Справа № 10563/10/1570
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретаря Чиженко А.О.

за участю позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва про визнання бездіяльності неправомірною, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, в якому просить визнати бездіяльність відповідача у вигляді ненадання відповіді на запит адвоката від 06.09.2010 року № 15 неправомірною із одночасним зобовязанням виконати цей запит в повному обсязі, надавши копію актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_3, який був зареєстрований 06.01.1981 року.

Свої позовні вимоги адвокат ОСОБА_1 мотивував тим, що діючи по довіреності як представник громадянки ОСОБА_4, в звязку із здійсненням професійної діяльності у вигляді підготовки матеріалів позовної заяви останньої про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, звернувся з інформаційним запитом до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва про надання копії актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 (дівоче прізвище клієнта) та громадянином ОСОБА_5 14 вересня 2010 року матеріали письмового запиту адвоката надійшли рекомендованим листом до відповідача, про що є підпис у повідомленні про вручення. Однак відповідач у порушення діючого законодавства відповіді на отриманий запит не надав. В звязку з цим, позивач звернувся до суду та просить задовольнити його позовні вимоги та зобовязати відповідача надати вищевказану копію актового запису.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, але надав на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу без участі представника відповідача. Крім того, відповідач надав заперечення проти позову адвоката ОСОБА_1, відповідно до яких не погоджується із вищевказаним позовом та просить відмовити в його задоволенні. Заперечення мотивовані тим, що як зазначає відповідач, інформація, що міститься в актовому запису цивільного стану є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Видача копій актових записів цивільного запису передбачені тільки на вимоги Міністерства юстиції України, відділів реєстрації актів цивільного стану України, суду, нотаріуса, у веденні якого перебуває спадкова справа, а також слідчих органів прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки України, дипломатичних представництв та консульських установ України із зазначенням мети їх витребування, у межах компетенції. Запити адвокатів або адвокатських обєднань виконуються на загальних підставах з дотриманням вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову адвоката ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.11.2009 року № VI-4/160 (а.с.48).

Також судом встановлено, що позивачем адвокатом ОСОБА_1 у звязку із здійсненням своєї професійної діяльності у вигляді підготовки матеріалів позовної заяви клієнта ОСОБА_4, був надісланий інформаційний запит до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва про надання копії актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 (дівоче прізвище клієнта ОСОБА_4) та ОСОБА_5, який в наступному був розірваний 06.01.1981 року про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.24).

Інформаційний запит адвоката ОСОБА_1 про витребування копії актового запису про укладення шлюбу знаходиться в матеріалах справи (а.с.5).

Вказаний запит був отриманий відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва 14.10.2010 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача Гардіної про отримання вищевказаного інформаційного запиту (а.с.13).

Судом також встановлено, що відповідачем було відмовлено адвокату ОСОБА_1, який є позивачем по даній справі у одержанні копії актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 (дівоче прізвище клієнта ОСОБА_4О.) та ОСОБА_5, на підставі того, що інформація, яка міститься в актовому запису цивільного стану є конфіденційною і не підлягає розголошенню, про що відповідач повідомив позивача письмово, у вигляді листа (а.с.29).

Суд встановив, що адвокат ОСОБА_1 надсилав запит до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва на підставі довіреності від 08.07.2010 року (а.с.28), яка була надана йому клієнтом ОСОБА_4, в інтересах якої він діяв та копію якої додав до запиту.

Судом встановлено, що запит стосувався інформації про ОСОБА_4, а саме актового запису про її одруження.

Діяльність адвокатури в Україні регулюється Конституцією України та Законом України «Про адвокатуру».

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У передбачених законом випадках ця допомога надається безкоштовно. Кожен вільний у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Статтею 6 Закону України «Про адвокатуру»передбачені права адвоката при здійсненні професійної діяльності. Зокрема адвокати мають право представляти і захищати права та інтереси громадян і юридичних осіб за їх дорученням у всіх органах, підприємствах, установах і організаціях, до компетенції яких входить вирішення відповідних питань; збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, зокрема:

запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об'єднань, а від громадян - за їх згодою;

ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для виконання доручення документами і матеріалами, за винятком тих, таємниця яких охороняється законом.

Відповідно до п. 9 Указу Президента України «Про деякі заходи щодо підвищення рівня роботи адвокатури»від 30.09.1999 року, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ і організацій сприяти реалізації права адвокатів збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, надавати безоплатно відповідні відомості та копії документів за запитами адвокатів та адвокатських об'єднань у справах, що перебувають у їх провадженні.

Право громадян України на інформацію та правові основи інформаційної діяльності регулюються законом України «Про інформацію».

Стаття 1 вищевказаного закону визначає її поняття під яким розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Стаття 2 Закону України «Про інформацію»визначає його мету і завдання, відповідно до якої ОСОБА_6 встановлює загальні правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, закріплює право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, визначає статус учасників інформаційних відносин, регулює доступ до інформації та забезпечує її охорону, захищає особу та суспільство від неправдивої інформації.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інформацію»всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Одним із видів інформації, які закріплені в ст. 18 Закону України «Про інформацію»є інформація про особу.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про інформацію»Інформація про особу - це сукупність документованих або публічно оголошених відомостей про особу. Основними даними про особу (персональними даними) є: національність, освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом.

Як вже було встановлено вище та підтверджується матеріалами справи позивач адвокат ОСОБА_1 діяв на підставі довіреності, якою громадянка України ОСОБА_4 уповноважила його на представництво своїх інтересів в органах державної влади, для чого надала йому право подавати запити в усі необхідні установи та організації, одержувати довідки, документи, отримувати дублікати документів а також вчиняти інші дії передбачені законодавством України (а.с.28).

Відповідно до ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок, що особа, в інтересах якої діяв позивач адвокат ОСОБА_1, надаючи йому довіреність на представництво інтересів, вважається такою, що надала згоду на отримання інформації про неї, тобто позивач, запитуючи відомості про свого клієнта, попередньо отримав дозвіл на це, як того вимагає ст. 23 Закону України «Про інформацію». Ця згода виразилася у формі надання довіреності.

Більш того, ОСОБА_6 України «Про інформацію» не містить обмежень чи заборони на отримання відомостей адвокатом, при наявності згоди особи на її надання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, у відповідності до яких ніхто не може бути змушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та особи зобовязані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені конституцією та законами України.

Законодавством передбачено, зокрема у статті 31 Закону України «Про інформацію»встановлено, що державні органи та організації, органи місцевого самоврядування, інформаційні системи яких вміщують інформацію про громадян, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом, а також вживати заходів щодо запобігання несанкціонованому доступу до неї. У разі порушень цих вимог ОСОБА_6 гарантує захист громадян від завданої їм шкоди використанням такої інформації.

Стаття 14 Закону України встановлює основні види інформаційної діяльності. Одним із видів інформаційної діяльності є її захист. Під захистом інформації закон розуміє комплекс правових, організаційних, інформаційно-телекомунікаційних засобів і заходів, спрямованих на запобігання неправомірним діянням щодо інформації. ОСОБА_6 України «Про інформацію»захищає інформацію щодо осіб, яка міститься в органах державної влади та органах місцевого самоврядування від її отримання іншими особами, яких ця інформація не стосується.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інформацію»субєктами інформаційних відносин є, серед інших, громадяни України.

Стаття 31 Закону України «Про інформацію»встановлює право доступу громадян до інформації про них, заперечувати її правильність, повноту, доречність тощо.

В даному випадку інформація, яка міститься в актовому запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 (дівоче прізвище клієнта позивача) та ОСОБА_5 стосується тієї особи, яка намагається її отримати, а саме про ОСОБА_4, яка в минулому була ОСОБА_2

Діяння адвоката ОСОБА_1, який вимагав у відповідача надати на його запит інформацію про свого клієнта, що міститься в актовому запису про укладення шлюбу не містить в собі будь - якого неправомірного діяння щодо інформації. Фактично сама фізична особа ОСОБА_4 звернулася до державного органу із запитом про надання інформації щодо неї самої, але діяла ця особа через свого представника.

В даному випадку Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, порушуючи право особи на інформацію щодо себе самої, неправомірно відмовив позивачу адвокату ОСОБА_1 у наданні такої інформації, яка міститься у актовому записі про укладення шлюбу. В цьому випадку адвокат не є сторонньою особою, яка не має права на інформацію щодо інших осіб, тому, що діяв за дорученням, а тому і за згодою та в інтересах свого довірителя, щодо якого запитувалася інформація.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Суд вважає помилковим посилання відповідача на те, що суд може після отримання цивільного позову від ОСОБА_4 витребувати від відповідача актовий запис, так як в цьому випадку особа вимушена обовязково звернутися до суду, тоді як отримавши необхідні відомості та ознайомившись з ними до звернення до суду, особа може прийти до висновку недоцільності звернення за судовим захистом на підставі отриманих відомостей. ОСОБА_6 як в противному разі особа в будь-якому випадку вимушена звернутися до суду через відсутність певної інформації.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про інформацію», «Про адвокатуру», Указом президента України «Про деякі заходи підвищення рівня роботи адвокатури»ст.ст. 94, 158, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов адвоката ОСОБА_1 до Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м.Київа задовольнити.

Визнати відмову Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м.Київа у наданні адвокату ОСОБА_1 запитуваної інформації неправомірною.

Зобовязати Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м.Київа надати адвокату ОСОБА_1 копію актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_5, який був розірваний 06.01.1981року.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова виготовлена у повному обсязі 26 січня 2011 року.

Суддя Е.А.Іванов

26 січня 2011 року