Справа № 815/4842/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4842/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області до Комунального підприємства Лиманськетеплокомуненерго про накладання арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області до Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго», в якому позивач просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» на суму податкового боргу 126344,55 грн., які знаходяться на рахунках підприємство в установах банків.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Згідно довідки податкового боргу станом на 30.06.2015р. КП Лиманськетеплокомуненерго має борг перед бюджетом в сумі 126344,55 грн. Відповідно до наявної в Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. інформації, у платника податку відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу. У звязку з тим, що сума податкового боргу є узгодженою, оскільки не оскаржена відповідачем та залишається не погашеною, позивач звернувся до суду з позовом про накладання арешту на кошти та інші цінності відповідача.

Представник позивача у судове засідання не прибув. Через канцелярію суду подав клопотання за вхід. № 22277/15, відповідно до якого, просить суд розглядати справу без участі представника Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. в порядку письмового провадження (а.с.48).

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого ухвалу суду про відкриття провадження та призначення судового розгляду отримано 15.09.2015р. (а.с.52). Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду, або ж заперечень до адміністративного позову від відповідача не надходило.

Отже, суд вважає, що вжив усіх заходів щодо належного сповіщення сторін про час, дату та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, встановивши відсутність необхідності виклику свідків чи експертів, суд ухвалив про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КП Лиманськетеплокомуненерго зареєстроване 22.09.2009р. за № 0000792 (а.с.12-13). Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 15.01.2015р. № 531 КП Лиманськетеплокомуненерго узятий на обліку у контролюючих органах 23.09.2009р. за № 7063 (а.с.14).

КП Лиманськетеплокомуненерго має відкриті банківські рахунки № 5889 від 30.11.2012р. в ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011; №9869 від 15.05.2012р., №1292 від 24.09.2010р., №1292 від 28.02.2014р. в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» м. Одеса, МФО 328845; № 9310 від 08.12.2009р. та № 0666 від 08.12.2009р. в Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 328704; № 7372 від 24.12.2014р. казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998 (а.с.15).

Як вбачається із матеріалів справи, КП Лиманськетеплокомуненерго станом на 30.06.2015р. має заборгованість в загальній сумі 126344 грн., а саме: по податку на додану вартість - в сумі 125188,96 грн., в тому числі: по основному платежу в сумі 117910,95 грн., який виник згідно податкової декларації з податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 24.03.2015р. на загальну суму 29386,00 грн. (залишок боргу складає 17915,95грн.); податкової декларації з податку на додану вартість № НОМЕР_2 від 20.04.2015р. на загальну суму 30596,00 грн.; податкової декларації з податку на додану вартість № НОМЕР_3 від 14.05.2015р. на загальну суму 29058,00 грн.; податкової декларації з податку на додану вартість № НОМЕР_4 від 15.06.2015 р. на загальну суму 40338,00 грн. (а.с.20-27). Сума по штрафним санкціям 4372,23 грн., яка виникла згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 29.04.2015р. на загальну суму 170,00 грн.; податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 29.04.2015р. на загальну суму 1000,00 грн.; податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 12.06.2015р. на загальну суму 2254,92 грн.; податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_8 від 12.06.2015р. на загальну суму 947,31грн. (а.с.28, 36, 38-39). Сума залишку несплаченої пені склала 2905,78 грн., яка була нарахована на податкову декларацію з податку на додану вартість від 24.03.2015р. № НОМЕР_1 в сумі 295,17 грн., та податкову декларацію з податку на додану вартість від 16.10.2014р. № НОМЕР_9 в сумі 1601,86 грн., податкове повідомлення-рішення від 24.02.2015р.№ НОМЕР_10 в сумі 133,15 грн., податкове повідомлення-рішення від 25.11.2015р. № НОМЕР_10 в сумі 875,60 грн. По платі за користування надрами (код платежу 13030100) сума боргу складає 1155,59 гри., в тому числі залишок несплаченої пені склав 1155,59грн. відповідно до розрахунку № 4.

Згідно довідки від 30.06.2015р. № 6944/9/15-24-31 за даними карток особових рахунків платника податку КП Лиманськетеплокомуненерго податковий борг перед бюджетом складає 126344,55 грн. (а.с.10-11).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення у відповідності до п.59.1 ст.59 ПК України.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 1486-25 від 10.11.2014 року, якою визначено суму податкового боргу у розмірі 29280,62 грн. Вказана вимога отримана уповноваженою особою КП Лиманськетеплокомуненерго, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16).

У травні 2015 року Роздільнянська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства Лиманськетеплокомуненерго про стягнення коштів з рахунків боржника в сумі 32187,24 грн. Постановою суду у справі № 815/2874/15 від 21 липня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з позивача суму заборгованості у розмірі 32187,24 грн.

Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській обл. до банків обслуговуючих відповідача направлено інкасовані доручення № 194, № 195 зі сплати суми коштів за податковим боргом на загальну суму 32187,24 грн. Однак, на підставі п.12.11, п.12.6, п.12.7 глави 12 інструкції НБУ «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (№22, від 21.01.2004р.) вказані інкасовані доручення повернено без виконання (а.с.54-55).

Позивачем вживались заходи щодо розшуку майна відповідача, у зв'язку з чим направлено запит до Управління Державтоінспекції УМВС України в Одеській області щодо надання інформації про наявність на обліку ДАІ транспортних засобів, що перебувають у власності КП Лиманськетеплокомуненерго. Відповідно до відповіді на запит про надання інформації, повідомлено, що за КП Лиманськетеплокомуненерго автомототранспорт зареєстрованим не значиться (а.с.43).

Також, згідно інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 09.12.2014р. у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно КП Лиманськетеплокомуненерго відомості відсутні (а.с.44).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Відповідно до п.п.14.1.175. п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп.20.1.33 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого пп. 94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у ст. 94 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не повинна розглядатися судами як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма пп.20.1.33 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Норми пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 та п. 94.2 ст. 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість пп.20.1.33 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, податкові органи в силу пп. 20.1.33 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника майна достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена станом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги.

Умовою застосування норми пiдпункту 20.1.33 пункту 20.1 статтi 20 Податкового кодексу України є вiдсутнiсть у платника податкiв майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу. Вiдповiдна обставина повинна бути пiдтверджена пiд час судового розгляду. При цьому суд повинен встановити вiдсутнiсть вiдповiдного майна не взагалi, а саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективнiсть реалiзацiї якого забезпечується спецiальними заходами, зокрема адмiнiстративним арештом майна, у тому числi коштiв. В iншому разi вимога про застосування арешту коштiв буде передчасною. Наведена правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 29.04.2013р. № 642/12/13-13.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відсутнє майно для погашення податкового боргу на загальну суму 126344,55 грн.

Крім цього, суд зазначає, що Постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 року затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція).

Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та є обов'язкові для виконання ними (пункти 1.1. та 1.3 Інструкції).

Главою 10 Інструкції визначено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Пункт 10.2 Інструкції передбачає, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду (далі - документ про арешт коштів) накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. (пункт 10.3 Інструкції).

Пунктом 10.10 Інструкції передбачено, що у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

Банк виконує часткову оплату платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) відповідно до пункту 5.10 глави 5 та пункту 12.9 глави 12 цієї Інструкції.

До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог/інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта.

Банк після списання за платіжною вимогою/інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що у разі визначення конкретного розміру заборгованості у документі, яким накладено арешт, банк без порушення прав платника та одночасно клієнта банка в частині обмеження користування належними такому платнику коштами або цінностями, у разі повного виконання рішення про арешт та списання визначеної суми у визначеному розмірі, продовжує безперешкодно виконувати завдання по списанню або перерахуванню коштів платника за його бажанням.

Таким чином, вимога щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунках у банках обслуговуючих КП Лиманськетеплокомуненерго та належать платнику податків в сумі 126344,55грн., є правомірною та обґрунтованою.

Доказів сплати податкового боргу в сумі 126344,55 грн. відповідачем не надано. При цьому, позивачем надано докази відсутності у відповідача майна, достатнього для погашення податкового боргу.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач довів суду обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги та надав суду необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд.-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Роздільнянської обєднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області до Комунального підприємства Лиманськетеплокомуненерго про накладання арешту на кошти, - задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Комунального підприємства Лиманськетеплокомуненерго (ЄДРПОУ 3527728) на суму податкового боргу 126344,55 грн., які знаходяться на рахунках в установах банків: р/р 5889 від 30.11.2012р. в ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011; р/р 9869 від 15.05.2012р., р/р 1292 від 24.09.2010р., р/р 1292 від 28.02.2014р. в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» м. Одеса, МФО 328845; р/р 9310 від 08.12.2009р. та р/р 0666 від 08.12.2009р. в Южне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 328704.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова