Справа № 9972/10/1570
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 9972/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року м.Одеса

10год.36хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

При секретарі - Жаворонковій М.О.

За участю сторін:

Від прокуратури: ОСОБА_1 за посвідченням №206 від 06.09.2011р.

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 27.01.2011р.

Від відповідачів:

Від Південної митниці: ОСОБА_3 за довіреністю №24/27-01/7561 від 30.05.2010р.

Від Головного управління Державного казначейства України в Одеській області: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Південної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, за участю прокуратури м.Одеси, про визнання недійсним рішення, скасування картки відмови, стягнення суми переплати державного мита та ПДВ, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, в якій позивач просить суд визнати неправомірними дії Південної митниці щодо визначення митної вартості; визнати недійсним Рішення про визначення митної вартості товарів від 06.08.2010 № 500000006/2010/611399/1, прийняте Південною митницею; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №500000006/0/61753 від 06.08.2010р.; стягнути з Державного бюджету суму переплати державного мита та ПДВ 20611грн. (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог та уточнень до позовної заяви).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність відмови відповідачем у митному оформленні товарів фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 згідно наданої митної декларації та безпідставне завищення митної їх вартості, надуманості та необґрунтованості причин визначення відповідачем митної вартості товару. Митна вартість товару у поданій митній декларації була визначена на підставі обґрунтованих висновків Державного гемологічного центру України за результатами експертизи й оцінки дорогоцінних каменів, дорогоцінних каменів органогенного утворення. Митним органом не було зроблено запису у декларації про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку та не було надано переліку додаткових документів, що вимагалися митним органом, для ознайомлення та підписання. Відповідачем був порушений встановлений ст.267 МК України порядок визначення митної вартості, з декларантом не було проведено процедуру консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості.

Відповідач 1 Південна митниця з адміністративним позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, зазначаючи, що з боку Південної митниці не було порушень прав позивача, та дії відповідача ґрунтувалися на вимогах чинного законодавства. За результатами опрацювання наданих до митного оформлення товарів пакету комерційних та супровідних документів встановлено, що заявлений декларантом рівень митної вартості даних товарів нижче митної вартості ідентичних та подібних за характеристиками товарів, які оформлюються іншими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, за даними ЄАІС Держмитслужби України. Митна вартість товару визначена митним органом на підставі комплексу факторів. Позивачем не було надано додаткових документів, що витребовувалися відповідачем.

Представник відповідача 2 - Головного управління Державного казначейства України в Одеській області та прокурор проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість; також представником ГУДК України в Одеській області зазначено, що ГУДК України в Одеській області не отримувало висновок про повернення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_4 коштів в сумі 20611грн.

У судовому засіданні прокурор, представник позивача та Південної митниці підтримали викладені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.09.2008р. між компанією Seikou Imp. & Exp. Trade Co., Ltd.», Китай (продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець), було укладено контракт №1К на постачання натуральних мармурових і гранітних слябів, а також виробів з мармуру і граніту. Згідно з п.2.3 Контракту продавець та покупець повинні врегулювати вартість одиниці товару для кожної партії товару і ці ціни мають бути обумовлені в Додатках до Контракту, які повинні вважатися його невід'ємною частиною.

На виконання вказаного Контракту позивачем було ввезено на митну територію України контейнер № ІРХU 3310000 з вантажем «плитка з граніту з фактурою лицьової поверхні «скеля», розміром 40*20*3-4 см., 1940 шт., країна виробництва Китай»та «елементи ландшафтного дизайну з граніту, шліфовані: фігури у вигляді вази - 2 шт. фігура у вигляді чаші - 1 шт., країна виробництва Китай»згідно Додатку №3 від 30.06.2010р. до Контракту №1К від 05.09.2008р.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана вантажно-митна декларація №500060701.2010.014481 від 06.08.2010р.

Також була подана декларація митної вартості Форми ДМВ-2 від 06.08.2010р.

Митна вартість товару була визначена позивачем на підставі висновків Державного гемологічного центру України за результатами експертизи оцінки дорогоцінних каменів орагногеного утворення №090807-Д від 03.08.2010р. та №090808-Д від 03.08.2010р., а саме вартість плитки з граніту 6818,24 дол. США (або 53802,05грн.), елементи ландшафтного дизайну 1038,60дол.США (або 8195,48грн.).

Вказана декларація була подана разом з відповідними пакетами документів (облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності; картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України; Non-negotiable морський транспортний документ (морська накладна); коносамент (Bill of Lading); рахунок-фактура (інвойс); пакувальний лист; навантажувальний документ; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-промажу товарів; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); екологічна декларація; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (ДПА України); два висновки Державного гемологічного центру України за результатами експертизи й оцінки дорогоцінних каменів, дорогоцінних каменів органогенного утворення; довідка про транспортні витрати).

У графі «для відміток митного органу»поданих декларацій митної вартості посадовою особою митного органу зазначено, що для підтвердження заявленої митної вартості необхідне подання додаткових документів, зазначених в доповненні, а саме вказано, що згідно п.11 Постанови КМ України від 20.10.2006р. №1766 необхідно подання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів у ВМД: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

На зворотному боці поданої декларації під вказаним переліком документів представником декларанта був зроблений надпис, що на даний момент він не може надати вищевказані документи.

Південною митницею за результатами опрацювання поданої декларації прийняте Рішення про визначення митної вартості товарів від 06.08.2010р. №500000006/2010/611399/1, відповідно до якого митну вартість для плитки з граніту з фактурою лицьової поверхні «скеля»скориговано (збільшено) на 15054,80грн., вартість елементів ландшафтного дизайну на 2840грн.; загальна сума коригування митної вартості 17894,80грн.

Внаслідок цього позивачем було додатково сплачено митних платежів на суму 20611грн., що Південною митницею та ГУДКУ в Одеській області не заперечується.

Південною митницею видана фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 картка №500000006/0/61753 від 06.08.2010р. відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон за поданою декларацією №500060701.2010.014481 від 06.08.2010р.

Згідно вказаної Картки відмови митна декларація не може бути прийнята з таких причин: здійснено митну оцінку товару рішенням від 06.08.2010р. №500000006/2010/611399/1 на підставі Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», постанова Кабінету Міністрів України від 09.04.2008р. №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», наказу Держмитслужби України від 02.12.2003р. №828 «Про затвердження Порядку заповнення декларації митної вартості» на підставі інформації, яка міститься в електронній базі даних ЄАІС Держмитслужби України. Зазначене вказано і в графі гр.33 Рішення про визначення митної вартості товарів «обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості».

Відповідачем при визначенні митної вартості товару згідно Рішення про визначення митної вартості товарів від 06.08.2010р. №500000006/2010/611399/1 застосований шостий, резервний, метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

У зв'язку з незгодою позивача з митною вартістю, визначеною відповідачем відповідно до рішення про визначення митної вартості товарів, що оскаржується, з метою найскорішого отримання товару, позивачем відповідно до абз.3 ст.264 МК України була подана до відповідача нова митна декларація №500060701/2010/014631 від 09.08.2010р. із зазначенням митної вартості товару, визначеної відповідачем згідно Рішення про визначення митної вартості товарів від 06.08.2010р. №500000006/2010/611399/1.

На підставі поданої нової декларації товар ФОП ОСОБА_4 пройшов митне оформлення.

Сума ПДВ та держмита визначена у вказаній декларації була сплачена позивачем до бюджету у повному обсязі, що вбачається з п.48 графи «В»відповідної митної декларації та штампу «сплачено»Південної митниці від 09.08.2010р. на декларації.

Суд дійшов висновку щодо протиправності спірної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, рішення Південної митниці про визначення митної вартості товарів та необхідність повернення позивачу сплачених митних платежів з таких підстав.

Згідно ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини. У відповідності з ст.ст. 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.70 Митного кодексу України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу. Операції митного оформлення, порядок їх здійснення, а також форми митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.81 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 86 МК України встановлено, що митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення. Митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту.

Відповідно до ст. 80 Митного кодексу України, у разі відмови у митному оформленні та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів митний орган зобов'язаний видавати заінтересованим особам письмове повідомлення із зазначенням причин відмови та вичерпним роз'ясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення та пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Згідно зі статтею 259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст.260 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Згідно зі ст.262 цього кодексу митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до ст.264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. У разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом. На письмову вимогу декларант має право на надання йому в тижневий строк з дня звернення письмового пояснення стосовно того, як митним органом було визначено митну вартість оцінюваних товарів. Декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду.

Статтею 265 Митного кодексу України визначено, що митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Статтею 266 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); оцінки за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); оцінки за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); оцінки на основі віднімання вартості (метод 4); метод оцінки на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6). Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно з п.2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008р. №339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України шляхом: 1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. №1766 усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості; 2) порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та законами з питань митної справи форм контролю. Послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю визначається Держмитслужбою.

Згідно з п.7 Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п.10 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України. Декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Пунктом 11 вказаного Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. В підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

На зворотному боці поданої ФОП ОСОБА_4 декларації митної вартості процитовано усі, визначені у п.11 вказаного Порядку №1766, документи, які можуть подаватися в підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів, без зазначення, яких саме документів, на думку митного органу, не вистачає у даному конкретному випадку. Так, наприклад, відповідачем зазначено про необхідність надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством. В той час, як у переліку документів, що подавалися декларантом, зазначених у картці відмови №500000006/0/61753, вказано про надання ним Висновків Державного гемологічного центру України за результатами експертизи й оцінки дорогоцінних каменів, дорогоцінних каменів органогенного утворення від 03.08.2010р. №090807-Д та №090808-Д.

Відповідно до пунктів 13,14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

На зворотному боці поданої декларації митної вартості 06.08.2010р. під вказаним вище переліком документів, які, на думку відповідача, необхідно надати в підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів, представником декларанта 06.08.2010р. був зроблений надпис, що на даний момент він не може надати вищевказані документи. З вказаного вбачається, що декларант не відмовлявся подавати витребувані документи, а лише зазначив про неможливість їх надання на час ознайомлення з переліком 06.08.2010р. Проте відповідачем, в порушення приписів пунктів 13,14 Порядку №1766 без надання декларанту 10-ти денного терміну на подання витребуваних документів, прийнято оскаржуване Рішення про визначення митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації у той же день 06.08.2010р., коли декларант ознайомився з переліком додаткових документів, що вимагались митницею.

Вказане свідчить про відсутність дійсної потреби у їх наданні для підтвердження заявленої позивачем митної вартості.

Таким чином, судом встановлено, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару, відповідач витребував додаткові документи не вказуючи підстави їх витребування, а Південною митницею не було ні в рішенні, ні у картці відмови обґрунтовано, в чому полягали об'єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем, та відповідачем не доведена правомірність застосування 6 резервного методу при визначенні митної вартості відповідно.

Витребування документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, не є обов'язковим, та повинно бути конкретизованим вказівкою на документи в загальному переліку, які є дійсно необхідними. Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Виходячи з наведеного, Південна митниця не довела обґрунтованості своїх дій щодо витребування додаткових документів та підстави їх витребування.

Зі змісту п.1 Порядку оформлення й використання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби від 12 грудня 2005 року №1227, можна зробити висновок, що під карткою відмови розуміється письмове повідомлення заінтересованим особам про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України. В п.3 цього Порядку визначено, що у Картці повинні бути в стислому вигляді зазначені причини відмови з посиланням на норми законодавства України, а також вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Згідно з п. 8 розділу 2 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 24.06.2009р. №602, митний орган визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством з оформленням рішення про визначення митної вартості товарів за формою та у порядку, встановленими наказом Державної митної служби України від 29.05.2009р. №506 "Про затвердження форми рішення про визначення митної вартості товарів, Порядку його заповнення та Класифікатора додаткових складових до ціни договору", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.06.2009 за №534/16550, у випадках, якщо: митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які ходять до складу товару; декларант відмовився від пропозиції митного органу визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення; декларантом не подано або подано з порушенням строку встановленого пунктом 13 Порядку декларування додаткові документи, необхідні для підтвердження митної вартості товарів; у поданих декларантом документах відсутні необхідні відомості та/або за підсумками здійснення контролю виявлені неточності у відомостях, що містяться у поданих документах та/або виникають сумніви стосовно їх достовірності, а також наявні умови, що унеможливлюють використання декларантом обраного методу визначення митної вартості.

Згідно з п.3 розділу 3 цього Порядку під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті Рішень використовуються такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від Державної митної служби України, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити митних органів та/або Державної митної служби України; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Державною митною службою України та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Однак Південною митницею неправомірно не прийнято до уваги при визначенні митної вартості задекларованого позивачем товару надані висновки Державного гемологічного центру України за результатами експертизи й оцінки дорогоцінних каменів, дорогоцінних каменів органогенного утворення від 03.08.2010р. №090807-Д та №090808-Д.

Також Південною митницею на вимогу суду не наданий витяг з електронної бази даних ЄАІС Держмитслужби України, на підставі відомостей якого визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні від 06.08.2010р.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України і пункту 15 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2010р. №1766, згідно Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 17.03.2008 №230, у разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, випуск у вільний обіг товарів може бути здійснений під гарантійні зобов'язання на підставі письмового звернення декларанта до митного органу, сплати податків й зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю, визначеною митним органом. У разі якщо після сплати декларантом податків й зборів згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків й зборів повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно пунктів 2,6,8,14,15,16 Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 17 березня 2008р. №230, випуск у вільний обіг товарів у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості таких товарів або незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, може бути здійснений на підставі письмового звернення декларанта до митного органу з відповідним проханням. Гарантійні зобов'язання надаються декларантом шляхом сплати до державного бюджету суми податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, або надання гарантії уповноваженого банку. Випуск товарів у вільний обіг здійснюється митним органом на підставі вантажної митної декларації, заповненої у звичайному порядку, а також інших документів, передбачених законодавством. При цьому в графі 47 ВМД зазначаються відповідні коди способу розрахунку. Подання декларації митної вартості цих товарів є обов'язковим. Митний орган перевіряє надані декларантом відомості, а в разі необхідності вживає додаткових форм контролю, передбачених законодавством. На підставі результатів такої перевірки, але не пізніше 10 днів до завершення строку дії гарантійних зобов'язань митний орган приймає рішення та повідомляє декларанта про можливість/неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом. Декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду. У разі прийняття митним органом рішення про застосування митної вартості товарів, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту в місячний строк з дня прийняття рішення в порядку, передбаченому законодавством. До оригіналу та електронної копії ВМД, згідно з якою було здійснено оформлення випуску товарів у вільний обіг, уносяться відповідні зміни.

З огляду викладеного, оскаржувана картка відмови та рішення про визначення митної вартості товару підлягають скасуванню (визнанню недійсними) як протиправні, та ФОП ОСОБА_4 має бути відшкодовано з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі у сумі 20611грн., проти обґрунтованості розміру яких відповідачі не заперечують.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій Південної митниці щодо визначення митної вартості товарів з урахуванням того, що право митного органу на визначення митної вартості товарів та складення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України прямо передбачено вимогами чинного законодавства, що виключає можливість визнання таких дій неправомірними, з огляду на їх вчинення в межах компетенції, якою наділена Південна митниця.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, Південна митниця не довела обґрунтованість та законність оскаржуваних рішень та карток відмови.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Південної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, за участю прокуратури м.Одеси, про визнання недійсним рішення, скасування картки відмови, стягнення суми переплати державного мита та ПДВ задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення Південної митниці про визначення митної вартості товарів від 06.08.2010р. №500000006/2010/611399/1.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500000006/0/61753 від 06.08.2010р., оформлену Південною митницею.

Зобов'язати Головне управління Державного казначейства України в Одеській області відшкодувати з Державного бюджету України суму державного мита та ПДВ надмірно сплаченого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у розмірі 20611(двадцять тисяч шістсот одинадцять)грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3(три)грн.40коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку передбаченому ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або в порядку ч.3 ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.10.2011р.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

17 жовтня 2011 року