Справа № 2а-9963/08/1570
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2a-9963/08/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року. 12год.56хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

судді - Федусик А.Г.

судді - Катаєва Е.В.

При секретарі - Жаворонковій М.О.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №11-7316/10 від 27.10.2010р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Таріверді Авчихановича до Державної судової адміністрації України про стягнення страхової суми, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 Таріверді Авчихановича, в якій позивач просить суд стягнути з Державної судової адміністрації України страхову суму в розмірі річного грошового утримання 98220,97грн.; витрати по сплаті судового збору - 982 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому було встановлено втрату професійної працездатності. З огляду на те, що ДСА України договір страхування з уповноваженими на здійснення такого виду страхування (страховиком) не укладений, страхова сума повинна бути виплачена позивачу за рахунок Державної судової адміністрації України. Відповідно до ст.45 Закону України «Про статус суддів»та постановою КМУ «Про затвердження порядку та умов державного обовязкового страхування життя і здоровя суддів»від 12.01.2001р.

Відповідач з адміністративним позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, стверджуючи, що на теперішній час страховика, уповноваженого на здійснення державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, не визначено, та станом на теперішній час Державною судовою адміністрацією України вживаються заходи щодо визначення страховика. Також представник відповідача зазначає, що з документів, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, не вбачається настання факту страхового випадку, а саме не зазначено де, коли та яким саме чином він настав, та, як вбачається з довідки, наданої позивачем, встановлено, що втрата працездатності настала у зв'язку з проходженням військової служби, а не пов'язана з виконанням позивачем службових обов'язків на посаді судді.

У судовому засіданні позивач та представник відповідача підтримали наведені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 Таріверді Авчиханович з 1981 року працює на посаді судді, на час звернення до суду (вересень 2008р.) позивач був полковником юстиції та проходив службу на посаді заступника голови Військового місцевого суду Одеського гарнізону.

Згідно довідки № 46 від 10.12.2007 року Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України полковник ОСОБА_1 Таріверді Авчиханович пройшов медичний огляд у військово-лікарській ВМ КЦПР України 10 грудня 2007 року. Встановлений діагноз: астенічний стан після загострення хронічного криптогенного гепатиту. Та на підставі статті 58 графи 111 Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог графи (додатки № 1 до Положення, введеного в дію наказом Міністра оборони України 1994 року № 2), наказ Міністра оборони України 1999 року № 207 постанова військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання: «Захворювання так, пов'язане з проходженням військової служби».

Відповідно до довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 м. Одеси від 12.12.2007 року Серія ОА-1 № 001412 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10%. захворювання, да, пов'язано з проходженням військової служби.

Державною судовою адміністрацією України листом від 26.03.2008 року №11-1827/08 на звернення ОСОБА_1 від 26.03.2008 року щодо виплати йому одноразової страхової суми за рахунок страхових платежів по обов'язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі річного заробітку за 2007р. в зв'язку з ушкодженням здоров'я, яке не призвело до стійкої втрати працездатності, що виникло при виконанні відповідно до закону службових обов'язків, було відмовлено у звязку з неможливістю безпосередньо здійснювати виплати страхових сум суддям внаслідок відсутності уповноваженого страховика, та, крім цього, з посиланням на не встановлення з поданих ОСОБА_1 документів причинно-наслідкового звязку втрати працездатності з виконанням службових обовязків судді.

Відповідно до статті 45 Закону України № 2862-ХГ1 від 15.12.1992 року «Про статус суддів»(із змінами та доповненнями) життя і здоров'я суддів підлягають обов'язковому державному страхуванню за рахунок державного бюджету на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою. У разі заподіяння судді у зв'язку з виконанням відповідно до закону службових обов'язків каліцтва чи іншого стійкого ушкодження здоров'я, що виключає можливість продовження професійної діяльності, йому виплачується одноразова страхова сума за рахунок страхових платежів по обов'язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі п'ятирічного заробітку. Коли заподіяне каліцтво чи інше пошкодження здоров'я не призвело до стійкої втрати працездатності, виплачується одноразова страхова сума за рахунок страхових платежів по обов'язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі річного заробітку.

