Справа № 6445/10/1570
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а- 6445/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Корой С.М.

секретар судового засідання - Дудка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробниче підприємство «Алюр Агро»до державної податкової інспекції в Малиновському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень рішень, суд -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробниче підприємство «Алюр Агро»(далі Позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в Малиновському районі м. Одеси (далі Відповідач) про скасування податкових повідомлень рішень №/0 та №/0 від 08.06.2010 р.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Посилаючись на положення ст.ст. 203, 204, 215, 228 ЦК України, п.п. 5.2.5. п. 5.2., п.п. 5.3.9. п. 5.3., п. 5.1., п. 5.11. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 7.4.1. п. 7.4., пп. 7.5.1. п. 7.5., пп. 7.2.3., пп. 7.2.6. п. 7.2., пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Позивач вважає, що ним правомірно віднесено до складу валових витрат витрати по оплаті придбаної у ПП «Аванта-МІВ»продукції виробничо-технічного призначення, а суми ПДВ по податкових накладних до складу податкового кредиту, адже ним надані всі необхідні первинні документи, які належним чином оформлені, не визнанні підробленими чи фіктивними та у повному обсязі підтверджують реальну поставку даних товарів. Також Позивач зазначає, що безпідставними є висновки акту перевірки про те, що первинні документи підписані директором ПП «Аванта-МІВ»- ОСОБА_1 є підробленими, адже факт підроблення може бути підтверджений лише вироком суду у відповідній кримінальній справі, а не постановою слідчого, на яку наявні посилання в Акті перевірки. З тих же підстав Позивач вважає необґрунтованими положення акту перевірки щодо фіктивності створення ПП «Аванта-МІВ»та реєстрації останнього без мети здійснення господарської діяльності. Зважаючи на вказане, Позивач також зазначає, що висновки Акту перевірки щодо недійсності (нікчемності) правочинів, які укладені між ним та ПП «Аванта-МІВ»є протиправними, так як документально не підтверджені.

Відповідач адміністративний позов не визнав, надав до суду заперечення (а.с. 86-89), в якому зазначив наступне.

Позивачем на порушення вимог п.5.1, п.п. 5.3.9., п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п. 7.4.1. та 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», віднесено до складу валових витрат витрати по оплаті товарів придбаних у ПП «Аванта-МІВ»всього у сумі 449890 грн. та віднесено до складу кредиту з ПДВ суми податку у розмірі 89978 грн. по податковим накладним, які не підписувались посадовими особами ПП «Аванта-МІВ», а тому є недійсними. Зазначені висновки на думку Відповідача підтверджуються матеріалами кримінальної справи №63, з яких слідує, що директор ПП «Аванта-МІВ»- ОСОБА_1 не здійснювала ніяких правочинів з посадовими особами Позивача, які мають бути направлені на реальне настання правових наслідків, оскільки не мала наміру займатись фінансово-господарською діяльністю ПП «Аванта-МІВ»і не підписувала ніяких договорів, актів приймання-передачі товарів, виконаних робіт (послуг), видаткових та податкових накладних тощо. Також, на думку Відповідача, підтвердженням його доводів є те, що ПП «Аванта-МІВ»не мало найманих працівників, технічного персоналу, основних фондів, виробничих актів, складських приміщень і транспортних засобів та фактично не могло виконати зобовязання, визначені договором. З огляду на вказане та положення ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України, договір укладений між Позивачем та ПП «Аванта-МІВ»є нікчемним та не створює юридичних наслідків.

У судовому засіданні представник Позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративної позовної заяви у повному обсязі.

Представник Відповідача проти адміністративної позовної заяви заперечував у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю її вимог, посилаючись при цьому на доводи та обґрунтування викладені в наданому суду запереченні.

Суд заслухавши осіб, що зявились в судове засідання, доводи адміністративної позовної заяви та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

01.07.2008 р. між Позивачем (Покупець) та приватним підприємством «Аванта-МІВ»(Постачальник) укладено договір поставки №47 (а.с. 8, 9), згідно якого останнє зобовязалось в строки визначені договором передати у власність Позивача продукцію виробничо-технічного призначення, а останній, в свою чергу, зобовязався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену Договором грошову суму. Відповідно до п.1.2. Договору, найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, терміни поставки Покупцю та базис поставки, гривнева вартість Товару, термін сплати, а також інші умови, визначені в специфікації (Додаток), яка є невідємною частиною Договору.

Між сторонами також були підписані додатки до вищезазначеного договору поставки №47 від 01.07.2008 р., а саме: №03/07/08 від 03.07.2008 р., №16/07/08 від 16.07.2008 р., №22/07/08 від 22.07.2008 р., №05/08/08 від 05.08.2008 р., №06/08/08 від 06.08.2008 р., №11/08/08 від 11.08.2008 р., №12/08/08 від 12.08.2008 р., №26/08/08 від 26.08.2008 р., №28/08/08 від 28.08.2008 р., №1-28/08/08 від 28.08.2008 р., якими передбачалась поставка продукції виробничо-технічного призначення на загальну суму 539867,46 грн., у т.ч. ПДВ 89977,91 грн. (а.с. 10-19).

З метою виконання умов зазначеного договору, на підтвердження здійснення поставки товарів ПП «Аванта-МІВ»та оприбуткування їх нашим Позивачем, між сторонами підписані видаткові накладні: №РН-0000154 від 14.03.2008 р., №РН-0000252 від 09.04.2008 р., №РН-0000463 від 30.05.2008 р., №РН-0000610 від 03.07.2008 р., №РН-0000655 від 16.07.2008 р., №РН-0000690 від 22.07.2008 р., №РН-0000752 від 05.08.2008 р., №РН-0000755 від 06.08.2008 р., №РН-0000782 від 11.08.2008 р., №РН-0000787 від 12.08.2008 р., №РН-0000835 від 26.08.2008 р., №РН-0000847 від 28.08.2008 р., №РН-00847-1 від 28.08.2008 р., №РН-0001041 від 08.10.2008 р. на загальну суму 539867,46 грн., у т.ч. ПДВ 89977,91 грн. (а.с. 20-33).

ПП «Аванта-МІВ»у звязку з поставкою товарів виписало рахунки-фактури: №СФ-0000193 від 14.03.2008 р., №СФ-0000289 від 09.04.2008 р., №СФ-0000500 від 30.05.2008 р., №СФ-0000649 від 03.07.2008 р., №СФ-0000704 від 16.07.2008 р., №СФ-0000729 від 22.07.2008 р., №СФ-0000790 від 05.08.2008 р., №СФ-0000794 від 06.08.2008 р., №СФ-0000821 від 11.08.2008 р., №СФ-0000826 від 12.08.2008 р., №СФ-0000874 від 26.08.2008 р., №СФ-0000886 від 28.08.2008 р., №СФ-00886-1 від 28.08.2008 р., №СФ-0001080 від 08.10.2008 р. на загальну суму 539867,46 грн., у т.ч. ПДВ 89977,91 грн. (а.с. 34-47).

Витрати по оплаті отриманої від ПП «Аванта-МІВ»продукції виробничо-технічного призначення на загальну суму 449889 грн. віднесено Позивачем до складу валових витрат (а.с. 63-65).

Крім того, на підтвердження здійснення поставки товарів ПП «Аванта-МІВ»також видало Позивачеві податкові накладні: №154 від 14.03.2008 р., №252 від 09.04.2008 р., №463 від 30.05.2008 р., №610 від 03.07.2008 р., №665 від 16.07.2008 р., №690 від 22.07.2008 р., №752 від 05.08.2008 р., №755 від 06.08.2008 р., №782 від 11.08.2008 р., №787 від 12.08.2008 р., №835 від 26.08.2008 р., №847 від 28.08.2008 р., №847-1 від 28.08.2008 р., №1041 від 08.10.2008 р. на загальну суму 539867,46 грн., у т.ч. ПДВ 89977,91 грн. (а.с. 48-61).

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними у загальному розмірі 89978,00 грн. включено Позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ (а.с. 66, 67).

27.05.2010 р. за результатами невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробниче підприємство «Алюр Агро»щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ПП «Аванта-МІВ», за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. головним державним податковим ревізором-інспектором відділу фінансових розслідувань управління боротьби з відмиванням доходів одержаних злочинним шляхом Державної податкової адміністрації в Одеській області - ОСОБА_2 складено акт №281/35-0320/32223918 (далі Акт, а.с. 62-68). Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлено порушення Позивачем: - п.п. 5.3.9 п. 5.3. та п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 112473 грн.; - п.п. 7.2.4. п. 7.2., п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті, на загальну суму 89978 грн..

Зазначені висновки посадової особи Державної податкової адміністрації в Одеській області ґрунтуються на тому, що з матеріалів кримінальної справи №63, в якій міститься копія протоколу допиту ОСОБА_1 від 24.02.2009 р., та податкової звітності, слідує, що дане товариство створене останньою без наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність, в останнього відсутні трудові ресурси, виробниче, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення основного виду діяльності, а також допитаною особою не підписувались первинні документи, якими оформлювались договірні відносини з нашим товариством (договори, акти виконаних робіт та податкові накладні). Зважаючи на зазначене та з огляду на положення ст.3 ГК України, ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України, п.5.1., пп. 5.3.9., п. 5.3. ст. 5, ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 18 Порядку «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», затвердженого наказом ДПА України №165 від 30.05.1997 р., співробітник Державної податкової адміністрації в Одеській області приходить до висновку в Акті перевірки, що ПП «Аванта-МІВ»не здійснювало господарську діяльність, вищевказані правочини є нікчемними, так як суперечать моральним засадам суспільства та порушують публічний порядок, а первинні документи не мають юридичних наслідків та є підробленими, адже не підписувались керівником ПП «Аванта-МІВ»- ОСОБА_3 Зазначений факт, на їхню думку, також підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №314 від 18.09.2009 р. проведеної у справі №63 (а.с. 63, 64).

08.06.2010 р. Відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 (а.с. 69), яким визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) Позивача по податку на прибуток у розмірі 168710 грн. (за основним платежем 112473,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 56237,00 грн.) та №/0, яким визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) Позивача по податку на додану вартість у розмірі 134968,00 грн. (за основним платежем 89978,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 44990,00 грн.).

Відповідно до положень ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ч.1 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст.2 КК України).

Вимогами п. 2.3.4. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №327 від 10.08.2005 р., встановлено, що не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також субєктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб субєкта господарювання (наприклад, приховування обєкта оподаткування, розкрадання, привласнення, описка тощо).

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.1, 2 ст. 71 КАС України).

Вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою (ч.4 ст. 72 КАС України).

Згідно п.п. 5.2.5. п. 5.2. та п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до вимог п.п. 5.2.1. п. 5.2. та п.п. 5.4.4. п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (ч.4 п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється (п. 5.11. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пп. 7.5.1. п. 7.5. ЗУ «Про податок на додану вартість»встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (ч. 3 пп. 7.2.3. та пп. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість»).

Зі змісту пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 зазначеного Закону слідує, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Зважаючи на вищевказані вимоги чинного законодавства України та встановлені фактичні обставини у справі, суд приходить до висновку, що Позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат витрати повязані з оплатою вартості придбаних у ПП «Аванта-МІВ товарів виробничо-технічного призначення. Також суд вважає правомірним віднесення Позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ сум даного податку, сплачених у звязку з придбанням зазначеної продукції у вказаного підприємства та на підставі податкових накладних, які ним видані.

Доводи Відповідача щодо фіктивності підприємницької діяльності, безтоварності господарських операцій, направленості діяльності ПП «Аванта-МІВ»на ухилення від сплати податків та підроблення первинних документів останнього, а у звязку з цим і нікчемності угоди укладеної Позивачем з вказаним підприємством, судом до уваги не приймаються, як не підтверджені належними та допустимими доказами. Також необґрунтованими суд вважає посилання Відповідача на те, що ПП «Аванта-МІВ»не мало найманих працівників, технічного персоналу, основних фондів, виробничих актів, складських приміщень і транспортних засобів, а тому не могло виконати зобовязання, визначені договором, адже вказані обставини є лише припущеннями Відповідача і не доводять факту безтоварності господарських операцій між вказаним підприємством та Позивачем.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

На підставі встановленого, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробниче підприємство «Алюр Агро»до державної податкової інспекції в Малиновському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеса №/0 від 08.06.2010 р., яким визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробниче підприємство «Алюр Агро» по податку на прибуток у розмірі 168710 гривень (за основним платежем 112473 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 56237 гривень).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеса №/0 від 08.06.2010 р., яким визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробниче підприємство «Алюр Агро» по податку на додану вартість у розмірі 134968 гривень (за основним платежем 89978 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 44990 гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 26.10.2010 року.

Суддя С.М.Корой

26 жовтня 2010 року