Справа № 804/8081/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 р. Справа № 804/8081/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Конєвої С.О.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сизам" про накладення арешту на кошти відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2015р. Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сизам" та просить накласти арешт на кошти на рахунках у банках вказаного платника податків.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача та станом на 16.06.2015р. має податковий борг перед бюджетом на загальну суму 548994,94грн., який виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань по податкових деклараціях з податку на додану вартість № від 12.03.2015р. на суму 14373,00грн.; № від 16.04.2015р. на суму 467604,00грн.; № від 18.05.2015р. на суму 22065,00грн., а також по податкових деклараціях з податку на прибуток за 2014р. № від 23.01.2015р. на суму 50921,00грн. та, з урахуванням наявної переплати 3093,97грн., сума боргу по податку з податку на прибуток склала 47827,03грн. Податковою інспекцією вживалися заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та у відповідності до вимог ст. 59 Податкового кодексу України на адресу відповідача засобами поштового зв'язку була направлена податкова вимога №1447-25 від 12.03.2015р. на суму 47827,03грн., яка була вручена відповідачеві та залишилася не сплаченою, а також з метою виявлення активів платника податків позивачем були направлені запити до установ та організацій та згідно отриманих відповідей рухоме та нерухоме майно за платником податків не зареєстровано, у зв'язку з чим позивач просить накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках у відповідача у відповідності до вимог п.п.20.1.33 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак 27.07.2015р. та 05.08.2015р. засобами факсимільного зв'язку направив до канцелярії суду клопотання в яких просив розглядати дану справу без участі представника позивача, при цьому, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 41, 51).

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак 04.08.2015р. надав до канцелярії суду заяву в якій просив розглядати дану справу без участі представника відповідача, при цьому, адміністративний позов визнав повністю (а.с. 53).

За приписами ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, клопотання представника позивача та заяву представника відповідача про розгляд справи без участі їх представників, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у письмовому провадженні, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сизам" зареєстроване як юридична особа 05.03.2008р. за адресою: 49000, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Желваковського, буд.2, кв.8 та з 06.03.2008р. перебуває на обліку у Дніпродзержинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 05.05.2015р. та Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 07.07.2015р. (а.с. 7-8, 18-20).

Відповідно до довідки про стан розрахунків з бюджетом вбачається, що відповідач має податковий борг у загальній сумі 548994,94грн., який виник внаслідок несплати самостійно поданих податкових декларацій з ПДВ № від 12.03.2015р., № від 16.04.2015р.; № від 18.05.2015р., а також з податку на прибуток № від 23.01.2015р. (а.с. 13).

12.03.2015р. податковим органом у відповідності до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога №1447-25 на суму 47827,03грн., яку було отримано відповідачем 04.04.2015р., що підтверджується копією корінця відповідної податкової вимоги та копією поштового конверту (а.с.5).

Зазначена податкова вимога залишилася не сплаченою у встановлені строки, визначені п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України.

У відповідності до вимог ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 36 ПК України податковим обов'язком визначається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно до п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

В той же час, підпунктом 20.1.33 п.20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Отже, наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є, а саме: наявність податкового боргу у платника податків; відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Так, наявність у відповідача непогашеного узгодженого податкового боргу у загальній сумі 548 994,94грн. підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими картками платника податків та довідкою про стан розрахунків з бюджетом (а.с.11-13).

Як вбачається із матеріалів справи, після виникнення у відповідача податкового боргу, податковою інспекцією були направлені відповідні запити до державних органів з метою виявлення майна у власності відповідача для погашення податкового боргу.

Відповідно до листа центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування АНД, Індустріального та Самарського районів м.Дніпропетровськ, підпорядкований УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.04.2015р. та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.04.2015р. вбачається, що за відповідачем будь-якого майна, що перебуває у його власності, не зареєстровано (а.с.9-10).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявність у відповідача податкового боргу, відсутність у відповідача майна достатнього для погашення податкового боргу є підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банку у відповідності до вимог п.п.20.1.33 п.20.1 ст. 20 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

А згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву зі змісту якої вбачається, що відповідач повністю визнає адміністративний позов (а.с. 53).

Згідно до ч.3 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому, задовольняючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що слід накласти арешт на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банках, лише у межах суми податкового боргу у розмірі 548994,94грн., тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів відповідача згідно до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 41, 71,86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сизам" про накладення арешту на кошти відповідача - задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в установах банків та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Сизам" (49000, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Желваковського, буд.2, кв.8, ) в межах суми податкового боргу у розмірі 548994,94грн. (п'ятсот сорок вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири гривні 94 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва