Справа № 826/11308/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «ОТП Банк» про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «ОТП Банк» в якому просив визнати нечинною та скасувати постанову від 24.04.2015 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 20.03.2015 № 1370, вчиненого на користь ПАТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на автомобіль Mitsubishi Outlander 2,4, рік випуску 2007, кузов № НОМЕР_1, який належить позивачу; визнати нечинною та скасувати постанову від 19.05.2015 про накладення арешту на вищевказаний автомобіль; визнати нечинною та скасувати постанову від 19.05.2015 про оголошення розшуку автомобіля Mitsubishi Outlander 2,4, рік випуску 2007, кузов № НОМЕР_1, який належить позивачу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.04.2015 за заявою ПАТ «ОТП Банк» було відкрито виконавче провадження № 47318615 на виконання виконавчого напису № 1370, виданого 20.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на автомобіль.

19.05.2015 державним виконавцем до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві винесені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на транспортний засіб марки Mitsubishi Outlander 2,4, колір синій, рік випуску 2007, кузов № НОМЕР_1, тип - легковий автомобіль, ДНЗ: НОМЕР_2, що належить боржнику - ОСОБА_5

Крім цього, постановою про розшук майна боржника від 19.05.2015 оголошено розшук вищевказаного транспортного засобу.

Позивач, вважаючи що вказані постанови порушують його права та охоронювані інтереси, звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 цього Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Пунктом 4 частини 2 зазначеної правової норми до виконавчих документів віднесено виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 18 вказаного Закону визначені вимоги до виконавчого документа.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису № 1370 виданого 20.03.2015 на виконання до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві надійшла в строки та з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши відповідність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 1370 вимогам Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням строку вчинення відповідних дій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Твердження позивача про протиправність оскаржуваних постанов у зв'язку з незрозумілістю формулювання в частині суті виконання та розміру заборгованості, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідач при відкритті виконавчого провадження не наділений повноваженнями щодо зміни формулювання в даному випадку змісту виконавчого напису.

Крім цього, позивач не позбавлений права оскарження виконавчого напису нотаріуса у разі порушення його прав та інтересів.

Обговорюючи питання щодо заявлених позовних вимог про визнання нечинними та скасування постанов від 19.05.2015 про накладення арешту на вищевказаний автомобіль та про оголошення розшуку автомобіля, який належить позивачу, колегія суддів зважає на наступне.

Порядок накладення арешту врегульований положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої закріплено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 названої правової норми передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Частина 2 ст. 40 Закону передбачає, що розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Відповідно до п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 р. № 512/5, організацію розшуку майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Наведеними нормами не встановлено конкретний строк вчинення вказаних дій державним виконавцем. Розшук майна є засобом забезпечення виконання відповідного рішення та не є заходом звернення стягнення на майно, заходом по реалізації майна. Вказані заходи забезпечення вживаються державним виконавцем у зв'язку з відкриттям виконавчого провадження, прийняттям заходів щодо арешту майна.

Водночас, враховуючи, що на час прийняття спірного рішення були чинними і не скасованні постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав про порушення відповідачем вимог законодавства при прийнятті постанови про розшук майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийнятих рішень.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність відповідачем правомірності прийняття спірних рішень та про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 25.09.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.