Справа № 2-а-3380/11
Суддя: Сидорук Є.І.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3380/11
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області - Сидорук Є. І.
з участю прокурора Жогана А.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Менькова Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах особи ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та стягнення компенсації за неотримане речове майно,
ВСТАНОВИВ:
Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та стягнення компенсації за не отримане речове майно.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в адміністративному позові.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольни ти за всіх обставин викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що на підставі наказу начальника Генерального штабу Головокомандувача Збройних Сил України від 14.08.2010 року №585 громадянина ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом «в`частини 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»( за віком) з правом носіння військової форми одягу, а на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2010 року №211 виключено із списків особового складу частини.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 211 від 16.09.2010 року, громадянина ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я.

Вказані обставини, у відповідності до п.2 ст.121 Конституції України, ст.. 36-1 Закону України «Про прокуратуру`являються підставою для представництва прокурором інтересів громадянина в суді, який не може самостійно захистити свої права в суді через фізичний стан.

Позивач ОСОБА_1 звертався з заявою до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити йому грошову компенсацію взамін не отриманого речового майна в сумі 4745 грн.01 коп.

Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 від 22 жовтня 2010 року №1166, відмовлено у виплаті грошової компенсації за не отримане речове право у розмірі 4745 грн. 01 коп.

Відповідно до п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`прийнятий Верховною Радою України 20.12.1991 року, держава здійснює продовольче та речове забезпечення військовослужбовців за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідач у наданих суду запереченнях, позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, вказуючи на те, що грошова компенсація замість речового майна була передбачена законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року, крім того, згідно довідки №404 від 16.09.2010 року на одержання грошової компенсації замість речового майна (є у справі) вбачається, що заборгованість перед позивачем щодо видачі йому речового майна не розділена на дві частини за часом її виникнення ( до 11.03.2000 року і після цієї дати до дня звільнення). Зазначивши що сума заборгованості, яка виникла до 11.03.2000 року підлягала б компенсації грошима, сума яка виникла після 11.03.2000 року по 28 жовтня 2004 року мала б бути задоволена речовим майном в натурі, а з 28 жовтня 2004 року по 05.12.2006 рік також грошовою компенсацією. На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі п.3 ст.67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`від 28 грудня 2007 року п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`виключено, однак дана норма Закону регулює питання щодо виплати компенсації за речове майно військовослужбовцям під час проходження ними служби і вона стосується саме цієї категорії військовослужбовців, а право військовослужбовців, які звільнені в запас або у відставку, на отримання грошової компенсації за недотримане речове майно передбачено положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 року №1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших формувань у мирний час».

Відповідно до п.27 Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших формувань у мирний час, вказано, що звільнені в запас з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.18 КАСУ місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б повністю спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Постаново. КМ України від 28 жовтня 2004 року № 144 затверджено Положення про порядок речового забеспечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до п. 27 якого військовослужбовці , звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримувати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам , звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм , але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забеспечення зараховується раніше отримане речове майно. Постанова набула чинності в день її прийняття.

І з довідки про вартість речового майна, яке підлягає видачі ОСОБА_1 № 261 від 29.06.2011 року вбачається, що з 11.03.2000 року до 28.10.2004 року останньому необхідна була видача речового майна в натурі, а з 28.10.04 року підлягала компенсація грошовими коштами.

Таким чином, грошова компенсація замість речового майна була передбачена законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, і з відповідача необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна в сумі 3660,67 грн.

Враховуючи викладене та керуючись п.2 ст.121 Конституції України, ст..36-1 Закону України «Про прокуратуру`ст.. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 року № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших формувань у мирний час», ст.ст.2,3,9,11,17,18,6071, 94,160-163, 185,186 69 - 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та стягнення компенсації за не отримане речове майно задовольнити частково.

Визнати бездіяльність в/частини НОМЕР_1 з приводу невиплати ОСОБА_1 компенсації за не отримане речове майно.

Стягнути з в/частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 3660,67 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд. У зв`язку з застосуванням ст..160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Сидорук Є. І.

Повний текст постанови виготовлений 25 вересня 2011 року.

Суддя :