Справа № 187/959/15-а (2-а/0187/13/15)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції - Соловйов І.М.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2015 рокусправа № 187/959/15-а (2-а/0187/13/15)
Приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Сколишев О.О., за участю представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 р. у справі №187/959/15-а (2-а/0187/13/15) за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення за 2015 рік як особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ІІІ групи інвалідності у розмірах, менших ніж передбачено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язати провести нарахування та виплату недоплаченої суми за щорічною разовою грошовою допомогою на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ІІІ групи інвалідності за 2015 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, де згідно ч. 7 ст. 48 Закону № 796-XII "Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він відноситься до категорії осіб, які мають право на щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону № 796-XII саме в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, тобто 4 872 грн. Посилаючись на рішення Конституційного суду України №6-рп від 09.07.2007 року, №19-рп/2009 від 08.09.2009 року, №3-рп/2012 від 26.01.2012 року, практику Верховного Суду України, та практику Європейського суду з прав людини, вважає, що відповідач діяв неправомірно розраховуючи та виплачуючи щорічну допомогу на оздоровлення на підставі постанови Кабінету Міністрів України, так як основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Зазначив, що у 2015 році не було прийнято ніяких нормативно-правових актів Кабінетом Міністрів України щодо встановлення інших розмірів вказаної виплати.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 р. в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент виникнення предмету спору не існувало інших нормативних акті крім ст. 48 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в первинній редакції.

Посилання на постанову КМУ №562 від 12.07.2005 року є безпідставним оскільки суперечать положення Закону України № 796-XII та не може бути віднесено до реалізації права визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_3, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.09.1997 року) та перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, як інвалід ІІІ групи ( посвідчення серії НОМЕР_2 від 28.12.1998 року). (а.с.4)

Згідно ст.48 Закону України № 796-XII позивач має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення, яка нараховується та виплачується за його зверненням.

В 2015 році позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому допомоги на оздоровлення у відповідності до Закону України № 796-XIIза 2015 рік, яка була нарахована йому в розмірі 90,00 грн.

08 червня 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою, в якій просив перерахувати йому суму щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до Закону України № 796-XII в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, на що відповідачем 15.06.2015 року було повідомлено, що щорічна допомога на оздоровлення, як учаснику ліквідації на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи інвалідності за 2015 рік нарахована та профінансована у червні місяці 2015 року у розмірі 90,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду Державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також, відповідно до Закону України №76 від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» внесені зміни у Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в такій редакції «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть, яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

У відповідності до ч.3 ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Статтею 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для видів виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: інвалідам I і II групи - 120 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 гривень.

Зміни до вищевказаної постанови в частині збільшення сум компенсації не вносились, внаслідок чого розмір щорічної допомоги залишився незмінним.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік (рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, справа №1-11/20).

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим для виконання на території України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані виплати здійснюються для позивача в розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України, тобто, у відповідності до діючого законодавства.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України.

В ході судового розгляду не встановлено протиправності дій відповідача, які полягали у відмові позивачу в проведенні нарахувань, перерахунку та виплати сум щорічної допомоги на оздоровлення в іншому розмірі, ніж визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 р. у справі №187/959/15-а (2-а/0187/13/15) за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 вересня 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 24 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва