Справа № 2-а-77/2010
Суддя: Криницький Л. В.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Криницького J1.B.

при секретарі Свиридок A.B.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського

районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до

територіальної державної інспекції праці в Житомирській області про скасування постанови

про притягнення до адміністративної відповідальності та накладання штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із названим позовом в обґрунтування якого зазначає, що постановою державного інспектора територіальної державної інспекції праці в Житомирській області ОСОБА_2 від 22 лютого 2010 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 гривень за те, що він працюючи директором територіального центру порушив п. 6.3 « Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю», не забезпечив проведення звільнення з роботи ОСОБА_3 у відповідності до п. 8 Положення « Про територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Володарсько- Волинського району» та п. 1.1. посадової інструкції соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома, тобто звільнення з роботи ОСОБА_3 не погоджено з директором територіального центру з управлінням праці та соціального захисту населення РДА, а також не виконані вимог мст. 117 КЗпП України в частині не нарахування та не виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки, розрахунку по день фактичного розрахунку.

Його вина, за висновком інспектора праці, полягає в невиконанні законних вимог державного інспектора праці щодо усунення правопорушень про працю, приписаних для виправлення в приписі інспекції.

З постановою про накладання на нього штрафу він не згідний так як він при звільненні з роботи ОСОБА_3 не порушував тих нормативних документів на які посилається інспектор праці. Він в усній формі погоджував звільнення ОСОБА_3 з роботи з начальником управління праці та соціального захисту населення, було отримано письмове погодження профспілкового комітету територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Володарсько- Волинського району.

Крім того інспектор праці незрозуміло з яких підстав вказує у своїй постанові, що він, як посадовець, не виконав вимоги ст. 117 КЗпП України, не нарахував та не виплатив звільненій за прогули ОСОБА_3 її середній заробіток за час затримки по дунь фактичного розрахунку. Дана стаття може застосовуватись у випадках коли виник спір про розмір належних звільненому працівнику сум, але спору не має так як перед ОСОБА_3 не має заборгованості.

Позивач просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладання штрафу.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і дав пояснення по суті заявленого позову.

Представник відповідача позову не визнала і вважає, що ОСОБА_3 звільнена з роботи з порушенням вказаних нею в постанові, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, положень та норм КЗпП України.

Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

-2-

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням ( проступком визнається протиправна, винна( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 2 вересня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено, за безпідставністю. Вказане рішення набрало законної сили.

Таким чином судом було встановлено, що ОСОБА_3 була звільнена на закони х підставах, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення передбаченого ст. 188-6 КпАП України.

Щодо незастосування ОСОБА_1, як керівником установи ст. 117 КЗпП України, то вказана стаття застосовується у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір.

Позивач стверджує, що на час звільнення ОСОБА_3 з роботи з нею були проведені всі розрахунки.

Відповідач не надав суду доказів того, що територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та ОНГ Володарсько-Волинського району не провів розрахунки, ОСОБА_3, на час її звільнення,

Із припису державного інспектора праці від 16 листопада 2009 року слідує, що всі пункти не конкретні і мають загальні значення щодо застосування трудового законодавства в роботі установи.

В п. 5 вказаного припису, що стосується протоколу про притягнення позивача де адміністративної відповідальності зазначено: « Привести у відповідність до вимог Положення « Про територіальний центр» та трудового законодавства звільнення ОСОБА_3. при цьому виконати вимоги мст. 117 КЗпП України.

В акті перевірки від 18 лютого 2010 року зазначено, що звільнення ОСОБА_3 не приведено директором тер центру у відповідність до п. 8 Положення « Про територіальний центі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Володарсько-Волинського району та п. 1.1 Посадової інструкції соціального робітника відділення соціальні допомоги вдома, тобто звільнення ОСОБА_3 не погоджено з управлінням праці та соціального захисту населення РДА, при цьому не виконані вимоги ст. 117 КЗпП України в частині не нарахування та не виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по дунь фактичного розрахунку.

При складанні акту, державний інспектор праці, до матеріалів перевірки не долучила будь- яких документів на підтвердження того, що у територіальний центру перед ОСОБА_3, на час звільнення , мав заборгованість по заробітній платі.

Не були надані такі докази і в судовому засіданні.

Що стосується недотримання вимог п. 8 Положення « Про територіальний цент соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Володарсько-Волинського району та п. 1.1 Посадової інструкції соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома то наказом Міністерства юстиції України від 22 червня 2009 року 3 1101/5 було скасовано рішення про державну реєстрацію наказу Міністерства соціального захисту населені України від 1.04. 97 № 44 « Про затвердження ОСОБА_4 положень (взірцевих) про територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян і про відділення соціальної допомоги вдома», зареєстрованого у Мінюсті 24.09. 1997 за № 442/2246.

ОСОБА_4 Положення про територіальний центр соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року

№ 1417 і в ньому не передбачено погоджувати звільнення з посади працівників територіального центру з управлінням праці та соціального захисту населення.

Таким чином, на момент звільнення ОСОБА_3, типове Положення, що передбачало звільнення соціального робітника за погодженням з управлінням праці не діяло, а тому висновок інспектора праці, який вказаний в приписі та акті перевірки є помилковим.

За викладених обставин вимоги державного інспектора праці були незаконними і не підлягали виконанню, а тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладанню адміністративного покарання підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.. 10, 11, 12 ч. 1 п. 1 ст. 18, 128 ч. 4, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, ст.ст. 188-6, 247 ч. 1 п. 1, 287, 288, 289 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного інспектора праці територіальної державної інспекції праці у

-3-

Житомирській області, ОСОБА_2 від 22 лютого 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-6 КпАП України та накладання на нього штрафу в сумі 1360 гривень, як незаконну.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 188-6 КпАП України, закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і скарженню не підлягає.

Головуючий: