Справа № 814/4113/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/4113/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Жукової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембуд-Ніка» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на хибність висновків податкового органу викладених в акті перевірки щодо встановлення ознак нікчемності правочину з придбання будматеріалів у товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТОРІУС», просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 13 вересня 2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проведення перевірки ним було надано всі необхідні первинні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «ВАЙТОРІУС». Акт перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить фактів виявлення порушень позивачем норм податкового законодавства, а в ньому лише міститься аналіз діяльності ТОВ «ВАЙТОРІУС», яке на момент здійснення господарських операцій мало належну правоздатність, перебувало на обліку в органах державної податкової служби, відомості про товариство були наявні у Єдиному державному реєстрі.

За наслідками розгляду адміністративного позову Миколаївським окружним адміністративним судом 19 листопада 2013 року ухвалено постанову про задоволення позову ТОВ «Житлорембуд-Ніка».

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 13 вересня 2013 року.

Приймаючи означене рішення, Миколаївський окружний адміністративний суд виходив з того, що позивач підтвердив первинними документами факт придбання товарів у ТОВ «ВАЙТОРІУС», а також подальше використання придбаного товару у межах його господарської діяльності. Суд не взяв до уваги посилання ДПІ на відомості, зафіксовані актом від 02.06.2011р. №737/23-420/3695874 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВАЙТОРІУС» щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Агропрайд» за серпень, жовтень 2010 року», зазначивши, що відповідно до наданої позивачем ухвали господарського суду Миколаївської області від 28.12.2010р. у справі №11/161/10 ТОВ «ВАЙТОРІУС» було ліквідовано, що виключало можливість здійснення податкового контролю або проведення зустрічної звірки.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «Житлорембуд-Ніка» залишити без задоволення. При цьому, апелянт не зазначив, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області №155 від 12.08.2013р., відповідно до ст.20, ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, у період з 12.08.2013р. по 16.08.2013р. службовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Житлорембуд-Ніка» з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ВАЙТОРІУС» з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки №146/14-03-22-08/33969521 від 22 серпня 2013 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 106 566 грн. (в т.ч. за серпень 2010 року на суму 10000 грн., за вересень 2010 року - 32533 грн., за жовтень 2010 року - 64033 грн.).

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що у період з червня по жовтень 2010 року ТОВ «Житлорембуд-Ніка» формувало податковий кредит за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ «ВАЙТОРІУС». ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва 02.06.2011р. було складено акт №737/23-420/3695874 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВАЙТОРІУС» щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Агропрайд» за серпень, жовтень 2010 року», яким зафіксовано відсутність у ТОВ «ВАЙТОРІУС» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг). За висновками ДПІ, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру. Також, зазначено, що у провадженні СВ ДПС у Миколаївській області знаходиться кримінальна справа №12800036, порушена старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законодавства про боротьбу з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, управління нагляду за додержанням законів органами податкової міліції Генеральної прокуратури України радником юстиції Михайловим Р.Г., за фактом фіктивного підприємництва та створення ТОВ «ВАЙТОРІУС» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Актом перевірки №146/14-03-22-08/33969521 від 22.08.2013р. зафіксовано ненадання ТОВ «Житлорембуд-Ніка» до перевірки доказів перевезення придбаного у ТОВ «ВАЙТОРІУС» товару (будівельних матеріалів) на підставі договору поставки №11 від 01.06.2010р. Зокрема, зазначено, що до перевірки не надані товарно-транспортні накладні на перевезення товару з відмітками про пункт навантаження, розвантаження, автотранспортний засіб, найменування товару, який перевозився, дату транспортування, передачу та отримання товару, а також інших документів, що підтверджують факт перевезення товару та по яких відбувся рух товару від продавця (постачальника) до покупця.

На підставі наведеного, податкова інспекція дійшла висновку, що операції між ТОВ «Житлорембуд-Ніка» та ТОВ «ВАЙТОРІУС» є операціями без мети настання реальних наслідків, по яких не встановлено їх фактичності та використання в господарській діяльності.

13 вересня 2013 року, на підставі акту перевірки №146/14-03-22-08/33969521 від 22.08.2013р., ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшила грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 159850 грн. (в т.ч. за основним платежем - 106566 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 53284 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновком Миколаївського окружного адміністративного суду про незаконність вказаного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену податковими накладними.

Право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Надання податковому органу належним чином усіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Колегією суддів встановлено, що основним видом діяльності позивача у перевіряємий період було будівництво житлових і нежитлових будівель, а основним видом діяльності його контрагента ТОВ «ВАЙТОРІУС» - оптова торгівля будівельними матеріалами.

01 червня 2010 року між ТОВ «Житлорембуд-Ніка» (Покупець) та ТОВ «ВАЙТОРІУС» (Постачальник) було укладено договір поставки №11, за умовами якого Постачальник зобов'язується за замовленням Покупця виготовити або провести маркетингове обстеження ринку збуту будівельних матеріалів на предмет наявності та оптимальних цін на необхідні Покупцю матеріали, після чого передати у власність Покупцю будівельні матеріали, конструкції з профілю ПВХ, фурнітуру та комплектуючі, а Покупець - прийняти та оплатити їх вартість на умовах цього Договору.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «ВАЙТОРІУС» протягом червня-жовтня 2010 року поставило ТОВ «Житлорембуд-Ніка» товар (блоки, труби, умивальники, саморізи, шпаклівку, ґрунтовку, проводи, розетки тощо) на загальну суму 880878,80 грн. (в т.ч. ПДВ 146813,13), що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, податковими накладними, банківськими виписками, платіжними дорученнями.

Згідно додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до Декларацій з податку на додану вартість суми ПДВ, обчислені з вартості придбаних товарів у ТОВ «ВАЙТОРІУС», включені до податкового кредиту ТОВ «Житлорембуд-Ніка» відповідних періодів.

Крім того, позивач надав документи, що свідчать про подальше використання у межах його господарської діяльності придбаних товарів (договори підряду, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати).

Досліджуючи наявні в матеріалах справи копії первинних документів, встановлено, що вони у повній мірі відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первинні документи, представлені позивачем повністю підтверджують товарність його господарських операцій з ТОВ «ВАЙТОРІУС». Достовірність цих документів ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції відповідачем не спростована.

ТОВ «Житлорембуд-Ніка» доведено суду, що при укладенні договору воно переконалося у тому, що підприємство-контрагент було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також зареєстроване як платник податку на додану вартість і мало право на видачу податкових накладних.

Судова колегія вважає, що позивачем було виконано всі зобов'язання за договором: отримано товар та сплачено продавцю грошові кошти, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи; договір укладений позивачем з метою використання придбаного товару у власній господарській діяльності. Зазначені обставини ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції відповідачем спростовані не були.

Як зазначалось вище, актом перевірки зафіксовано, що до перевірки ТОВ «Житлорембуд-Ніка» не надано товарно-транспортних накладних на перевезення товару від ТОВ «ВАЙТОРІУС», тоді як вказані накладні наявні в матеріалах справи. При дослідженні наданих позивачем товарно-транспортних накладних колегією суддів встановлено, що перевезення товару здійснювалося із залученням перевізників ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, пункт навантаження - м.Миколаїв, вул.Новозаводська, вантажовідправник - ТОВ «ВАЙТОРІУС», пункт розвантаження - м.Миколаїв, вул.Цілинна, 20, вантажоодержувач - ТОВ «Житлорембуд-Ніка».

Ненадання доказів транспортування придбаного товару до перевірки позивач пояснив тим, що такі документи під час перевірки посадовими особами відповідача не витребовувалися. Оскільки ДПІ не надала суду доказів відмови ТОВ «Житлорембуд-Ніка» надати на вимогу контролюючого органу товарно-транспортні накладні, твердження товариства про не витребовування їх податковим органом суд знаходить обґрунтованими.

Варто зазначити, що ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна чи надання його неоформленого належним чином, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ посилається на відсутність у ТОВ «ВАЙТОРІУС» необхідних умов для ведення господарської діяльності; при цьому, в підтвердження вказаних обставин апелянт посилається виключно на відомості, зафіксовані актом №737/23-420/3695874 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВАЙТОРІУС» щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Агропрайд» за серпень, жовтень 2010 року», без наявності жодного документального підтвердження цього. Відповідно до наданої позивачем ухвали господарського суду Миколаївської області від 28.12.2010р. у справі №11/161/10 ТОВ «ВАЙТОРІУС» було ліквідовано, що виключало можливість здійснення податкового контролю або проведення зустрічної звірки.

Варто зазначити, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може вважатися належним доказом допущення позивачем порушень, так як зазначений акт взагалі не є перевіркою, а викладені в ньому висновки про порушення податкового чи цивільного законодавства платником податків є нічим іншим, як припущеннями податкового органу, які необґрунтовані належними доказами.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагента окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов'язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентом.

Також, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань у платника податків в залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

При укладені договорів головним для суб'єкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як суб'єкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому позивач не має права наполягати на отримані додаткової інформації відповідачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Щодо посилань апелянта, що у провадженні СВ ДПС у Миколаївській області знаходиться кримінальна справа №12800036 за фактом фіктивного підприємництва та створення ТОВ «ВАЙТОРІУС» за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, то колегія суддів не бере їх до уваги, так як сам факт порушення кримінальної справи не є підставою для висновків про нікчемність укладеного договору між ТОВ «Житлорембуд-Ніка» та ТОВ «ВАЙТОРІУС», оскільки факти вчинення злочину, в тому числі у вигляді фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків, можуть встановлюватись виключно відповідним рішенням суду. Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області не надано вироку суду, яким би було встановлено, що ТОВ «ВАЙТОРІУС» зареєстроване в державних органах влади з метою прикриття незаконної діяльності, а не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої чинним законодавством України; що між позивачем і вказаною юридичною особою укладались фіктивні господарські угоди, в тому числі з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, підроблялись первинні документи або що послуги від вказаного контрагента позивачу фактично не надавались.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Відповідачем не надано суду доказів визнання правочину, укладеного між позивачем та контрагентом ТОВ «ВАЙТОРІУС» у судовому порядку нікчемним, а також визнання недійними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують його виконання.

А відтак, висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 13 вересня 2013 року та, у зв'язку з цим, наявність підстав для його скасування, є правильним. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембуд-Ніка» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 вересня 2013 року № - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Судді: Романішин В.Л.

Єщенко О.В.