Справа № 2а-4446/10/0970
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 р. < ОСОБА_1 >Справа № 9243/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.

суддів Пліша М. А.,

ОСОБА_2 - ОСОБА_3

при секретарі судового засідання Ігнатович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року у справі № 2а-4446/10/0970 за позовом відкритого акціонерного товариства «Калуське автотранспортне підприємство» до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківсь-кої області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /2, № /2 та № /2 від 24.11.2010 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2010 року позивач відкрите акціонерне товариство «Калуське автотранс-портне підприємство» (далі ВАТ «Калуське АТП») звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області (далі Калуська ОДПІ), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № /2, № /2 та № /2 від 24.11.2010 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є безпідставними та необгрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та суперечать нормам чинного законодавства.

Так при винесенні податкового повідомлення-рішення № /2 від 24.11.2010 року, яким йому визначено податкове зобовязання по орендній платі з юридичних ociб у сумі 92457,41 грн., податковим органом не враховано, що зміни до договору оренди землі набувають чинності після їх державної рееєстрації. Оскільки не було здійснено державної реєстрації додатку № 1 від 01.07.2008 р., яким було внесено зміни до договору оренди землі за № 61 від 30.05.2007 р. щодо збільшення розміру орендної плати, то такі зміни не набрали чинності.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № /2 від 24.11.2010 року, яким йому визначено суму податкового зобовязання з податку

на прибуток приватних підприємств у загальному pозміpi 173065,00 грн., позивач зазначив, що Калуською ОДПІ безпідставно визначено, що договори, які були укладені між ВАТ «Калуське АТП» та фізичними особами-субєктами підприємницької діяльності на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, є договорами про спільну діяльність, оскільки в їхній назві вказано «про сумісну діяльність, повязану з перевезенням пасажирів». Однак вказані в договорах роботи проводяться кожною стороною самостійно, без обєднання коштів, майна або інших вкладів сторін даного договору, тому за своєю правовою природою не є договорами про спільну діяльність, так як не відповідають ознакам спільної діяльності, простого товариства, не обєднують майно, вклади, кошти учасників.

Заперечуючи проти податкового повідомлення-рішення № /2, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 45909,00 грн., позивач зазначив, що ВАТ «Калуське АТП» надавало послуги з перевезення пасажирським траспортом осіб за автобусним маршрутом «Технікум ДП «Орісіл-Калуш» у межах населеного пункту та по тарифах, затверджених рішенням виконкому Калуської міськради за № 248 від 20.05.2008 року, тому доходи, отримані в результаті даної операції не обкладаються податком на додану вартість.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року адміністративний позов ВАТ «Калуське АТП» задоволено в повному обсязі визнано протиправними та скасовано вищезазначені податкові повідомлення-рішення.

Не погодившись з прийнятою постановою, її оскаржила Калуська ОДПІ, яка, покли-каючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, недоведеність об-ставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, просила скасувати зазначену постанову суду першої інстанції та постановити нове рішен-ня, яким в задоволенні адміністративного позову ВАТ «Калуське АТП» відмовити у пов-ному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що висновки суду є помилковими, так як відповідно до договору на транспортне обслуговування з ДП «Орісіл-Калуш» ТОВ «Орісіл» № Т/29 від 16.05.2003 року ВАТ «Калуське АТП» здійснювало перевезення працівників ДП «Орісіл-Калуш» ТОВ «Орісіл» на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовником транспортних послуг. Тарифи на ці перевезення органом місцевого самоврядування не регулювалися, тому положення ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість» на такі послуги не поширюються.

Крім того, умови договору про сумісну діяльність, які укладені між позивачем та його контрагентами, передбачали обєднання майна й коштів для проведення такої діяльності. Однак в порушення вимог пункту 3 Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затвердженого наказом ДПА України від 30.09.2004 року № 571 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2004 року за № 1389/9988, ВАТ «Калуське АТП» не здійснювало ведення окремого обліку згідно договорів про сумісну діяльність. Тому воно неправомірно включило до складу валових витрат згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) витрати по наданню послуг по перевезенню пасажирів на маршрутах на загальну суму 1309528 грн.

Також ВАТ «Калуське АТП» не здійснило компенсацію вартості товарів, які були отримані від фірми «Турбус» (Брно) і за якими минув строк позовної давності, а тому підстав для віднесення вартості цих товарів до валових витрат немає, оскільки їх вартість не відповідає визначенню валових витрат, наведеному у п.5 ст.5 Закону України «Про податкування прибутку підприємств».

Окрім того, ВАТ «Калуське АТП», отримавши від Калуської міської ради відповідні додатки до договорів оренди землі, не подало до податкової інспекції уточнені податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2008 2010 роки, не врахувало коригування грошової оцінки землі орендованих земельних ділянок та індексу інфляції, внаслідок чого було занижено узгоджену суму орендної плати за земельну ділянку за перевірений період в сумі 61638 грн. 41 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ВАТ «Калуське АТП» є юридичною особою, зареєстроване розпорядженням виконавчого комітету Калуської міської ради (свідоцтво про державну реєстрацію від 21.11.1996 року № 00035), основний вид його діяльності організація і виконання перевезень пасажирів в міському, приміському, міжміському та міжнародних сполученнях, а також надання транспортних послуг населенню. З 20.12.1995 р. воно перебуває на обліку в Калуській ОДПІ як платник податків.

В період з 29.06.2010 року по 02.08.2010 року Калуською ОДПІ на підставі направ-лення від 29.06.2010 року № 364, проведено планову виїзну перевірку ВАТ «Калуське АТП» з питань дотримання вимог податкового, валютного та iншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.03.2010 року, результати якої відображені у акті № 2685/23-01/05440962 від 09.08.2010 року.

В ході перевірки встановлені порушення позивачем вимог чинного законодавства, зокрема: п. 1.25 ст. 1, п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.1, пп.5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, п.6.1 ст. 6, пп. 7.7.7 п. 7.7 ст.7, п. 20.1 ст. 20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого позивачем у пepioді, що перевірявся, здійснено заниження податку на прибуток в загальній cyмi 122789,00 грн. за 2009 рік. Kpiм того, позивачем завищено відємне значення обєкта оподаткування з податку на прибуток за 2008 рік в сумі 694319,00 грн., за 2009 р. на суму 31718,00 грн. та за 1 квартал 2010 р. на 42552,00 грн.

Також перевіркою встановлено порушення вимог п. 1.4 ст. 1, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», за наслідками чого ВАТ «Калуське АТП» занижено суму податку на додану вартість в розмірі 30606,00 грн. за період: квітень 2008 року березень 2010 року.

Kpiм цього, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 2, 5, 7, 13, 14 Закону України «Про плату за землю», рішень Калуської міської ради від 19.02.2002 р. № 96, від 28.03.2007 р. № 246, в результаті чого ним занижено узгоджену суму орендної плати за земельну ділянку в періоді, що перевірявся, в загальному poзмipi 61638,41 грн.

На підставі акту податкової перевірки № 2685/23-01/05440962 від 09.08.2010 р. та відповідно до встановлених порушень відповідачем 25.08.2010 р. прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 45909,00 грн., в тому числі за основним платежем 30606,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 15303,00 грн.;

- № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному pозміpi 173065,00 грн., в тому числі за основним платежем 122789,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 50276,00 грн.;

- № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по орендній платі з юридичних ociб у сумі 92457,41 грн., в тому числі за основним платежем 61638,41грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 30819,00 грн.

За результатами апеляційного узгодження, рішенням про розгляд скарги Державною податковою адміністрацією в Івано-Франківській області від 19.11.2010 р. за № 6323/7/25-019/176/444 скаргу ВАТ «Калуське АТП» було залишено без задоволення, а зазначені податкові повідомлення-рішення без змін. Відповідно до цього 24.11.2010 р. були прийняті податкові повідомлення-рішення за №№ /2, /2 та /2, якими вищевизначені суми податкових зобовязань були залишені без змін.

В ході дослідження підстав прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення № /2 від 24.11.2010 р., згідно якого позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 173065,00 грн., судом встановлено наступне.

Як зазначено в акті податкової перевірки, ВАТ «Калуське АТП» занизило податок на прибуток в cyмi 122789,00 грн. за 2009 рік.

Такий висновок був зроблений податковим органом з огляду на те, що згідно договорів про сумісну діяльність, повязану з перевезенням пасажирів на автобусному маршруті загального користування, укладених з приватними підприємцями, та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) ВАТ «Калуське АТП» включило до складу валових витрат витрати по наданню послуг при виконанні спільних перевезень пасажирів на маршрутах на загальну суму 1 309 528 грн. (том 1 а. с. 18).

При цьому, в порушення вимог пунктів 1.3 та 1.4 Порядку складання звіту про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затвердженого наказом ДПА України від 30.09.2004 року № 571 та зареєстрованого в Mіністерстві юстиції України 29.10.2004 року за № 1389/9988 (далі Порядок складання звіту від 30.09.2004 року № 571), ВАТ «Калуське АТП» не здійснювало ведення окремого обліку згідно договорів про сумісну діяльність, не надало для обліку в Калуській ОДПІ копій договорів про спільну діяльність та не подавало звіти про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, а тому суми, визначені у вищезазначених актах виконаних poбіт, неправомірно віднесені до складу валових витрат, так як не відповідають правилам ведення податкового обліку.

Порядком складання звіту від 30.09.2004 року № 571 на податкові органи покладено обовязок обліку договорів про спільну діяльність, а на уповноваженого платника подачу звіту про результати такої діяльності.

Недотримання зазначених вимог щодо обліку та подання таких звітів має наслідком невизнання документів, які фіксують здійснення господарських операцій сумісної діяль-ності, первинними. Тому витрати, понесені ВАТ «Калуське АТП» згідно актів виконаних робіт, на думку податкового органу, є такими, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, і не можуть бути включені до складу валових витрат.

ОСОБА_2 встановлено, що у перевіреному періоді між позивачем та приватними підприємцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1 були укладені договори про сумісну діяльність, повязану з перевезенням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно цих договорів позивач орендує у приватних підприємців автомобільний транспорт для здійснення вказаних перевезень. При цьому позивач виконує роботи з проведения щоденного медичного контролю, здійснює станційно-касове обслуговування на маршрутах тощо, за що отримує відповідну винагороду.

Підприємці виконують роботи з матеріально-технічного обслуговування власного

транспортного засобу та безпосередньо здійснюють автотранспортні перевезення тощо, за що також отримують відповідну винагороду.

На підтвердження надання послуг та їx отримання сторонами договору були оформ-лені акти здачі-приймання poбіт, на підставі яких позивачем були сформовані валові витрати (т. 1 а. с. 83-99, 100-116, 120-165, 167-253, т. 2 а.с. 1-4).

Своє рішення в частині визнання протиправним та скасування податкового повідом-лення-рішення № /2 від 24.11.2010 р. суд першої інстанції обгрунтовував тим, що відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобовязуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі обєднання вкладів учасників (просте товариство) або без обєднання вкладів учасників.

Статтею 1132 цього Кодексу передбачено, що за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобовязання обєднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Відповідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підпри-ємств» спільна діяльність без створення юридичної особи провадиться на підставі догово-ру про спільну діяльність, що передбачає обєднання коштів або майна учасників для досягнення спільної господарської мети.

Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

Для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів.

Порядок податкового обліку та звітності результатів спільної діяльності встановлюється центральним податковим органом (ним зокрема затверджено Порядок складання звіту від 30.09.2004 року № 571).

На підставі аналізу зазначених норм та фактичних обставин справи суд прийшов до висновку, що вищезазначені договори про сумісну діяльність за своєю суттю не є договорами про спільну діяльність в розумінні п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 1130, 1132 ЦК України і не підлягають окремій реєстрації в податкових органах, так як вони не відповідають ні ознакам спільної діяльності, ні ознакам простого товариства. Договори не передбачають обєднання майна й коштів учасників договорів для проведення такої діяльності як окремої господарської операції з подальшим отриманням прибутку, його розподілом між учасниками договорів, не встановлюють порядок ведення спільних справ та управління цією діяльністю. Фактично приватні підприємці надавали позивачу послуги з перевезення пасажирів, що підтверджується змістом зазначених договорів та актами здачі-приймання робіт.

Також, на думку суду, з тих же підстав податковим органом неправомірно віднесено до спільної діяльності роботи, які виконано у період з 2008 року по 2009 рік за договором № 189-АС про надання послуг та виконання робіт, що повязані з відправленням та прибуттям пасажирів автобусних маршрутів загального користування з автовокзалу ВАТ «Одесавтотранс» від 01.09.2007 р. та угоди про станційне обслуговування на маршруті «Верня-Івано-Франківськ АВ» від 19.02.2008 р. на загальну суму 14201,71 грн.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовими витратами виробництва та oбігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їx подальшого використання у власній господарській діяльності.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до цієї норми та за наявності підтверд-жуючих документів позивач правомірно відніс до валових витрат витрати, повязані з ви-конанням укладених договорів між ним та іншими субєктами господарювання, як таки-ми, що відносяться до проведення господарської діяльності i повязані з отриманням вало-вого доходу.

Що стосується висновку податкового органу про те, що ВАТ «Калуське АТП» не здійснило компенсацію вартості товарів, які були отримані від фірми «Турбус» (Брно) в загальній сумі 8154 грн., та за якими минув строк позовної давності, через що підстав для віднесення вартості цих товарів до валових витрат немає, оскільки їх вартість не відповідає визначенню валових витрат, наведеному у п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», то судом встановлено, що ВАТ «Калуське АТП» здійснено коригування валового доходу у звязку із зазначеним, при тому, що коригування валових витрат (виключення витрат із складу валових витрат) у даному випадку вищевказаним Законом не передбачено.

В пункті 5.10 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» зазначено, що цей пункт не регулює правила визначення та коригування валових витрат та валових доходів внаслідок проведення процедур урегулювання сумнівної або безнадійної заборгованості чи визнання боргу покупця безнадійним, що визначаються статтею 12 цього Закону.

Водночас п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону в такому випадку передбачає обовязок платника податку-покупця лише щодо збільшення валових доходів на суму непогашеної заборгованості.

Скасовуючи податкове повідомлення-рішення № /2 від 24.11.2010 р., яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по орендній платі з юридичних ociб у сумі 92457,41 грн., суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до Закону України «Про плату за землю» ВАТ «Калуське АТП» є платником орендної плати за землю.

Статтею 2 даного Закону встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно із статтею 5 вказаного Закону обєктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до ст. 13 цього Закону платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня i до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою piчної суми рівними частками за місяцями.

При цьому судом встановлено, що 23.04.2007 р. між ВАТ «Калуське АТП» та Калуською міською радою укладено договір оренди землі, який 30.05.2007 р. зареестровано в Калуському міському відділі Івано-Франківської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 61 (том 2 а.с. 22-25).

Згідно даного договору, на підставі рішення Калуської міської ради від 29.03.2007 р. за № 257 позивачу надана в оренду земельна ділянка площею 4.4850 га для обслуговування автотранспортного підприємства, яка знаходиться в м. Kaлуші на вул. Глібова, 52. Нормативна грошова оцінка землі становить 4379158,28 грн. При цьому орендна плата становить 65687,37 грн.

01.07.2007 р. сторонами договору був укладений додаток № 1 до договору оренди землі № 61 від 30.05.2007 р., який передбачав збільшення розміру орендної плати до 135053 грн. 24 коп. Додаток підписаний сторонами, однак не зареестрований у встановленому законодавством порядку (том 2 а.с. 26).

15.03.2010 р. між сторонами було укладено додаток № 2 до цього ж договору оренди землі, який 20.07.2010 р. був зареестрований в Калуському міському відділі Івано-Франківської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 38. Додатком передбачено продовження строку дії основного договору та збільшення орендної плати за земельну ділянку.

Своїм рішенням від 28.02.2008 р. за № 518 «Про затвердження розмірів орендної плати за землю в м. Калуші» Калуська міська рада доручила Калуській ОДПІ приймати від землекористувачів декларації за 2008 рік з обчисленою сумою орендної плати у відповідності до розмірів ставок, встановлених цим рішенням (том 2 а.с. 65).

З урахуванням зазначених додатків до договору оренди землі податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем суми орендної плати за земельну ділянку за перевірений період в загальній сумі 61638,41 грн., в тому числі за 2008 р. в сумі 33526,83 грн, за 2009 р. 20528,04 грн., за січень березень 2010 року 7583,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації.

В силу ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, із чого слідує, що зміни до договору оренди землі набувають чинності після їх державної реестрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі є обовязковою і здійснюється державним підприємством «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 р. № 174, зареестрованого у Міністерстві юстиції України 25.07.2003 р. за № 641/7962.

ОСОБА_2 встановлено, що у періоді, за який проведена перевірка ВАТ «Калуське АТП», державна реєстрація додатків № 1 від 01.07.2007 р. та № 2 від 15.03.2010 р. до договору оренди землі № 61 від 30.05.2007 р. не відбулася, тому зазначені додатки у перевіреному періоді не були чинними. А відтак висновки податкового органу щодо визначення податкового зобовязання по орендній платі, які донараховано позивачу за умовами та на підставі даних додатків є хибними.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції у викладеній частині є правильними, оскільки грунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що покликання апелянта на незастосування позивачем індексу інфляції при обчисленні розміру орендної плати за землю є безпідставними, оскільки визначена у податковому повідомленні-рішенні № /2 від 24.11.2010 р. сума податкового зобовязання по орендній платі з юридичних ociб базується лише на рішеннях про збільшення розміру орендної плати за земельну ділянку, як-от: 135053,24 грн. (річна плата згідно додатку № 1) : 12 місяців - 65687,37 грн. (річна плата згідно основного договору) : 12 міс. = 5780,49 грн. Саме ця сума зазначена на аркушах 41, 42 акту перевірки (т. 1 а.с. 34).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ВАТ «Калуське АТП» в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /2 від 24.11.2010 р., відповідно до якого позивачу визначене податкове зобовязання з податку на додану вартість в загальній сумі 45909,00 грн.

Як встановлено судом на момент проведення податкової перевірки ВАТ «Калуське АТП» було платником податку на додану вартість у відповідності до свідоцтва від 18.07.1997 р. за № 13092310, виданого Калуською ОДПІ.

Відповідно до акту податкової перевірки позивачем за перевірений період задекларовані податкові зобовязання з податку на додану вартість у загальній cyмi 2067236 грн. При цьому податковим органом встановлено занижения податкових зобовязань з ПДВ за вказаний період в загальній сумі 41573 грн., яке мало місце через неправильне формування цих показників за результатами здійснення пасажирських перевезень в міському, приміському, міжміському та міжнародному сполученнях, а також надання транспортних послуг населенню.

В ході судового засідання встановлено, що між BAT «Калуське АТП» («Виконавець») та ДП «Орісіл-Калуш» ТОВ «Орісіл» («Замовник») 16.05.2003 р. укладено договір про транспортне обслуговування за № Т/29, згідно якого «Виконавець» зобовязується надавати транспортні послуги «Замовнику», а саме: перевозити працівників «Замовника» на роботу та з роботи автобусами «Виконавця» на основі погодженого сторонами даного договору розкладу руху по маршруту «Технікум Прохідна хімзаводу». Відповідно до п. 2.1 вказаного договору оплата за перевезення робітників «Замовника» здійснюється в poзмipi 6800 грн. щомісячно. Згідно п. 2.2 даного договору у звязку з інфляцією, зміною ціни на пально-мастильні матеріали, запасні частини та інше, допускається зміна цін на транспортні послуги, про що «Виконавець» своєчасно повідомляє «Замовника» письмово з оформленням додатку до договору (том 2 а.с. 18).

На виконання пункту 2.2 зазначеного договору та у відповідності до додатку № 8 від 01.04.2008 р. до нього оплату за здійснені перевезення позивачем піднято на 15%. Таким чином, з 01.04.2008 р. оплата за перевезення робітників «Замовника» на роботу i з роботи здійснювалася в poхмipi 10005 грн. щомісячно (том 2 а.с. 19-20).

ОСОБА_2 встановлено, що відповідно до Протоколу № 5 від 15.03.2005 р. засідання конкурсного комітету з проведення конкурсів на право здійснення перевезень пасажирів автомобільним транспортом на міських маршрутах ВАТ «Калуське АТП» визнано пере-можцем конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування. В рішенні конкурсної комісії визначено маршрути перевезення, в тому чис-лі № 14 «Центр (готель «Прикарпатський») Виробництво «Поліолефін» (том 2 а.с. 63).

Калуською міською радою був затверджений паспорт міського автобусного мар-шруту загального користування № 14 (том 2 а.с.70-79), на якому, як зазначив суд першої інстанції, i здійснювалось перевезення працівників ДП «Орісіл-Калуш» ТОВ «Орісіл».

Також рішенням виконкому Калуської міськради від 20.05.2008 р. за № 248 встанов-лено тарифи щодо оплати транспортних послуг на міських автобусних маршрутах загаль-ного користування за одну поїздку з 01.06.2008 року в розмірі 1,25 грн. (том 2 а.с. 44).

У відповідності до пп. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість» звільняються від оподаткування операції, зокрема, з надання послуг з перевезення ociб пасажирським транспортом (крім таксомоторів) у межах населеного пункту, тарифи на які регулюються органом місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, визначеної законом.

Задовольняючи позов в цій частині, виходячи із зазначеного та норм Закону України «Про автомобільний транспорт», суд першої інстанції вважав доведеним, що позивач надавав послуги по перевезенню осіб пасажирським транспортом у межах населеного пункту, тарифи на які регулюються органом місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, визначеної законом, тому операції щодо надання послуг з такого перевезення звільняються від оподаткування з податку на додану вартість в розумінні пп. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість».

Однак такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є помилковими з огляду на таке.

Частиною 1 Закону України «Про автомобільний траспорт» визначено, що регулярні пасажирські перевезення це перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установ-леному порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

регулярні спеціальні пасажирські перевезення це перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Частиною 2 статті 35 вказаного Закону встановлено, що послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самовряду-вання.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Як слідує із матеріалів справи, маршрут за договором про транспортне обслуговування № Т/29 від 16.05.2003 р. визначений «Технікум Прохідна хімзаводу», а міський автобусний маршрут загального користування № 14 визначений як «Центр (Готель «Прикарпатський») Виробництво «Поліолефін».

Тарифи при здійсненні перевезень на першому маршруті у перевірений період регулювалися виключно вищезазначеним договором про транспортне обслуговування № Т/29 від 16.05.2003 р. та додатком до нього за № 8 від 01.04.2008 р. Як слідує із змісту даного договору та додатку до нього, ці тарифи ніяким чином не регулювалися органом місцевого самоврядування і ніяк не повязані з тарифами щодо оплати транспортних послуг на міських автобусних маршрутах загального користування за одну поїздку; окрім того, у договорі навіть не зазначено тариф щодо оплати транспортних послуг за одну поїздку на одного пасажира.

На думку колегії суддів, вищезазначене дає підстави вважати, що надання послуг по перевезенню працівників ДП «Орісіл-Калуш» ТОВ «Орісіл» автобусами ВАТ «Калуське АТП» здійснювалося в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень на автобусному маршруті спеціальних перевезень на договірних умовах із замовником транспортних послуг.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» обєктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Пунктом 4.1 статті 4 даного Закону встановлено, що база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обовязкових плате-жів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обовязкове державне пенсійне страхування на послуги стільни-кового рухомого звязку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в звязку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Згідно п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 вказаного Закону датою виникнення податкових зобовя-зань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий пері-од, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до вказаних правовідносин положення пп. 5.1.13 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість», а натомість вважає правильними висновки податкового органу щодо порушення позивачем п. 1.4 ст. 1, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого останнім було занижено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 45909,00 грн.

З огляду на це колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, позовні вимоги ВАТ «Калуське АТП» в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № /0 від 24.11.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 45909,00 грн., в тому числі: за основним платежем 30606,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 15303,00 грн.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про часткову невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2011 року у справі № 2а-4446/10/0970 скасувати та прийняти нову, якою позов відкритого акціонерного товариства «Калуське автотранспортне підприємство» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Калуської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області № /2 від 24.11.2010 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Калуської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області № /2 від 24.11.2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови повному обсязі.

Головуючий суддя : Р. Й. Коваль

Судді: М. А. Пліш

ОСОБА_2 - Хомюк

Постанова в повному обсязі складена 08 липня 2011 року.