Справа № 2а/0370/2089/11
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2089/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління у справах захисту прав споживачів у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління у справах захисту прав споживачів у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови №208 від 18.07.2011 року.

Вказаний позов мотивовано тим, що позивачем 26.07.2011 року було отримано від відповідача постанову №208 від 18.07.2011 року про накладення стягнень, передбачених ст. 23 ОСОБА_4 України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вказаної постанови до ОСОБА_5 застосовано штраф в розмірі 100 відсотків вартості наданої послуги, або 3000 гривень за порушення умов договору укладеного між споживачем і виконавцем про надання послуг №19 від 17.03.2011 року.

Як вбачається з акту перевірки №001618 від 12.07.2011 року, відповідачем проведено 12.07.2011 року позапланову перевірку за заявою споживача ОСОБА_6 В ході якої, встановлено порушення терміну виконання замовлення по виготовленню та встановленню надмогильного памятника.

Позивач вважає, що постанова про накладення стягнень, прийнята безпідставно, з порушенням норм матеріального права. Згідно ст.905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до умов договору №19 від 17.03.2011 року сторони не встановили точного строку виконання замовлення, а лише окреслили його приблизною датою. Тому вважає, що замовлення було виконано в належні строки, жодних претензій, скарг та зауважень відповідно до акту виконаних робіт №19 від 14.07.2011 року споживач ОСОБА_6 не мала. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та в наданих суду письмових поясненнях додатково пояснив, що ОСОБА_3 не був повідомлений про розгляд справи при винесенні постанови про накладання стягнень, внаслідок чого порушені його права на захист, а також штраф в розмірі 100 відсотків вартості наданої послуги, або 3000 гривень винесений з перевищенням службових повноважень, що не відповідає п.11 ст. 23 ОСОБА_4 України «Про захист прав споживачів». Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. В наданих суду письмових запереченнях та усних поясненнях посилається на те, що відповідачем, на підставі звернення громадянки ОСОБА_6, було проведено перевірку за адресою: м. Луцьк, вул. Рівненська, 76 А, в присутності керівника ОСОБА_3 та уповноваженої особи ОСОБА_7 в межах питання, викладеного у зверненні. Відразу ж вручено особисто позивачу ОСОБА_3 повідомлення про розгляд справи 18.07.2011 року. Крім того, 15.07.2011 року було видано позивачу припис №60.

18.07.2011 року позивач був присутній на розгляді справи, надав інформацію про виконання припису та акт виконаних робіт від 14.07.2011 року (так як, примірною датою виконання в договорі значиться 17.05.2011 року). Позивач вважає, що дата яка є примірною не може бути датою виконання замовлення, і може перевищувати, як в даному випадку два місяці. Представник відповідача вважає, що умови договору було порушено, тому, постанова прийнята згідно норм чинного законодавства, є обґрунтованою і правомірною. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Як передбачено частиною 7 статті 10 ОСОБА_4 №1023-XII, про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. Зазначені вимоги можуть бути предявлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області 01.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №367034.

17.03.2011 року між приватним підприємцем ОСОБА_3 та споживачем ОСОБА_6 було укладено договір №19 про надання послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, споживач ОСОБА_6 09.06.2011 року зверталась до позивача ОСОБА_3 з письмовою заявою про виконання зобовязання згідно з договором №19 від 17.03.2011 року в звязку з простроченням терміну виконання умов договору.

21.06.2011 року до Управління у справах захисту прав споживачів у Волинській області звернулась громадянка ОСОБА_6. У своїй скарзі вона зазначила про порушення її прав як споживача підприємцем ОСОБА_3 та відмову в усуненні недоліків виявлених у придбаному товарі.

Відповідно до частини 1 статті 6 ОСОБА_4 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення субєктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід в цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Згідно з частиною 4 цього ОСОБА_4 строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо субєктів малого підприємництва двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 ОСОБА_4 України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для проведення позапланової перевірки став лист Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №03/18-5600-2011 від 29.06.2011 року, виданий на виконання звернення ОСОБА_6

Тобто, управлінням у справах захисту прав споживачів отримано дозвіл на проведення позапланових перевірок, оскільки було звернення фізичної особи про порушення субєктами господарювання законодавства.

Із дотриманням вимог Порядку, та ст.6,7,8 ОСОБА_4 України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності відповідачем видано відповідний наказ та направлення від 12.07.2011 року на проведення перевірки.

Управлінням у справах захисту прав споживачів 12.07.2011 року було проведено позапланову перевірку, що підтверджується актом перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №001618. В даному акті зафіксовано порушення терміну виконання замовлення, чим порушено пункт 25, 28 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 року №313.

Зокрема, встановлено, що позивач у встановлені в договорі про надання послуг від 17.03.2011 року строки не виконав замовлення громадянки ОСОБА_6

Будь яких зауважень до акту перевірки підприємцем ОСОБА_3 висловлено не було.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що проводячи позапланову перевірку відповідач виконував покладені на нього функції, мав правові підстави для проведення позапланової перевірки, які визначені ст. 6 ОСОБА_4 України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На виявлені порушення Волинським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 26 ОСОБА_4 України Про захист прав споживачів, 15.07.2011 року було винесено припис №60, яким позивачу надано 14- денний строк для усунення порушень виявлених в акті. В приписі зобовязано підприємця ОСОБА_3 надати інформацію про виконання припису.

ОСОБА_3 повідомив листом управління, що припис виконаний та в підтвердження надав акт виконаних робіт (надання послуг) від 14.07.2011 року, який підписаний споживачем ОСОБА_6 17.07.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, лист повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначеної на 18.07.2011 року позивач отримав особисто 12.07.2011 року та припис отримав 15.07.2011 року.

Тому, суд не бере до уваги твердження представника позивача, про те, що ОСОБА_3 не був повідомлений про розгляд справи, чим були порушені його права на захист.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього ОСОБА_4 визначено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за: порушення умов договору між споживачем та виконавцем про виконання роботи, надання послуги у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі акту перевірки №001618 від 12.07.2011 року, відповідачем винесено постанову №208 від 18.07.2011 року про накладення на позивача стягнення за порушення терміну виконання замовлення по виготовленню та встановленню надмогильного памятника, чим порушено умови договору про надання послуг №19 від 17.03.2011 року, на суму 3000 гривень за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про надання послуг (в розмірі сто відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги).

У зазначеному договорі визначено, що замовлення має бути виконано до 17.05.2011 року.

Встановлено, що на час проведення перевірки замовлення ОСОБА_6 не виконано.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що винесена відповідачем постанова про накладення стягнень у вигляді штрафу до позивача прийнята згідно норм чинного законодавства, на підставі істотних умов договору визначених в договорі є правомірною та скасуванню не підлягає.

На момент проведення перевірки споживачем було внесено авансовий внесок в сумі 3000 гривень, тому відповідачем штраф в розмірі сто відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), або 3000 гривень застосовано правомірно в порядку та розмірах визначених пунктом 11 частиною 1 статті 23 ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд вважає, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення були дотримані вказані принципи.

На думку суду, відповідач в силу ч.ч.1, 2 ст.71 КАС надав суду належні та допустимі докази в підтвердження правомірності винесення постанови про накладення стягнення в розмірі 3000 гривень.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що договором про надання послуг №19 від 17.03.2011 року не встановлювалось кінцевої дати виконання замовлення і замовлення було виконано в належний строк 14.07.2011 року, що підтверджується товарним чеком від 04.07.2011 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку істотною умовою договору є строк (термін) виконання договору, узгоджений сторонами.

У договорі про надання послуг від 17.03.2011 року, дата виконання замовлення вказана 17.05.2011 року, тобто на думку суду вона визначена для сторін і є відправною точкою для предявлення претензій стороні яка не виконала зобовязання.

Зазначене в договорі формулювання «приблизна» дата його виконання, не звільняє сторону від його виконання та предявлення претензій у строки визначені в договорі та ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Тому, суд приходить до висновку, що позивачем було порушено умови договору про надання послуг, оскільки в договорі примірною датою виконання є чітко визначена дата - 17.05.2011 року, а фактично виконано - 14.07.2011 року з втручанням управління у справах захисту прав споживачів.

Саме після дати 17.05.2011 року ОСОБА_6 почала предявляти претензії позивачу за невиконання умов договору та направляла відповідні листи про це. Зокрема, листом від 09.06.2011 року, який позивачем отримано. Жодної дії на його виконання позивачем не вчинено.

Суд вважає, що виходячи із норм чинного законодавства та положень договору, відповідачем факт невиконання зобовязання ОСОБА_3 у визначені строки встановлено та доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 10 ОСОБА_4 України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Позивачем ні під час проведення перевірки, ні в судовому засіданні не представлено належних та допустимих доказів та не доведено того, що зазначене у договорі зобовязання невиконано з поважних причин, або з вини споживача.

Виконання зобовязання позивачем та відсутність претензій зі сторони ОСОБА_6 після втручання відповідача не звільняє ОСОБА_3 від відповідальності за допущене порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не належать до задоволення.

Інші твердження позивача та його представника не спростовують висновків суду, зроблених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 11,17,158,160 ч.3,162,163,186 КАС України, на підставі ОСОБА_4 України Про захист прав споживачів, ОСОБА_4 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління у справах захисту прав споживачів у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 30 вересня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк