Справа № П/811/4195/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2015 рокусправа № П/811/4195/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування розпорядження.

та клопотання ОСОБА_1 про відкликання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування розпорядження в задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою від Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2015 р. провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.

Разом з тим, 01.04.2015 року до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про відкликання позовної заяви, в якій позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та позов залишити без розгляду згідно п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відкликання позовної заяви, вважає за необхідне зазначити, що в силу ст. 193 КАС України:

1. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

2. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до початку розгляду справи судом апеляційної інстанції, а друга сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині.

3. При відкликанні апеляційної скарги суддя-доповідач, який здійснював підготовку даної справи до апеляційного розгляду, постановляє ухвалу про повернення скарги.

4. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження вирішується судом апеляційної інстанції, що розглядає справу, в судовому засіданні за участі сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Про прийняття відмови від скарги та закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження суд постановляє ухвалу. Повторне апеляційне оскарження рішення, ухвали суду першої інстанції з тих самих підстав не допускається.

Отже, процесуальним законом не передбачене право особи, що подала апеляційну скаргу на відкликання позову.

При цьому, пунктом 5 ч. 1 ст. 155 КАС України передбачено право позивача на відкликання позовної заяви (наслідком відкликання позову є залишення позову без розгляду).

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України, позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду.

Частиною 1 ст. 194 КАС України встановлено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-якій час до закінчення апеляційного розгляду.

При цьому, наслідком відмови від позову (п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України) є закриття провадження у справі (якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом).

Однак про відмову від позову, наслідком якого є закриття провадження у справі, позивач (особа, що подала апеляційну скаргу) не просить.

При цьому, відкликання позовної заяви слід відрізняти від відмови від позову як підстави для закриття провадження у справі. Відмова від позову - це одностороннє волевиявлення позивача в суді, спрямоване на відмову від судового захисту своєї матеріально-правової вимоги. Відкликання позовної заяви є відмовою від судового процесу. Натомість, судовий процес уже відбувся, у зв'язку з чим ухвалене судове рішення, яке позивач оскаржує в апеляційному порядку.

При відмові від позову, якщо вона прийнята судом, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, а отже, ці два інститути (відкликання позовної заяви і відмова від позову) відрізняються за своїми процесуальними наслідками. При відмові від позову після ухвали про закриття провадження у справі позивач не вправі повторно звернутися до суду з тотожнім позовом. Однак, у разі залишення заяви без розгляду в зв'язку з відкликанням позовної заяви позивач повторно може звернутися до суду із тотожнім позовом.

Позивач (особа, що подала апеляційну скаргу) просить, вирішуючи його клопотання, скасувати рішення суду першої інстанції. Однак така процесуальна дія можлива лише в разі задоволення апеляційної скарги або закриття провадження у справі. Залишення ж позову без розгляду, про що також просить позивач, не дає підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, розглядаючи вищезазначене клопотання колегія суддів апеляційної скарги дійшла висновку, що клопотання про відкликання позовної заяви не підлягає задоволенню.

Отже, апеляційну скаргу, подану позивачем, слід розглянути та прийняти відповідне рішення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що в діях позивача є порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Кіровоградської районної державної адміністрації , затверджених 14.03.2006 року та ст. 6 ЗУ «Про правила етичної поведінки».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуванну постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що комісія прийшла до висновку без додержання належної процедури проведення службового розслідування; зазначає, що складання акта, який не відповідає вимогам «Порядку проведення службового розслідування стосовно державних службовців», не може слугувати належним доказом його провини.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 41 КАС України, процес не фіксувався технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в ході проведення службового розслідування Червоним надано пояснення, в яких він вказав: "визнаю свою провину за мою нестриманість та емоційний стан під час розмови з керівником" (а.с.70). В ході службового розслідування відібрано письмові пояснення працівників та за його наслідками, після засідання профспілкового комітету, прийнято оскаржуване розпорядження від 17.11.2014 року №12-вс "Про дисциплінарне стягнення щодо ОСОБА_1.", яким позивачеві оголошено догану (а.с.80).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору правильно застосовані норми Закону України "Про державну службу", Закону України "Про правила етичної поведінки", норми Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 4 серпня 2010 року №214 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2010 р. за №1089/18384.

Зокрема, згідно ст.5 Закону України "Про державну службу" державний службовець, зокрема, повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки та шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про правила етичної поведінки" особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

У відповідності до п.2.4. Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 4 серпня 2010 року №214 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2010 р. за №1089/18384, державний службовець повинен сумлінно виконувати свої посадові обов'язки, дотримуватися високої культури спілкування, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, інших осіб, з якими у нього виникають відносини під час виконання своїх посадових обов'язків. Державний службовець зобов'язаний не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам суспільства та держави чи негативно вплинути на його репутацію.

В силу ч.1 ст.14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

В порядку ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

У відповідності до ч.2 ст.14 Закону України "Про державну службу" до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Кіровоградської районної державної адміністрації, затверджених 14.03.2006 року, з якими позивач належним чином ознайомлений, що підтверджено ним особисто в судовому засіданні, робочий час працівників РДА у п'ятницю закінчується 16-15 год. Це свідчить про те, що описувані вище конфліктні обставини виникли в робочий час (а.с.82).

У відповідності до Спеціальних функціональних повноважень керівника апарату Кіровоградської РДА, затверджених розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації 14.08.2014 року №259-р, керівник апарату Кіровоградської РДА очолює апарат районної державної адміністрації та безпосередньо підпорядкований голові районної державної адміністрації. Керівник апарату, зокрема, контролює виконання державними службовцями районної державної адміністрації Законів України, "Про державну службу" (а.с.14-15).

Згідно матеріалів справи позивач вважає, що будь-якого порушення трудової дисципліни з його боку не допущено, а тому оголошення догани не має законного підґрунтя та є наслідком виключно неприязних стосунків позивача з головою РДА.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до ст.10 Закону України "Про державну службу" основними обов'язками державних службовців, є додержання Конституції України та інших актів законодавства України.

При цьому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, запрошення в робочий час позивачем своїх підлеглих до кабінету та пропозиція розпити спиртні напої, а також подальша некоректна його поведінка в присутності підлеглих на предметне зауваження з цього приводу голови Кіровоградської РДА є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Кіровоградської районної державної адміністрації, затверджених 14.03.2006 року та ст.6 Закону України "Про правила етичної поведінки". Водночас, будучи керівником апарату, що наділений контрольними функціями у відношенні до працівників апарату, позивач не тільки не застосував заходів щодо запобігання вживання спиртних напоїв на робочому місці, а й навпаки, запропонував це зробити, чим порушив трудову дисципліну в установі, а тому посилання на протиправність оскаржуваного наказу є безпідставною.

Що стосується виду дисциплінарного стягнення (оголошення догани), то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком су дуду першої інстанції, що при обранні виду стягнення відповідач врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права та процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 51, 133, 155, 157, 194, п.1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкликання позовної заяви.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: В.А. Шальєва