Справа № 2а-7213/11/2670
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2011 року 10:29 № 2а-7213/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Власенкової О.О., суддів Бояринцевої М.А., Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Бескоровайній Н.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)
до ОСОБА_2 соціальної політики України (далі - відповідач)
про поновлення на роботі
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в останній редакції якого просить:

- визнати нечинним і скасувати наказ Мінпраці від 20 квітня 2011 року № 209к «Про звільнення ОСОБА_1І.»;

- поновити його на посаді начальника відділу звернень громадян ОСОБА_2 соціальної політики України;

- стягнути з ОСОБА_2 соціальної політики України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 квітня 2011 року до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що при звільненні позивача відповідачем не враховано високий рівень його кваліфікації та продуктивності праці, переважне право на залишення на роботі, оскільки на утриманні позивача перебуває неповнолітня донька студентка, а інші особи із самостійним заробітком в сімї відсутні.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача щодо позову заперечили, з огляду на необґрунтованість, просили відмовити у його задоволенні.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 24 жовтня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на державній службі в ОСОБА_2 праці та соціальної політики України (далі Мінпраці), а саме на посаді начальника відділу звернень громадян департаменту звернень та контролю виконання.

Позивач має дві вищи освіти: у 1981 році закінчив Львівську державну консерваторію імені Лисенка, у 2000 році - ОСОБА_3 державного управління при Президентові України з відзнакою. Навчався в аспірантурі названої ОСОБА_3.

На одноосібному утриманні позивача знаходиться неповнолітня дочка студентка, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 2010 року за вагомий особистий внесок у забезпечення реалізації державної політики соціального захисту населення, сумлінну працю та з нагоди Дня працівника соціальної сфери позивача відзначено Подякою Мінпраці.

Наказом Мінпраці від 20 квітня 2011 року № 209к позивача звільнено з посади начальника відділу звернень громадян ОСОБА_4 звернень та контролю виконання у звязку із скороченням його посади відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та вирішено виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за невикористані відпустки.

При вирішенні цієї справи суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»державна служба припиняється, передусім, із загальних підстав, передбачених Кодексом законів України про працю України (далі КЗпП України).

Отже, позивач як державний службовець може бути звільнений з державної служби також відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Згідно з указаною нормою КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення має проводитися з обовязковим додержанням передбаченого статтею 49-2 КЗпП України порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Одночасно роботодавець пропонує працівникові роботу на тому ж підприємстві, в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи іншу. При вивільненні працівника враховується його переважне право й перевага перед іншими у залишенні на роботі.

Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема:

- сімейним при наявності двох і більше утриманців;

- особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

-працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації та інш.

Також, статтею 43 КЗпП України передбачено, що на звільнення працівників, зокрема з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, необхідно отримати згоду відповідного профспілкового органу.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади»(далі Указ) утворено ОСОБА_2 соціальної політики України, Державну інспекцію України з питань праці, реорганізувавши ОСОБА_2 праці та соціальної політики України.

Статтею 5 Указу визначено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками.

Відповідно до статті 7 Указу Кабінет Міністрів України зобовязаний, зокрема, до завершення реформування системи центральних органів виконавчої влади забезпечувати належне виконання функцій центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, реорганізуються; забезпечити в процесі ліквідації, реорганізації центральних органів виконавчої влади скорочення чисельності державних службовців, які працюють у центральних органах виконавчої влади, не менше, ніж на 30 відсотків.

На виконання вищевказаного Указу Президента України Кабінетом Міністрів України видано постанову від 10 грудня 2010 року № 1128 «Про деякі заходи щодо забезпечення виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 р. № 1085», якою скорочено чисельність державних службовців, які працюють у центральних органах виконавчої влади і підпорядкованих їм територіальних органах, не менше ніж на 30 відсотків. Водночас зобовязано центральні органи виконавчої влади подати у тижневий строк ОСОБА_2 фінансів пропозиції щодо граничної чисельності працівників апарату центральних органів виконавчої влади і підпорядкованих їм територіальних органів для їх узагальнення та внесення у десятиденний строк Кабінетові Міністрів України проекту відповідного акта.

З урахуванням вищевказаних законодавчих актів Мінпраці прийнято накази від 20 грудня 2010 року № 741к «Про виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085»та № 743к «Про попередження працівників центрального апарату ОСОБА_2».

Наказом Мінпраці від 20 грудня 2010 року № 741к «Про виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085»скорочено штатну чисельність державних службовців центрального апарату ОСОБА_2 на 30 відсотків.

У відповідності до наказу Мінпраці від 20 грудня 2010 року № 743к «Про попередження працівників центрального апарату ОСОБА_2»працівники центрального апарату ОСОБА_2 (згідно з додатком) підлягають попередженню про наступне вивільнення у звязку з реорганізацією Мінпраці та скороченням його чисельності.

Як вбачається із додатку до цього наказу, посада начальника відділу, яку обіймав позивач, підлягає скороченню у звязку з чим 23 грудня 2010 року ОСОБА_1 був повідомлений про наступне вивільнення.

При цьому суд не бере до уваги надані сторонами копії штатних розписів ОСОБА_5, оскільки позивач не працював у цьому ОСОБА_2, тому скорочення його чисельності чи штату не має значення для вирішення цієї справи.

Листом від 20 грудня 2010 року № 09-317/1 Мінпраці повідомив профспілковий комітет ОСОБА_2 про скорочення чисельності працівників Мінпраці з наданням відповідного переліку посад, які підлягають скороченню. У вказаному переліку також значилась посада, яку обіймав позивач.

Згідно з витягом з протоколу засідання обєднаного профкому Мінпраці від 28 грудня 2010 року № 13-12 відповідно до вимог статті 43 КЗпП України профспілковий орган надав згоду на скорочення чисельності ОСОБА_2, а, відтак, і на звільнення позивача з роботи.

Від пропозиції Мінпраці від 19 квітня 2011 року щодо переведення на посаду начальника відділу прийому громадян ОСОБА_4 звернень громадян та контролю виконання ОСОБА_2 соціальної політики України у звязку зі скороченням його посади в Мінпраці позивач відмовився.

У судовому засіданні позивач та представники відповідача не заперечували того, що Мінпраці реорганізоване в ОСОБА_5, яке є його правонаступником.

Відмову від переведення на запропоновану посаду позивач обґрунтовував тим, що напередодні з цієї посади звільнено працівника, який, у разі оскарження свого звільнення до суду, може бути поновлений на цій посаді.

З огляду на відмову позивача від переведення на запропоновану йому посаду суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він має переважне право на залишення на роботі при звільненні.

Стосовно вимоги позивача про поновлення його на посаді начальника відділу громадян ОСОБА_5 заслуговує на увагу наступне.

Відповідно до абзацу 3 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»при ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не може вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Беручи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що звільнення позивача з роботи проведене з дотриманням установленої законодавством процедури, а тому підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Керуючись статтею 158 та 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статями 185-187 КАС України.

Головуюча суддя О.О.Власенкова

судді М.А.Бояринцева

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено та підписано 03 листопада 2011 року.