Справа № 821/3013/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3013/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області (далі - позивач, УПФУ в Білозерському районі) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1.) про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1414,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, є суб'єктом підприємницької діяльності та відповідно, платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі-ЄСВ, єдиний внесок) однак, не виконує покладеного на неї законодавством обов'язку зі сплати ЄСВ, у зв'язку з чим за останньою рахується заборгованість в сумі 1414,80 грн. Позивач сформував та направив на адресу відповідача вимоги про сплату недоїмки №Ф-442 від 03.02.2011 р. на суму 719,34 грн. та № Ф-8 від 04.11.2010 р. на суму 695,46 грн.

Станом на 31.08.2015 р. заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1414,80 грн. відповідачем не сплачена що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Також позивач просить розглянути дану справу без участі представника в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення 10.09.2015 р., причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України уразі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми законодавства, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності з 13.07.2010 року та є платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статей 14 та 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.08.2003 №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058-IV) та статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали торговий патент) є страхувальниками - платниками страхових внесків.

Порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків передбачено статтями 19, 20 Закону №1058-ІV та розділом 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція №21-1).

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини другої статті 17 Закону № 1058-IV страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

За правилами абзацу першого частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для таких страхувальників, як відповідач, є квартал.

Згідно з підпунктом 5.1.4 пункту 5.1 Інструкції нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками (крім гірничих підприємств) шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Остаточний розрахунок за базовий звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" внесені зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV Закону № 1058-IV, та викладено його в новій редакції, згідно якої фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Викладена редакція розділу XV Закону № 1058-IV діяла до 1 січня 2011 року, а це означає, що з моменту набрання цими змінами законної сили (17 липня 2010 року) у відповідача виник обов'язок сплати страхового внеску в розмірі не менше мінімального розміру страхового внеску.

Статтею 53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (зі змінами та доповненнями) установлено на 2010 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 липня - 888 грн, з 1 жовтня - 907 грн, з 1 грудня - 922 грн.

Розмір страхового внеску на 2010 рік було встановлено статтею 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 33,2%.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, розмір мінімального страхового внеску на липень-вересень 2010 року становить 294,82 грн, жовтень - листопад 2010 року - 301,12 грн, а в грудні 2010 року - 306,10 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлені відповідачу повідомлення-розрахунки, відповідно до яких, враховуючи розмір мінімального страхового внеску та з урахуванням частини сплачених сум єдиного податку, відповідач мав доплатити ЄСВ за період з липня 2010 р. по вересень 2010 р. 695,46 грн. та з жовтня 2010 р. по грудень 2010 р. - 719,34 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений частиною 6 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строки відповідачем страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в повному обсязі не сплачено, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті страхових внесків в загальній сумі 1414,80 грн.

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка).

Відповідно до частини 3 статті 106 вказаного Закону територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

На виконання положень частини 3 статті 106 даного Закону УПФУ в Білозерському районі направлені відповідачу вимоги № Ф-8 від 04.11.2010 р. на суму 695,46 грн. та №Ф-442 від 03.02.2011 р. на суму 719,34 грн.

Статтею 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Доказів оскарження вимог №Ф-442 від 03.02.2011 р. на суму 719,34 грн. та № Ф-8 від 04.11.2010 р. на суму 695,46 грн. відповідачем до суду не надано. Не надано сторонами і доказів примусового виконання цієї вимоги в повному обсязі органами державної виконавчої служби. Тому позивач має право на звернення до суду із даним позовом щодо стягнення недоїмки в загальній сумі 1414,80 грн.

Щодо звернення УПФУ в Білозерському районі вказаних вимог до примусового виконання органами Державної виконавчої служби, суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що постановами ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.08.2015 р. на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст..50 Закону України "Про виконавче провадження", тобто в'язку з не виявленням майна в рахунок погашення боргу, вимоги УПФУ не виконані, а недоїмка з ЄСВ в загальній сумі 1414,80 грн. залишається не погашеною.

Таким чином, сторонами не надано доказів виконання вищезазначених вимог в примусовому порядку відділом ДВС Білозерського РУЮ Херсонської області.

Відповідно до частини 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафних санкцій не застосовується.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів оскарження чи скасування вимог УПФУ №Ф-442 від 03.02.2011 р. на суму 719,34 грн. та № Ф-8 від 04.11.2010 р. на суму 695,46 грн. та не спростовано факт наявності вказаної заборгованості.

Таким чином, враховуючи що відповідачем не виконано обов'язку платника єдиного внеску добровільно не сплачено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в повному обсязі, не надано доказів, спростовуючих доводи позивача, а також враховуючи факт відсутності на примусовому виконанні вимог №Ф-442 від 03.02.2011 р., № Ф-8 від 04.11.2010 р. у ДВС, недоїмка в розмірі 1414,80 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 128, 158-163, 167 КАС України суд,-

постановив:

Адміністратвиний позов - задовольнити в повному обсязі.

Стігнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області () 1414 (одну тисячу чотириста чотирнадцять) грн. 80 коп. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на р/р2104 філія Херсонське ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 352457 (код за ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 10.1