Справа № 815/3601/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3601/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання - Гацанюк К.В.;

представника позивача - не з'явився;

представника відповідача - Антосюк Н.В. (довіреність від 05.03.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Балтської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Балтської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 05.06.2015 року № 66-23 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 1537,44 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа підприємець з 01.12.1994 року.

З 20.01.2006 року позивач перебуває на обліку в Балтській ОДПІ ГУ ДФС як платник єдиного податку 2 групи з обраною ставкою оподаткування 20% та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

18.03.2015 року позивач здійснив черговий платіж в сумі 1855,00 грн. та 463 грн. шляхом внесення готівки на відповідний рахунок відповідача через Чорноморську філію ПАТ КБ «Київска Русь».

Однак, з незалежних від позивача причин кошти на рахунок податкового органу не надійшли. Так, рахуючи, що у позивача виник борг, відповідач сформував та направив позивачу податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф66-23 від 05.06.2015 року на новостворений борг (недоїмку) по єдиному внеску в сумі 1537,44 грн.)

Позивач не погоджується з податковою вимогою № Ф66-23 від 05.06.2015 року, вважає її протиправною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства та такою, що належить до скасування.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві, просив розглядати справу без його участі (а.с.4-5).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с. 36-36).

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа підприємець з 01.12.1994 року за № 0000163 (а.с.8).

Позивач перебуває на обліку в Балтській ОДПІ ГУ ДФС як платник єдиного податку 2 групи з обраною ставкою оподаткування 20% та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 20.01.2006 року.

18.03.2015 року позивач здійснив платіж в сумі 1855,00 грн. та 463 грн. шляхом внесення готівки на відповідний рахунок відповідача через Чорноморську філію ПАТ КБ «Київска Русь», що підтверджуються квитанціями № 7803, № 7800 від 18.03.2015 (а.с.10).

Однак, з незалежних від позивача причин кошти на рахунок податкового органу не надійшли. Так, рахуючи, що у позивача виник борг відповідача сформував та направив позивачу податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф66-23 від 05.06.2015 року на новостворений борг (недоїмку) по єдиному внеску в сумі 1537,44 грн. ( а.с.6) Дану вимогу позивач отримав 18.06.2015 року.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі правові норми.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність податкової вимоги суд дійшов висновку, що його дії щодо складання податкової вимоги неправомірні, а позовні вимоги належать до задоволення.

Так, відповідно до п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні систем та переказ коштів в Україні» переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Згідно з п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні систем та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні систем та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст.32 зазначеного Закону, якою передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Крім того, відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених ПКУ, а також несе іншу відповідальність, встановлену ПКУ, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно п. 129.7 ст. 129 ПКУ не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Оскільки позивач, у передбачений закон строк звернувся до банку, на підтвердження чого надано копію платіжного документу, суд зазначає, що він виконав свій обов'язок щодо сплати податкового зобов'язання. За таких обставин суд зазначає, що передбачену законом відповідальність має нести саме банк.

Виходячи з вище зазначеного суд вважає, що оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі виконав свої обов'язки з ініціювання платежів та перерахування єдиного податку та єдиного внеску, а ненадходження коштів сталося з вини банку, то позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України: «Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідно місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його службова або посадова особа».

Згідно з пп.3 п.9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.

Водночас п.19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, орган Державної казначейської служби України зобов'язаний стягнути судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - відповідача.

В даному випадку стягнення судових витрат необхідно провести шляхом їх безспірного списання із рахунка Балтської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу від 05.06.2015 року № 66-23 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 1537,44 грн., яка винесена Балтською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області відносно ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1.

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, суму сплаченого судового збору в розмірі 182(сто вісімдесят два),70 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2015 року.

Суддя О.Я. Бойко

.