Справа № 804/9008/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 р. Справа № 804/9008/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколайчук С.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності , -
17.07.2015 року Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 та просить припинити підприємницьку діяльність відповідача.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у Лівобережній об'єднаній державной податковій інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів, проте при здійсненні своєї діяльності порушує вимоги діючого законодавства, а саме: 01.01.2014р. відповідач не подає податкові декларації та інші документи, що пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів до державної податкової інспекції, тобто більше одного року.
Ухвалою суду від 22.07.2015р. відповідачу було запропоновано у десятиденний строк з дня отримання ухвали надати до суду заперечення на позов та докази в обґрунтування заперечень.
Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду ні заперечень на позов, ні заяви про визнання позову про розгляд справи у скороченому проваджені, повідомлений належним чином у відповідності вимог ст. 35 КАСУ, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних чи фізичних осіб-підприємців у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення позову, виходячи з наступного.
Пунктом 7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України.
Відповідно до п.п.20.1.37, п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України № 404-VII від 04.07.2013р. органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Тобто, позивач - орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Відповідно до п. 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, визначено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Відповідно до довідки Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2014р. не подає до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкові декларації та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, тобто більше одного року, що є порушення вимог ст. 49 Податкового кодексу України.
Заборгованість зі сплати податків, зборів та обов'язкових платежів у відповідача відсутня, що підтверджується довідкою.
Так, на виконання вищезазначеного Порядку позивачем було прийнято розпорядження від 24.06.2015р. № 39-р про підготовку та подання до суду позовних заяв щодо припинення підприємницької діяльності фізичних осіб, зокрема і фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.
Оскільки судом встановлений факт неподання відповідачем документів фінансової звітності, а саме: 01.01.2014р. відповідачем не подаються до Державної податкової служби документи, що пов'язані з податковою звітністю, тобто більше одного року, то позовні вимоги Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до відповідача про припинення підприємницької діяльності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 86, 94, 159 - 163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності - задоволити повністю.
Постанова підлягає негайному виконанню у відповідності до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію постанови направити Управлінню з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для внесення державним реєстратором відповідного запису до ЄДРПОУ згідно до вимог ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у порядку та у строки, встановлені ст.183-2, ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили у порядку та у строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук