Справа № 2-а-10616/11
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі Хорошилової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійська адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради про визнання дій неправомірними та про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, 13.07. 2011 року, звернулась до суду з позовом до УПСЗН Красноармійської міської ради про визнання дій останнього неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити їй як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 3 групи, щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, передбаченому ст.48 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто за 2010 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат , виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати, з урахуванням проведених виплат.

Позивач в судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутність.( а.с. 20).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, просили справу слухати у їх відсутність. В наданих до суду запереченнях просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказали, що всі виплати, передбачені ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, відповідачем виплачуються у розмірах, встановлених постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. Зазначили, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиздійснюється за рахунок державного бюджету, згідно ст.63 зазначеного Закону. Виходячи з існуючих фінансових можливостей, держава гарантувала виплату зазначеної допомоги в розмірі, встановленому в Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. Зазначили, що УПСЗН є бюджетна установа, а також розпорядник бюджетних коштів за бюджетними прзначеннями, тому при виконанні своїх функцій та відносин, які виникають у процесі складання розподілів, затверджень, виконань Держбюджету України керується Бюджетним кодексом України, який встановлює, що бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно Бюджетним Кодексом та законом про Державний бюджет України. виключно законом про Держбюджет України визначаються надходження та витрати Держбюджету України. Тому всі виплати, передбачені ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачуються у розмірах, встановлених вказаною постановою КМУ і виплачуються в межах бюджетного фінансування.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і має право на користування компенсаціями та пільгами передбаченими Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(а.с.3).

Згідно довідки МСЕК від 03.09.2007 року (а.с.6) ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності безстроково, яка повязана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, в редакції Закону України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року зі змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за 2011 рік виплатив йому компенсацію на оздоровлення, в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з відповіді відповідача (а.с.5) ОСОБА_1 була нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення за 2010 рік в наступних розмірах:

в 2011 році -90,00 грн ( 20.01.2011 року допомога перерахована на особовий рахунок позивача)

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ передбачена щорічна допомога на оздоровлення особам. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам 3 групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст..63 вишевказаного Закону № 796-ХІІ, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ст..62 Закону № 796-ХІІ, роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивстановлено, що інвалідам 2 групи виплата щорічної допомоги на оздоровлення повинна здійснюватися в розмірі 120 грн.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року визначено, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Судом встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 та № 562 від 12 липня 2005 року були прийняті всупереч вимог статей 48, 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому посилання скаржника на ці постанови судом не приймаються та оцінка правовідносин щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється на підставі пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України та статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення повинна була здійснюватися в порядку, встановленому абзацом 1 частини 4 статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28 грудня 2007 року № 107-VI текст статті 48 був викладений в новій редакції: "Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Будь-яких змін в ст..48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипісля 22 травня 2008 року не вносилось.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія норм статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за якими особам, постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та віднесеним до інвалідів 3 групи, до яких відноситься позивачка, повинна була призначатися та виплачуватися відповідачем щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст..22 ЗУ Про Державний бюджет України на 2011 ріквстановлено, що у 2011 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить: з 1 січня - 941 гривня, з 1 квітня - 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривні.

Враховуючи, що виплата позивачу допомоги відбулася 20.01.2011 року, що підтверджується листом відповідача (а.с.5) від 04.07..2011 року, то розмір допомоги на оздоровлення позивачу відповідачем повинен був розраховуватися виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в сумі 941,00 гривня.

Тобто суд зазначає, що позовні вимоги позивача за 2010 рік підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст. 2, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради про визнання дій неправомірними та про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік - протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплаченої) щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік виходячи з розміру 4 мінімальних заробітних плат, відповідно до ч.4 ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги на постанову суду, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: О.В. Величко