Справа № 807/1387/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

17 вересня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1387/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Романинець В.Г.

представника відповідача - Венджега М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови від 28.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 35665761) та зобов'язати державного виконавця у відповідності з ЗУ "Про виконавче провадження" прийняти до провадження виконавчий документ за вищезазначеними реквізитами та стягнути решту суми боргу з правопорушника в розмірі 425 грн. на користь УПФУ в м. Ужгороді.

Постановою від 28.03.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення №111 від 14.11.2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності директора УДП ТОК «Світанок» ОСОБА_4 у вигляді накладення штрафу в сумі 425 грн. та встановлено фактичне погашення заборгованості за вказаним документом.

Проте, на думку позивача, вказана постанова є протиправною, а виконавче провадження є незакінченим, оскільки відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу у строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП та примусового виконання постанови органами ДВС, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. ОСОБА_4сплатив штраф на наступний день після останнього дня терміну встановленого для добровільного погашення суми штрафу. Таким чином, обумовлений постановою №111 від 14.11.12 року штраф у сумі 850,00 грн. порушником (боржником) у повній мірі не сплачено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд такі задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, та просив суд такий залишити без розгляду, так як такий позивачем подано до суду із пропуском строку звернення до суду визначений ч. 2 ст.181 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи УДП ТОК «Світанок» не сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2012 року. У зв'язку з чим директора УДП ТОК «Світанок» ОСОБА_4 Постановою №111 про адміністративне правопорушення від 14.11.2012 року, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. Вказана сума була сплачена ОСОБА_4 29.11.2012 року.

28.03.2013 року заступником начальника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичною сплатою суми боргу (425,00 грн.) згідно квитанції від 29.11.2012 року.

18.04.2013 року позивач не погоджуючись з даною постановою звернувся до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ДВС, якою просив відповідача скасувати оскаржувану постанову від 28.03.2013 року та стягнути решту суми боргу з правопорушника у розмірі 425,00 грн.

22.04.2013 року начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ за результатами розгляду вищевказаної скарги позивача від 18.04.2013 року, винесено постанову про перевірку виконавчого провадження №9-35665761/08-21/13 та визнано дії заступника начальника МВ ДВС при виконанні виконавчого провадження по виконанню постанови №111 виданої 14.11.2012 року такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, вказаною постановою про перевірку виконавчого провадження №9-35665761/08-21/13 позивачу було роз'яснено порядок оскарження постанови (10 - денний строк з моменту її винесення).

Отже вказану постанову відповідача від 22.04.2013 року, якою було вирішено скаргу позивача в даному випадку від 18.04.2013 року, як це передбачено нормами Закону України "Про виконавче провадження" було розглянуто саме 22.04.2013 року.

Дану постанову відповідача від 22.04.2013 року про перевірку виконавчого провадження №9-35665761/08-21/13 позивача отримав 23.12.2014 року що підтверджується листом позивача який адресований відповідачу від 24.12.14 року № 14143/08 який міститься в матеріалах справи (а.с. 9,11).

Отже, саме з 23.12.2014 року позивач дізнався про порушення свого права за наслідками розгляду його скарги та відповідно про оскаржувану постанову від 28.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП №35665761) і факт отримання позивачем саме 23.12.2014 року постанови відповідача від 22.04.2013 року про перевірку за скаргою позивача виконавчого провадження №9-35665761/08-21/13 не заперечувалось самим позивачем в ході розгляду даної справи по суті.

Таким чином перебіг строку визначений ч.2 ст.181 КАС України на звернення до суду з даного позову у позивача почався, саме з 23.12.2014 року після ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого провадження (ВП №35665761) та отримання ним оскаржуваної постанови та постанови відповідача якою вирішеного його скаргу від 18.04.2013 року.

Однак не дивлячись на це, позивач через більш ніж пів року, а саме 12.06.2015 року позивач звернувся до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ із запитом щодо надання інформації про результати розгляду скарги від 18.04.2013 року, а отримавши відповідь від 03.07.2015 року, позивач звернувся до суду лише 13.07.2015 року.

Вище викладені обставини спростовують позицію позивача, що він не знав раніше про оскаржувану постанову, яка є предметом оскарження та наслідків розгляду відповідачем їх скарги від 18.04.2013 року на дану постанову.

Тому позиція представника позивача щодо не пропуску ним встановленого законом строку для звернення до суду, наведена позивачем в судовому засіданні, не знайшла свого підтвердження, і спростовується вищевикладеними обставинами.

В той же час відповідач у судовому засіданні наполягав на залишенні даного адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим Кодексом або іншим законом.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку ч. 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що визначальним при вирішенні питання щодо початку перебігу строку звернення до суду, закінчення такого строку та відповідно його поновлення (у разі пропущення з поважних причин), є саме факт обізнаності особи про порушення його прав та законних інтересів або фактична можливість володіти такою інформацією.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, про існування постанови від 28.03.2013 року (ВП №35665761) про закінчення виконавчого провадження позивачеві стало відомо ще 08.04.2013 року, тобто в момент отримання копії оскаржуваної постанови, що також не заперечувалось представником позивача.

Крім того, позивач і 23.12.2014 року під час ознайомлення позивачем із матеріалами вказаного виконавчого провадження, та отримання відповідної постанови відповідача про розгляду скарги позивача міг дізнатися про порушення свого права.

В той же час, з позовною заявою про її оскарження позивач звернувся лише 13.07.2015 р., тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 181 КАС України строку звернення до суду з даною позовною вимогою.

Суд в даному випадку не знайшов поважних підстав для поновлення позивачу строку для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, а посилання позивача на те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, спростовуються вищевикладеними в ухвалі суду обставинами та дослідженими в ході судового розгляду матеріалами справи.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку озернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на вищенаведене, суд доходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних причини, а отже даний адміністративний позов слід залишити без розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 155,160,165,181 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції скасування постанови та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали (з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції).

СуддяC.А. Гебеш