Справа № 806/2551/15
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/2551/15

час прийняття: год. хв. категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Господарчук І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Домарацької В.В.,

представника третьої особи Шевчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ "Райфайзен Банк Аваль про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 №,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2015 року №. В обґрунтування позову зазначає, що податкове повідомлення - рішення є неправомірним, оскільки порушення, зазначені в акті перевірки від 03.04.2015 року, що став підставою для винесення оскаржуваного рішення, є надуманими та не ґрунтуються на вимогах закону.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти заявленої позовної вимоги.

Представник третьої особи заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що 01 березня 2015 року посадовими особами Житомирської ОДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період із 01.01.2013 по 31.12.2013 р.р.. За результатами перевірки податковим органом було складено акт від 03.04.2015 №1754/17-2/НОМЕР_1, відповідно до якого, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік; пп. 164.2.7. п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п. 179.7 ст. 179 ПК України, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 381769,95 грн (а.с. 9-14).

На підставі висновків вказаного акту перевірки, податковим органом сформовано податкове повідомлення - рішення № від 20.04.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 381939,95 грн, з яких за основним платежем - 305415,96 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 76523,99 грн (а.с. 15).

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення слугувало те, що ОСОБА_4 не подав податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та відповідно не відобразив отриманий від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" дохід у вигляді додаткового блага у другому кварталі 2013 року в сумі 1797913,86 грн.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що між ОСОБА_4 та ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" було укладено кредитні договори: №Z012/110/426 від 13.06.2007 та №Z012/110/710 від 25.10.2007, однак 14 червня 2013 року в зв'язку з достроковим погашенням частини кредитної заборгованості, між банком та позивачем були укладені Договори про припинення зобов'язань за зазначеними вище кредитними договорами (а.с. 64-65), відповідно до яких сума непогашеної заборгованості за кредитним договорами становить 166594,23 дол. США та 233163,09 грн відповідно.

Окрім того, представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що 22.04.2014 року Житомирською ОДПІ було надано запит за № 11954/10/17-3 до ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" з метою підтвердження списання заборгованості. Відповідачем була отримана відповідь від 26.05.2014 за № 04-2-о/1122, з якої вбачається, що ОСОБА_4 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості у другому кварталі 2013 року в сумі 233163,09 грн та 1564750,77 грн. Зазначене прощення здійснювалось з повідомленням боржника про таке анулювання боргу та включення суми прощення до податкового розрахунку за формою 1 ДФ, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Пунктом 1.4 Договорів про припинення зобов'язань за кредитним договорами передбачено, що "з підписання цього договору боржник вважається належним чином повідомленим про анулювання його суми боргових зобов'язань та про те, що інформація про суму боргу боржника, анульованого кредитором до закінчення строків позовної давності відповідно до вимог податкового законодавства буде включена кредитором до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих на користь фізичних осіб. Боржник зі змістом підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 с. 164 Податкового кодексу України ознайомлений".

Таким чином, шляхом укладення Додаткової угоди, кредитор повідомив позивача про прощення боргу за кредитним договором.

Разом з тим, суд вважає юридично помилковою позицію позивача про те, що суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не є доходом платника - додатковим благом з огляду на приписи підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Однак, підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, виходячи з вимог абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, визначальними критеріями для виникнення податкового обов'язку у платника податків - фізичної особи є анулювання (прощення) боргу кредитором за його самостійним рішенням, яке не пов'язано з процедурою банкрутства кредитора, рішення має бути прийнято до закінчення строку позовної давності, про прийняте рішення має бути повідомлено боржника та включено суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Отже, вказане законодавче положення не підлягає самостійному застосуванню до спірних правовідносин, оскільки допускає винятки, безпосередньо встановлені розділом IV Податкового кодексу України, а відтак - і підпунктом „д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Так, Податковий кодекс України при визначенні доходу, отриманого платником податків внаслідок анулювання боргу за кредитним договором, не виокремлює складових частин суми такого боргу, а отже - базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є вся сума анульованого боргу позичальника, включаючи відсотки та пеню, що нараховані за користування кредитом.

Отже, відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України позивач зобов'язаний був до 01 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним та сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Невиконання позивачем такого обов'язку обумовило самостійне донарахування податковим органом позивачеві суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України та на підставі, встановленій пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Крім того, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що самостійне визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення 20.04.2015 №.

Керуючись статтями 158-163, 168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 № - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович