Справа № 826/15151/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

за позовом

Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірабуд №1"

про

надання дозволу на погашення суми податків

Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

Державна податкова інспекція у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві (далі – позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірабуд №1» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 432 453, 52 грн.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого уповноваженого представника не забезпечив, заперечень на позову заяву не подав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Згідно матеріалів справи за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вірабуд №1» обліковується податковий борг у розмірі 432 453, 52 грн.

Відповідач заперечень проти позову не надав. За таких обставин справа вирішується на підставі наявних в останній матеріалів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

В статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI (далі – ПКУ).

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно наявних документів в матеріалах справи судом вбачається, що Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві виставлено відповідачу вимогу №887-25 від 20.03.2014, яка отримана відповідачем – 28.03.2014.

В подальшому позивачем було складено акт опису майна у податкову заставу №30 від 26.06.2015, що зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг №47321426).

Окрім того, позивач звернувся до суду з позовною заяву про стягнення податкового боргу у розмірі 432 598, 27 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірабуд №1». Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2014 позовні вимоги Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві задоволено шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірабуд №1» податкового боргу у розмірі 432 598, 27 грн.

Як встановлено судом з КП «Діловодство спеціалізованого суду» вказана вище постанова до Київського апеляційного адміністративного суду не оскаржувалася.

В той же час, з метою погашення заборгованості Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві направлялися інкасові доручення до банківських установ, у яких відкриті розрахункові рахунки, однак останні були повернуті без виконання в зв'язку з відсутність коштів на рахунках у відповідача.

Таким чином, заходи, які вживалися щодо виставлення інкасових доручень не дали очікуваного результату, заборгованість перед бюджетом залишається не погашеною.

Відповідно до статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, недостатність грошових коштів у відповідача для погашення податкового боргу, що є необхідною умовою встановленою п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, за наявності якої погашення податкового боргу можливе шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, знайшла своє підтвердження та відповідачем зазначене не спростовано.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до положень п.п.95.3, 95.7 ст.95 Податкового кодексу України підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу на публічних торгах та/або через торгівельні організації є судове рішення щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у зв'язку із наявністю у відповідача станом на час вирішення адміністративного позову податкового боргу у розмірі 432 453, 52 грн. та неможливістю стягнення з відповідача вказаної суми податкового бору за рахунок належних йому коштів, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кротюк