Справа № 815/1057/15
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1057/15

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінтрест" до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року, згідно якого зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 94850 грн., № від 03.02.2015 року, згідно якого застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 7201 грн., № від 03.02.2015 року, згідно якого нарахований податок на прибуток в сумі 103042 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 25761 грн., № від 03.02.2015 року, згідно якого зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 220030 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає, що вони прийняті з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про їх скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень, виданих ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області згідно із п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 77.1 ст. 77 Податкового Кодексу України, відповідно до наказу ДПІ у Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № 656 від 20.11.2014 проведена виїзна планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтрест» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складений акт № 000002/15-32-22-05/33140864 від 17.01.2015 р., яким встановлено порушення:

1) п.п. 135.5.4 п. 135.4 ст. 135, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п. 138.4 ст.138, п.п 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, ст. 150 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 1395651 грн., у т.ч. 4 кв. 2011 - 91323 грн, 1 кв. 2012 - 43546 грн., 3 кв. 2012 - 360545 грн., 4 кв. 2012-630444 грн., 2013 рік-269793 грн. та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2011 рік - 751740 грн., за 2012 рік -78902 грн., за 2013 рік - 94850 грн.;

2) п. 198.5 ст. 198 ПК України, порядку заповнення Декларації затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 р. № 1492 в результаті чого встановлено:

- завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 Декларації) на 930533 грн., у т.ч. за грудень 2013 р. 930533

- завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19 Декларації) за грудень 2013 p. на 87489 грн.

3) п. 49.18 ст. 49 ПК України, підприємством порушено строкі подання Декларації з податку на додану вартість: за грудень 2012 р. - термін подання до 20.01.2013 , фактично подана 23.01.2013 №

4) п.п 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, підприємством порушено строкі подання Податкової декларації екологічного податку за 2 кв. 2012 року: термін подання до 10.08.2012, фактично подана 24.10.2012 № .

5) ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями - підприємством здійснено продаж продукції не власного виробництва без застосування реєстратора розрахункових операцій у сумі - 13986 грн.

6) пп. 168.1.1 п.168 ст.168, пп. «а», «б» п.176.2 ст.176 ПК України, податок з доходів, наданих фізичним особам на загальну суму 11347,78 грн., не утримувався, до бюджету не перераховувся, надання податкових розрахунків ф. 1-ДФ з помилками за 2 квартал 2011 року та в неповному обсязі за весь перевіряємий період. Донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 2002,55грн. (т. 1 а/с. 19 - 57).

На підставі встановлених порушень прийняті податкові повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року ( т. 1 а/с. 15-18).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що задоволенню підлягають позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року, № від 03.02.2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно до п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п.п. 135.5.4 п. 135.4 ст. 135 ПК України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно до п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно до п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення;

Згідно до ст. 150 ПК України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Контролюючий орган не може відмовити у прийнятті податкової декларації, яка містить від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, з причин наявності такого від'ємного значення.

У разі якщо від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування декларується платником податку протягом чотирьох послідовних податкових періодів, контролюючий орган має право провести позапланову перевірку правильності визначення об'єкта оподаткування. В інших випадках наявність значення такого від'ємного значення не є достатньою підставою для проведення такої позапланової перевірки.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; 4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення; 5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 6) забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; 7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі, або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднанні.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, за виключенням електронних контрольно-касових реєстраторів, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в їх фіскальній пам'яті.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

8) реалізовувати товари (надавати послуги) за умови наявності цінника на товар (меню, прейскуранта, тарифу на послугу, що надається) у грошовій одиниці України; 9) щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій; 10) друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років; 11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості; 12) вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); 13) забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; 14) вводити в експлуатацію, проводити технічне обслуговування, ремонтувати реєстратори розрахункових операцій через центри сервісного обслуговування у встановленому порядку; 15) надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що TOB «Вінтрест» частково здійснює продаж виноматеріалів покупцям по цінам яка нижче собівартості виготовленої продукції.

У Додатку № 4 до акту перевірки визначено різницю між сумою продажу та собівартістю проданої продукції яка становить 561175 грн., у т.ч. по періодам:

2 кв. 2011 - 6 270 грн.;

3 кв. 2011 - 110 776 грн.;

3 кв. 2012- 29 111 грн.;

4 кв. 2012 - 228 510 грн.;

2013 - 186 508 грн.

(в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 791 Кт 901). Податковий орган робить висновок, що дані операції не направлені на отримання прибутку та витрати у сумі 561175 грн. не пов'язані з формуванням доходу TOB «Вінтрест» завищено витрати по р. 05.1 Декларації у сумі - 561175 грн.

Суд не погоджується з таким висновком податкового органу з огляду на таке.

Так, за визначенням, наведеним у статті 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

У п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Законодавець не ототожнює поняття «доход» та «прибуток».

Таким чином, господарська діяльність пов'язана із підприємницьким ризиком і може привести до того, що товар не буде використаний в оподатковуваних операціях, у зв'язку із непередбачуваними обставинами діяльності господарства, попиту ринку тощо.

Отже, збитковість господарської діяльності сама по собі не може бути підставою для визначення діяльності як негосподарської, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний ризик не отримати дохід.

Приписами п. 138.4 ст. 138 ПК України, встановлено, що витрати формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, послуг.

Вказаним приписом закону встановлюється зв'язок визнання витрат, які включаються до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг) із визнанням доходів, для отримання яких ці витрати здійснені; тобто у разі реалізації не усіх вироблених протягом звітного періоду товарів, а їх частини, витрати визнаються у сумі собівартості тих товарів (робіт, послуг), які реалізовано. Дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) визнається за принципом нарахування, тобто реалізованим вважається товар, переданий покупцю, незалежно від дати оплати.

Витрати визнаються за датою нарахування доходу, для отримання якого вони здійснені, крім окремих випадків, отримання цільового фінансування, яке, згідно із п. 137.2 статті 137 ПКУ, визнається доходом у ті періоди, коли здійснено витрати, пов'язані з виконанням умов такого цільового фінансування, або витрати визнаються після отримання фінансування і визнання його доходом.

Тобто в податкових розрахунках застосовується принцип нарахування та відповідності доходів і витрат аналогічно тому, як і в бухгалтерському обліку.

У статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» № 996 принцип нарахування пов'язаний із принципом відповідності: принцип нарахування та відповідності доходів і витрат означає, що для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

В свою чергу судом встановлено, що згідно декларацій по податку на прибуток за 2011, 2013 рік заповнений рядок 2 «Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))».

Отже, незважаючи на те, що згідно рядку 7 декларацій об'єкт оподаткування має від'ємне значення, доходи від реалізації в декларації визначені, однак підсумовуючи всі показники декларації (доходи - витрати = прибуток) загальний результат є від'ємним, тобто відсутній прибуток, а не дохід.

Отже, ТОВ «Вінтрест» визначив витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, в тому періоді, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, послуг а саме: у 2011, 2013 р.р., що відповідає приписам п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком про скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № від 03.02.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств.

Судом першої інстанції встановлено, що Актом комплексної документальної перевірки ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області від 25.07.2011 № 1493/23-3/33140864 за період з 01.04.2010 р. по 31.03.2011 року встановлено завищення витрат у сумі 200029 грн. за 2010 рік - на 200029 грн., що привело до завищення від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в розмірі 200029 грн. В акті перевірки зазначено, що підприємством включено до складу валових витрат витрати, які не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Приписами податкового законодавства визначено, що до складу витрат не включаються - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, (п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ ).

Податковий орган прийшов до висновку, що "Вінтрест" завищено витрати по акту попередньої перевірки на 200 029 грн. які не підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та дане порушення у перевіряємому періоді не привело до заниження об'єкту оподаткування 2010 року у зв'язку з декларуванням від'ємного значення об'єкту оподаткування підприємством не проведено коригування витрат, які не підтверджені первинними документами в 3 кв. 2011 р. на 200029 грн.

Отже, порушення які виявлені у ході попередньої перевірки вплинули на формування собівартості продукції реалізація якої проводилась протягом 2 - 4 кв. 2011 року, витрати у сумі 200029 грн. підлягають виключенню зі складу витрат в 3 кв.2011 року.

Також враховані дані уточнюючої декларації з податку на прибуток від 28.11.2014 №.

Так, до собівартості виготовлених та реалізованих товарів включаються прямі витрати, тобто витрати, які можна безпосередньо віднести до певного об'єкта витрат. Склад цих витрат відповідає наведеним у п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248 (із змінами) (П(С)БО 16 «Витрати»), тільки його дещо розширено - додано амортизацію необоротних активів та вартість придбаних послуг.

Крім прямих витрат до собіварості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг включаються загальновиробничі витрати, визначені згідно з правилами бухгалтерського обліку, тобто визначено повну відповідність порядку визначення витрат з метою оподаткування податком на прибуток правилам бухгалтерського обліку. Прямі витрати накопичують на бухгалтерському рахунку 23 «Виробництво», на якому визначають собівартість виготовленої продукції, виконаних робіт, послуг з урахуванням розподілених загальновиробничих витрат. Загальновиробничі витрати обліковують на одноіменному рахунку 91, з якого в кінці звітного періоду змінні та розподілені постійні витрати списують у дебет рахунку 23 для включення у собівартість виготовленої продукції, а постійні нерозподілені витрати списують у дебет рахунку 90 «Собівартість реалізації», включаючи їх у повному обсязі до собівартості реалізованої продукції.

В свою чергу судом встановлено, що у Акті комплексної документальної перевірки ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області від 25.07.2011 № 1493/23-3/33140864, зазначається про завищення витрат за послуги з перевезення вантажів, отримані від Одеської залізниці за договором від 18.02.2010 року № 11.64922/26 без наявності оформлених належним чином первинних документів.

Витрати на перевезення відображаються у бухгалтерському обліку на рухунку 93 (витрати на збут) і ця сума не формує собівартість продукції, а напряму віноситься на 791 рахунок (фінансові результати), оскільки згідно абз. е) п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу витрати на транспортування є витратами на збут.

Отже, не включаються до собівартості реалізованої продукції (робіт, послуг) як в податковому, так і в бухгалтерському обліку інші (непрямі) витрати, до переліку яких віднесено: адміністративні витрати (рахунок 92) (пп. 138.10.2), витрати на збут (рахунок 93) (пп. 138.10.3), інші операційні витрати (рахунок 94) (пп. 138.10.4), фінансові витрати (рахунок 95) (пп. 138.10.5), інші витрати звичайної діяльності (пп. 138.10.6).

З урахування встановленого суд першої інстанції дійшов висновку і з ним погоджується колегія суддів, що витрати підприємства, зменшені Актом комплексної документальної перевірки ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області від 25.07.2011 року № 1493/23-3/33140864 за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року не відносяться до витрат, які не формують собівартість продукції.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом у Акті перевірки відображене, що за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р. TOB «Вінтрест» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 4707140 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період 01.04.2011 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх заниження на суму 797992 грн., в тому числі: грудень 2011 - 163552 грн., жовтень 2012 - 233316 грн., грудень 2012 - 188831 грн., грудень 2013 - 212293 грн.

TOB «Вінтрест» здійснює виробництво виноматеріалів із винограду який придбається у постачальників (сільськогосподарських підприємств).

У перевіряємому періоді встановлено - завищення витрат у сумі - 2823378 грн., у т.ч. за 4 кв. 2011 року - 817758 грн., за 4 кв. 2012 р. - 944153 грн., 2013 рік - 1061467 грн.

Проаналізувавши кількість придбаного винограду та виходу готової продукції ( з урахування відходів - вичавки, гребнів) встановлено, що кількість винограду 986 338 кг не приймає участь у господарській діяльності підприємства.

Суд не погоджується з висновками податкового органу з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до ст.134 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно до п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п.137.10 ст. 137 Податкового кодексу України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно вимог п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цьогоКодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Датою використання товарів/послуг, основних виробничих засобів вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Щодо встановленого податковим органом порушення ТОВ «Вінтрест», а саме: підприємством здійснено продаж продукції не власного виробництва без застосування реєстратора розрахункових операцій у сумі - 13986 грн. чим порушено вимоги п. 1 ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму купівлі (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій із роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій (п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Перевірки встановлено, що підприємством здійснено продаж за готівку:

- видаткова накладна № ЛНА - 000006 від 17.09.2013 p., бочки 150 шт. № 2601-2750 на суму 3000 грн., бочки 42 шт. № 2108-2149 на суму 2655 грн., загальна сума продажу без ПДВ - 5655 грн., ПДВ 1131 грн., разом з ПДВ - 6786 грн.

Розрахунки проведено по прибутковому касовому ордеру № 22 від 17.09.2013 на суму 6786 грн. (в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 301 Кт 702).

- видаткова накладна № ЛНА - 000005 від 23.08.2013 p., бочки 150 шт. № 2601-2750 на суму 6000 грн., ПДВ - 1200 грн., загальна сума з ПДВ - 7200 грн.

Розрахунки проведено по прибутковому касовому ордеру № 19 від 23.08.2013 на суму 7200 грн. (в бухгалтерському обліку підприємства відображено Дт 301 Кт 702).

Статтею 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, передбачено, що Реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку,що ТОВ «Вінтрест» порушено вимоги п. 1 ст. 3, п.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а отже прийняте податкове повідомлення - рішення відповідає приписам чинного податкового законодавства України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.02.2015 року № , № , № є доведеними, обгругнтованими, у зв`язку з чим такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик