до абзаців першого - третього частини першої цієї статті, тому спірне рішення прийнято відповідачем у відповідності з редакцією вказаної статті, що діяла протягом 2010 р. до 01.01.2011 р.

Крім того, частинами 5 та 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ передбачено наступне:

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, до спірних відносин застосовується ст. 30 Закону № 2240 в редакції, яка діяла до 01.01.2011 р. Відповідно до ч. 1 вказаної статті страхувальник - роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню. За несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня. коли страхувальника було взято на облік. За неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми сплаченої відповідачем компенсації працівникам за невикористану відпустку відносяться до фонду оплати праці, з цих сум утримується податок з доходів фізичних осіб, згідно вищевказаним приписам спеціального законодавства з цих сум відповідач повинен був нарахувати та утримати страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно, несплата таких внесків тягне відповідальність, передбачену статтею 30 Закону № 2240 в редакції, яка діяла до 01.01.2011 р.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції ретельно перевірено доводи сторін, дано їм правильну оцінку, ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого у справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Київської районної у м. Донецьку ради на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 р. у справі № 2а/0570/13878/2011 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2011 р. у справі № 2а/0570/13878/2011 за позовом Відділу освіти Київської районної у м. Донецьку ради до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення № 28 від 11.05.2011 року - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п?ять днів після направлення їх копій особами, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили

Головуючий: К.П. Горбенко

Судді: О.П. Лях

ОСОБА_2