Згідно п.п.1-4 Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року № 89 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), державне обов'язкове страхування життя і здоров'я суддів (далі - застраховані) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Страхові платежі за державним обов'язковим страхуванням життя і здоров'я суддів, включаючи пов'язані з цим витрати страховиків, уповноважених на здійснення такого виду страхування, в розмірі шести відсотків загальної суми цих платежів, а також витрати на виплату страхових сум застрахованим, перераховуються Конституційним Судом України, Верховним Судом України, Вищим господарським судом України, Вищим адміністративним судом України, Державною судовою адміністрацією (далі - страхувальники) на спеціальні рахунки страховиків, уповноважених на здійснення такого виду страхування. Кошти на виплату страхових платежів передбачаються в кошторисах страхувальників відповідно до затвердженої бюджетної класифікації.

Відповідно до п.п. 356, 357 розділу 1У Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 2 від 04.01.1994 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.1994 року за № 177/386 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008 року) при медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов'язаних, громадян, направлених військовими комісаріатами для вступу у військово-навчальні заклади, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК визначається причинний зв'язок захворювання (поранення). Постанова ВЛК про причинний зв'язок приймається у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням військової служби», - якщо воно виникло у період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Згідно п. 3.7 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 року № 212, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 березня 1996 року за № 136/1161, рішення МСЕК про причинний зв'язок професійного захворювання з конкретною професією (посадою), яка сприяла розвитку захворювання та терміном його настання, приймається на підставі висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу і це зазначається в довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що необхідною умовою настання страхового випадку та виплати одноразової страхової суми за рахунок страхових платежів по обов'язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі річного заробітку є заподіяння особі, що перебуває на посаді судді, ушкодження здоров'я, яке не призвело до стійкої втрати працездатності, саме у зв'язку з виконанням нею відповідно до закону службових обов'язків на посаді судді.

Як зазначено вище, рішенням МСЕК м. Одеси № 2 від 12.12.2007 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10%, захворювання, пов'язано з проходженням військової служби, тобто, як вбачається з цього висновку МСЕК, та з урахуванням вищезазначених норм законодавства, суд дійшов до висновку, що захворювання було виявлене у позивача під час проходження ним військової служби, проте відсутні докази того, що причиною виникнення захворювання у ОСОБА_1 є виконання ним службових обов'язків на посаді судді, тобто причинно-наслідкового звязку між захворюванням та втратою працездатності і виконанням службових обовязків судді.

Статтею 63 Закону України «Про судоустрій України»(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначаються особливості статусу військових суддів, зокрема те, що судці військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України. Військовий суддя, крім здійснення правосуддя, не може залучатися до виконання обов'язків військової служби. Отже, захворювання, повязані із військовою службою, не можуть бути визначені страховим випадком під час здійснення позивачем своїх службових обов'язків як судді із здійсненням правосуддя.

Оскільки вищезазначеним рішенням МСЕК м. Одеси № 2 від 12.12.2007 року не встановлений причинний зв'язок між хворобою ОСОБА_1, та виконанням ним службових обов'язків на посаді судді, а саме яким чином виконання позивачем службових обов'язків на посаді судді сприяло терміну настання та розвитку захворювання, суд вважає необгрунтованими доводи позивача щодо наявності підстав для виплати йому страхової суми у відповідності до статті 45 Закону України № 2862-XI1 від 15.12.1992 року «Про статус суддів»(із змінами та доповненнями) та Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року № 89.

Судді військових суддів у своїй діяльності в період виникнення спірних правовідносин при виконанні ними службових обов'язків судді керувалися Законом України «Про статус суддів»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про судоустрій України»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та іншими нормативними правовими актами, а військову службу проходили відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов'язок та військову службу», якими передбачалися ряд соціальних та правових гарантій, зокрема обов'язкове державне особисте страхування. Отже, ОСОБА_1 має право на отримання страхових виплат як військовослужбовець відповідно до зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до п.п. «в»п.7 Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів у разі заподіяння застрахованому у зв'язку з виконанням відповідно до закону службових обов'язків каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, що не призвело до стійкої втрати працездатності, - страхові суми застрахованому у розмірі його річного заробітку виплачує страховик. Тоді як Державна судова адміністрація України не є страховиком згідно з приписами чинного законодавства та не може здійснювати безпосередньо виплати страхових сум суддям.

Твердження позивача стосовно того, що ДСА України акумулювала у 2007р. кошти на відповідні цілі судом відшкодовуються як бездоказові.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 Таріверді Авчихановича задоволенню не підлягають у звязку з їх недоведенністю.

Керуючись ст. ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Таріверді Авчихановича до Державної судової адміністрації України про стягнення страхової суми відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку передбаченому ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або в порядку ч.3 ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 16 лютого 2011 року .

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4

суддя /підпис/ ОСОБА_5

/