Справа № 2а-2040/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2010 року № 2а-2040/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Виноградової О.І.

при секретарі Варданян О.В.

за участю

позивача ? ОСОБА_1,

представника позивача ? ОСОБА_2,

представника відповідача ? ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до проДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Київської області оскарження дій працівників відповідача та податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2009 р. № 000241/1740/0,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Київської області (далі відповідач) про оскарження акту та податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2009 р. № 000241/1740/0.

4 грудня 2009 р. ухвалою Київського окружного адміністративного суду провадження у справі № 2а-10805/09/1070 було відкрито. У 2010 р. даній справі присвоєно новий номер 2а-2040/10/1070.

Ухвалою від 14 січня 2010 р. було закрито провадження у справі в частині визнання нечинним акту про результати планової виїзної перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питань оподаткування від 10 листопада 2009 р. № 137/1740- (а.с. 52).

21 січня 2010 р. до суду надійшло клопотання позивача про уточнення позовних вимог, у яких він просив визнати незаконними та протиправними дії працівників відповідача та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2009 р. № 000241/1740/0 (а.с. 55 - 56).

Представником відповідача у судовому засіданні 14 січня 2010 р. надано суду заперечення, у яких він позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування у 2008 р. та першому кварталі 2009 р. отримав прибутки від діяльності, на здійснення якої не мав дозволу (а.с. 43 - 46).

Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в уточненні до позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях.

Суд у судовому засіданні, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, встановив таке.

Позивача зареєстровано, як суб`єкта підприємницької діяльності 15 вересня 2008 р. про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію (а.с. 15) та взято на облік платника податків 16 вересня 2008 р. за № 73079, про що свідчить копія довідки від 17 вересня 2008 р. (а.с. 118).

19 вересня 2008 р. позивачу видано свідоцтво про сплату єдиного податку, в якому основним видом діяльності визначено діяльність у сфері інжинірингу (а.с. 111), а 1 січня 2009 р. свідоцтво, де видами дозволеної діяльності визначено: дослідження кон`юктури ринку та виявлення суспільної думки, оптова торгівля і посередництво в оптовій торгівлі, надання інших комерційних послуг (а.с. 16).

10 листопада 2009 р. відповідачем було проведено планову виїзну перевірку дотримання позивачем вимог чинного законодавства з питання оподаткування за період з 15 вересня 2008 р. по 30 червня 2009 р. (а.с. 6).

У цей же день відповідачем було складено акт № 137/1740- (далі ? акт перевірки) (а.с. 6 - 9).

Згідно з названим актом перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8, п.п. а п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 р. № 889-ІV (далі Закон № 889-ІV) та п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення забов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 р. № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ) та п.п. 9.12.2 ст. 9, п.п. 16.3.3, 16.3.3, 16.3.6 п. 16.3 ст. 16 Закону № 889-ІV. Зокрема, не подано декларацію про доходи за 2008 р., не задекларовано доходи у сумі 458 780 грн 00 коп., а також не сплачено податок з вищезазначеної суми доходів (а.с. 6 - 9).

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2009 р. № 000241/1740/0, яким позивачу було донараховано до сплати податок в сумі 51 613 грн 75 коп. (а.с. 12).

При вирішенні справи судом взято до уваги, що згідно з вимогами п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ податкові декларації для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян) подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року до 1 квітня року, наступного за звітним.

Відповідно до вимог п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону № 889-ІV платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобовязаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно з вимогами п.п. а п. 19.1 ст. 19 зазначеного Закону платники податку зобовязані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобовязаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Проте відповідно до вимог абз. 3 п. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 р. № 727/98 (далі Указ) у разі, коли фізична особа суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Згідно з вимогами абз. 8 даної норми доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ними у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

У другому рядку заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування від 19 вересня 2008 р. позивачем зазначено як вид діяльності ? діяльність у сфері інженірингу (а.с. 110). У 2009 р. видами діяльності визначено: дослідження кон`юктури ринку та виявлення суспільної думки, оптова торгівля і посередництво в оптовій торгівлі, надання інших комерційних послуг (а.с. 16)

Зазначені види діяльності передбачені у свідоцтвах позивача про сплату єдиного податку (а.с. 16, 111).

Судом також враховано, що нормами Указу не передбачено обов`язку позивача, який бажає перейти на спрощену систему оподаткування, обирати вичерпний перелік видів підприємницької діяльності, якими він планує займатися.

Крім того, згідно з вимогами Указу з 1 липня 2005 р. до прийняття Закону України «Про спрощену систему оподаткування Указ застосовується з урахуванням зазначених у ньому особливостей.

Зокрема, спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва не поширюється на субєктів підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу (в тому числі діяльність, повязану із влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (у тому числі державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі), здійснюють обмін іноземної валюти; субєктів підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність, повязану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних матеріалів; субєктів підприємницької діяльності, які здійснюють: видобуток та виробництво дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення; оптову, роздрібну торгівлю промисловими виробами з дорогоцінних металів, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону України Про ліцензування певних видів господарської діяльності.

Таким чином інших обмежень щодо видів підприємницької діяльності, під час здійснення яких може застосовуватися спрощена система оподаткування, чинне законодавство не містить. При цьому додаткові обмеження не можуть встановлюватися підзаконними нормативними актами.

Вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощенної системи оподаткування, встановлені п. 1 Указу. Ці умови не обмежують суб`єкта малого підприємництва у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку чи будь-якому іншому документі.

Наявні матеріали справи свідчать, що позивачем було подано до відповідача звіти суб`єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за вересень 2008 р., за ІV квартал 2008 р. та за І квартал 2009 р., у яких було зазначено суми отриманого позивачем доходу. Зокрема у звіті за 4-й квартал 2008 р. позивачвем зазначено доход в сумі 458 780 грн 00 коп. (а.с. 67), за 1-й квартал 2009 р. ? 52 306 грн 10 коп. (а.с. 17).

Дані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 працівник відповідача, який 10 листопада 2009 р. проводив перевірку позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач мав право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за вийнятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони.

Таким чином режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи позивача, який обрав спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи обержані.

Наведене свідчить, що норми Указу поширюються на всі доходи позивача суб`єкта спрощеної системи оподаткування, отримані ним як виручка від реалізації товарів, робіт, послуг у межах усіх видів здійснюваної ним підприємницької діяльності.

За таких обставин суд ввавжає податкове повідомлення рішення від 24 листопада 2009 р. № 000241/1740/0 неправомірним, а позовні вимоги в частині його скасування обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо визнання дій працівників відповідача незаконними та протиправними, то суд вважає їх недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Київської області від 24 листопада 2009 р. № 000241/1740/0.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22 лютого 2010 р.

Суддя О.І. Виноградова