Справа № 43/10/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2010-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 43/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Юхтенко Л.Р.

при секретарі судового засідання - Коваленко І.І.

за участю сторін:

від позивача представник - ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача представник - ОСОБА_2, за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.05.2009 року № НОМЕР_1 в сумі 1 336 443 грн. у повному обсязі, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Відкрите акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (надалі - ВАТ «УДП») з позовом до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.05.2009 року № НОМЕР_1 в сумі 1 336 443 грн., винесене Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення від 12.05.2009 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняте відповідачем на підставі акту «Про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства та валютного законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року», є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем не було допущено порушення строків находження товару по імпорту передбачених ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», лакофарбова продукція була доставлена на адресу «ВАТ «УДП» іноземною компанією «International Paint Lnd» (Великобританія) відповідно до контракту № 1295 СПРФ від 30.12.2004, через ПП «Тарнада», яке відповідно до договору консигнації, укладеного з іноземною компанією «International Paint Lnd» діяло виключно в інтересах, від імені та на користь вказаної іноземної компанії. Крім цього, позивач вважає, що вказане рішення не відповідає нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню, з підстав того, що винесено відповідачем з порушенням строків, встановлених ст. 250 Господарського кодексу України, якою встановлюються строки застосування адміністративно-господарських санкцій до субєктів господарювання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, зокрема на те, що перевірка була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, під час перевірки перевіряючими було виявлено, що у позивача існує прострочена дебіторська заборгованість по контракту на поставку лакофарбової продукції № 1295 СПРФ від 30.12.2004 року, укладеному з компанією «International Paint Lnd» (Великобританія), по авансових платежах перерахованих 29.09.2005 року та 21.12.2005 року. Також було виявлено перерахування валютних коштів компанії «International Paint Lnd» по вказаному вище контракту по платіжним дорученням від 05.04.2007 року, 16.04.2007 року, 15.05.2007 року. Позивачем не були надані вантажно-митні декларації щодо надходження лакофарбової продукції по вказаному контракту на територію України на адресу ВАТ «УДП». Тому, у звязку з перевищенням нормативних термінів розрахунків за імпортними операціями по вказаному контракту позивачу правомірно були застосовані штрафні (фінансові) санкції у вигляді пені за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Також представник відповідача зазначив, що на вказаний вид штрафних санкцій не поширюється дія ст. 250 Цивільного кодексу України.

Суд, заслухавши представників сторін, що зявились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень на нього, матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією Одеської області була проведена планова виїзна перевірка ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 27.04.2009 № 125821 (витяг а.с. 16-21).

Під час перевірки відповідачем, зокрема, було встановлено та відображено в акті перевірки, що на виконання контракту на поставку лакофарбової продукції № 1295 СПРФ від 30.12.2004 року (а.с. 22-29), укладеного ВАТ «УДП» з іноземною компанією «International Paint Lnd» позивач здійснив попередню оплату за поставку лакофарбових матеріалів, в тому числі на суму 127 796, 4 дол. США (645 317, 82 грн.), а саме: 29.09.2005 року в сумі 77714 дол. США (граничний термін находження товару по імпорту 28 грудня 2005 року) та 21 грудня 2005 року 50082, 4 дол. США (граничний термін находження товару по імпорту 21 березня 2006 року), що було відображено у акті попередньої перевірки від 18.06.2007 року.

На час даної перевірки перевіряючим не були надані вантажно-митні декларації щодо надходження вказаної продукції на територію України на адресу ВАТ «УДП», були надані лише акти прийому-передачі від 29.06.2005 року (а.с. 44) та від 20.10.2005 року (а.с. 45), підписані між ПП «Тарнада», який передав товар та ВАТ «УДП», який прийняв товар. Тому, перевіряючи прийшли до висновку, що станом на 31.12.2008 року дебіторська заборгованість у сумі 127 796, 4 дол. США (645 371, 82 грн.) не погашена, чим порушена ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Також в акті перевірки відображено, що згідно з повідомленнями філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Ізмаїлі встановлено перерахування ВАТ «УДП» валютних коштів компанії «International Paint Lnd» на підставі вищенаведеного контракту, а саме: платіжне доручення № 197 від 05.04.2007 року (а.с. 34) на суму 40200 дол. США (203 010 грн.), термін розрахунків 04.07.2007 року; платіжне доручення № 229 від 16.04.2007 року (а.с. 35) на суму 16 274, 3 дол. США (82185, 22 грн.), термін розрахунків 15.07.2007 року; платіжне доручення № 294 від 15.05.2007 року (а.с. 40) на суму 25 021, 58 дол. США (126 358, 98 грн., термін розрахунків 13.08.2007 року. Разом 81 495, 88 дол. США (411 554, 19 грн.). Щодо факту надходження товару до перевірки були надані вищевказані платіжні доручення, рахунок платежу № 678232 від 30.08.2006 року на суму 53814, 3 дол. США (а.с.36, 37), рахунок платежу № 678220 від 30.08.2006 року на суму 2 660 дол. США (а.с. 38, 39), рахунок платежу № 697071 від 01.12.2006 року на суму 39 450, 2 дол. США (а.с.41), рахунок платежу № 678234 від 30.08.2006 року на суму 3412, 4 дол. США (а.с. 42), рахунок платежу № 699494 від 15.12.2006 року на суму 6015,2 дол. США (а.с. 43), прибуткові накладні і акти прийому-передачі лакофарбової продукції за підписами ВАТ «УДП», ПП «Тарнада» та компанії «International Paint Lnd» на суму 53814, 3 дол. США (271 762, 22 грн.), на суму 57 226, 7 дол. США (288994, 83 грн.), та на суму 39 450, 2 дол. США (199223, 51 грн.) (а.с. 125). При цьому не були надані вантажно-митні декларації типу ІМ-40. З цих підстав, перевіряючими зроблено висновок, що ВАТ «УДП» станом на 31.12.2008 року має дебіторську заборгованість в сумі 81 495, 88 дол. (411 554, 19 грн.), яка не погашена.

Крім того, в акті перевірки зафіксовано, що згідно з наданими до перевірки документами, а саме: актів прийому-передачі лакофарбової продукції встановлено, що продукція отримана ВАТ «УДП» у 2006 році, а сплата за отриманий товар здійснена у 2007 році на загальну суму 81 495, 88 дол. США (411 554, 19 грн.). Однак, станом на 01.01.2007 року по компанії «International Paint Lnd» по рахунку 63.2. бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість у сумі 7554 дол. США, яка виникла 30.12.2006 року, тобто вищевказана продукція згідно з даними бухгалтерського обліку у 2006 року не була оприбуткована, у звязку з чим встановлено неповернення товару по імпорту по компанії «International Paint Lnd» на загальну суму 209 292, 28 дол. США (1056926,01 грн.), що є порушенням ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Вказаний акт перевірки був підписаний з боку ВАТ «УДП» із зауваженнями.

На підставі вищевказаного акту Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією Одеської області було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.05.2009 року № НОМЕР_1, яким на підставі п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій до ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» у розмірі 1 336 443 грн. (а.с. 15).

Не погодившись з рішенням позивач звернувся до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції із скаргою від 20.05.2009 року № ЮС-589 (а.с. 55-59), за результатами розгляду якої було прийнято рішення про розгляд первинної скарги від 06.07.2009 року № 1/741/10/25-008 (а.с. 60-64), яким було скасовано визначене рішення у частині 234 811, 05 грн., як помилкове нараховане, а в іншій частині зазначене рішення залишено без змін.

Позивачем була подана повторна скарга до Державної податкової адміністрації в Одеській області від 15.07.2009 року № ЮС-827 (а.с. 65-70), за результатами розгляду якої Державною податковою адміністрацією в Одеській області було прийнято рішення від 14.09.2009 року № 33119/10/25-007 про залишення без змін рішення про розгляд первинної скарги від 06.07.2009 року № 1/741/10/25-008 (а.с.71-74).

Позивачем було подано скаргу до Державної податкової адміністрації України від 30.09.2009 року № ЧМ/431 (а.с. 75-78), за результатами розгляду якої рішенням Державної податкової адміністрації України від 01.12.2009 року № 12373/6/25-0415 (а.с. 79-80) оскаржуване рішення, з урахуванням рішення Ізмаїльської ОДПІ від 14 вересня 2009 року, було залишено без змін

Позивач вважає, що взагалі неправомірно нарахована пеня в порядку ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки на виконання контракту № 376 від 31.08.2001 року (а.с. 46-54) (договору консигнації), укладеного між іноземною компанією «International Paint Lnd» та ПП «Тарнада», останнє від імені та за дорученням вказаної компанії поставила позивачу фарбу, що підтверджується відповідними трьохсторонніми актами прийому-передачі, які додані до матеріалів справи. Також вказане рішення підлягає скасуванню, оскільки воно винесено відповідачем з порушенням строків, встановлених ст. 250 Господарського кодексу України.

Проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, та досліджені докази, які є в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2004 року між компанією «International Paints Ltd» (Великобританія) (продавець) та ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» (покупець) було укладено контракт на поставку лакофарбової продукції № 1295 СПРФ, відповідно до якого продавець зобовязується поставити та продати, а покупець прийняти та оплатити лакофарбові матеріали на умовах DDP - Кілія. Пунктом 2 цього Договору визначено, що відвантаження товару здійснюється продавцем зі складу у м. Одеса. Оплата усіх витрат, повязаних із митним оформленням поставки фарби і доставкою у пункт призначення здійснюється за рахунок продавця. Умовами договору також визначено, що прийом-передача товару здійснюється уповноваженим представником продавця і покупця з оформленням та підписанням акта приймання-передачі товару, який засвідчується печаткою обох сторін.

Умови поставки товару DDP-Кілія (DELIVERED DUTY PAID) відповідно до правил Інкотремс - офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати від 01.01.2000 року означають поставку зі сплатою мита у Кілію. Термін "поставка зі сплатою мита" означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення. Обовязки продавця при таких умовах, зокрема, включають умови поставки, відповідно до яких продавець зобов'язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки.

З вищенаведеного вбачається, що даним зовнішньоекономічним контрактом не передбачено обовязку позивача самостійно здійснювати митне очищення товару, а за умовами поставки він отримує визначений товар після проходження процедури митного оформлення.

Судом встановлено, що на виконання вказаного контракту позивач здійснив іноземній компанії «International Paint Lnd» попередню оплату за поставку лакофарбових матеріалів, в тому числі: на суму 127 796, 4 дол. США (645 317, 82 грн.), а саме: 29.09.2005 року в сумі 77714 дол. США (граничний термін находження товару по імпорту 28 грудня 2005 року) та 21 грудня 2005 року 50082, 4 дол. США (граничний термін находження товару по імпорту 21 березня 2006 року, що було відображено у акті попередньої перевірки від 18.06.2007 року. Також позивачем була зроблена попередня оплата за поставку лакофарбових матеріалів, яка була проведена у першому півріччі 2007 року відповідно до платіжного доручення № 197 від 05.04.2007 року (а.с. 34) на суму 40200 дол. США (203 010 грн.), термін розрахунків 04.07.2007 року; платіжного доручення № 229 від 16.04.2007 року (а.с. 35) на суму 16 274, 3 дол. США (82185, 22 грн.), термін розрахунків 15.07.2007 року; платіжного доручення № 294 від 15.05.2007 року (а.с. 40) на суму 25 021, 58 дол. США (126 358, 98 грн.), термін розрахунків 13.08.2007 року. Разом 81 495, 88 дол. США (411 554, 19 грн.).

Суд встановив, що 31.08.2001 року між компанією «International Paints Ltd» (консигнант) та ПП «Тарнада» (консигнатор) було укладено контракт № 376, відповідно до якого консигнатор приймає товар та надає консигнанту складські послуги, необхідні для розміщення та зберігання продукції консигнанта під митним контролем на ліцензійному митному складі «відкритого типу», організовує та забезпечує всі необхідні послуги, враховуючи зберігання і поставку товару, митне очищення і документацію, організацію транспорту для доставки вантажу консигнанта на території України у відповідності із його розпорядженнями, забезпечує маркетингове посередництво в руху товару для всіх клієнтів консигнанта на території України та за її межами без передачі прав власності або з правом власності на товар консигнатору у відповідності із інструкціями консигната, забезпечує формування партій товару, їх митне оформлення, дроблення партій товару по відправкам, доставку вантажу для всіх клієнтів як від свого імені, так і від імені консигнанта.

Відповідно до акту приймання-передачі лакофарбової продукції на підставі контракту № 1295 СПРФ від 30.12.2004 року, який датується 29.06.2005 року (а.с. 44), ПП «Тарнада» за дорученням компанії «Інтернешнл Пейнт Лтд» здійснило митне очищення партії лакофарбувальних матеріалів, що поступила на адресу ПП «Тарнада» відповідно до рахунку MOD 00126 від 18.05.2005 року та передало ВАТ «Українське дунайське пароплавство» продукцію на загальну суму 77714,00 доларів США, зокрема, Інтерплейт 408 NEA 407/409 410 банок по 20 літрів, за ціною 6,29 доларів США, на загальну суму 51578,00 доларів США, Інтерград 400 КВА 400/403 88 банок по 20 літрів, за ціною 6,15 доларів США, на загальну суму 10824,00 доларів США, Інтерград 400 КВА 402/403 88 банок по 20 літрів, за ціною 6,15 доларів США, на загальну суму 10824,00 доларів США, розчинник GTA 220 44 банки по 25 літрів, за ціною 4,08 доларів США, на загальну суму 4488,00 доларів США.

Відповідно до акту приймання-передачі лакофарбової продукції на підставі контракту № 1295 СПРФ від 30.12.2004 року, який датується 29.10.2005 року (а.с. 45), ПП «Тарнада» за дорученням компанії «Інтернешнл Пейнт Лтд» здійснило митне очищення партії лакофарбувальних матеріалів, що поступила на адресу ПП «Тарнада» відповідно до рахунку MOD 00131 від 08.08.2005 року та передало ВАТ «Українське дунайське пароплавство» продукцію на загальну суму 50082,40 доларів США, в тому числі Інтергард 269 ЕGА 088/089 88 банок по 20 літрів, за ціною 5,54 доларів США, на загальну суму 9750,40 доларів США; Інтегард 400 КВА 400/403 154 банки по 20 літрів, за ціною 6,15 доларів США, на загальну суму 18942,00 доларів США; Інтергард 400 КВА 402/403 154 банки по 20 літрів, за ціною 6,15 доларів США, на загальну суму 18942,00 доларів США; розчинник GTA 220 24 банки по 25 літрів, за ціною 4,08 доларів США, на загальну суму 2448,00 доларів США.

Відповідно до акту прийому-передачі № 3 до вказаного контракту, датованого 27.04.2006 року (а.с. 125) ПП «Тарнада» за дорученням компанії «Інтернешнл Пейнт Лтд» здійснило митне очищення партії лакофарбувальних матеріалів, що поступила на адресу ПП «Тарнада» відповідно до рахунку MOD 00138-140 від 15.02.2006 року та передало ВАТ «Українське дунайське пароплавство» продукцію на загальну суму 39 450, 20 доларів США, в тому числі Інтерплейт 408 NEA 407/409 299 банок по 20 літрів, за ціною 6,29 доларів США, на загальну суму 37 614, 20 доларів США, розчинник GTA 220 18 банки по 25 літрів, за ціною 4,08 доларів США, на загальну суму 1 836 доларів США. Інші акти прийому-передачі суду надані не були.

Згідно із п. 31 Правил застосування Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", затверджених постановою Верховної Ради України від 27.06.1995 року № 247/95-ВР консигнаційною операцією вважається господарча операція суб'єкта підприємницької діяльності (консигнанта), що передбачає експорт матеріальних цінностей до складу іншого суб'єкта підприємницької діяльності (консигнатора) з дорученням реалізувати зазначені матеріальні цінності на комісійних засадах. Порядок віднесення операцій резидентів у разі провадження ними зовнішньоекономічної діяльності до договорів виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, оперативного та фінансового лізингу, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2002 р. № 445, містить більш розгорнуту характеристику консигнаційних операцій. Згідно із п. 3 цього документа до операцій резидентів, які здійснюються під час виконання договорів консигнації, належать операції з реалізації товарів, відповідно до яких одна сторона (консигнатор) зобов'язується за дорученням другої сторони (консигнанта) протягом визначеного часу (терміну дії угоди консигнації) за обумовлену винагороду продати з консигнаційного складу від свого імені товари, які належать консигнанту. В договорах консигнації консигнатор виступає від свого імені, проте діє за дорученням та за рахунок консигнанта. Це положення є аналогічним положенням ЦК України щодо договору комісії, за якими комісіонер діє від свого імені, за дорученням та за рахунок комітента. Таким чином, розрахунки за реалізовану продукцію проводяться безпосередньо між консигнатором та третіми особами.

Однак, у п. 4.2. вищевказаного договору консигнації, укладеного між компанією «International Paints Ltd» (консигнант) та ПП «Тарнада» (консигнатор), визначено, що вартість вантажу, реалізованого консигнатором, сплачується на рахунок консигнанта. Враховуючи умови зазначеного договору консигнації, суд вважає, що за своїм змістом він виходить за межі консигнаційної операції, визначеної чинним законодавством України, та містить у собі обовязки консигнатора, які збігаються з діяльністю митного брокера, взаємовідносини з яким повинні оформлюватися договором доручення. Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Таким чином, відповідно до вказаного договору ПП «Тарнада» під час митного оформлення товару повинно виступати від імені консигнанта; підприємство отримує товар та надає складські послуги, що є характерною рисою договору консигнації, проте, в подальшому під час реалізації продукції виступає не від свого імені, що повинно відповідати змісту консигнаційної операції, а від імені компанії «International Paints Ltd». За таких обставин, здійснюючи процедуру митного оформлення товару за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним між консигнантом та резидентом, ПП «Тарнада» повинна виходити з того, що оформлення має здійснюватися в межах такого контракту, що передбачає деякі особливості процедури митного оформлення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції на момент здійснення позивачем авансового платежу за контрактом) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Момент перетину товаром митного кордону України збігається із засвідченням митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 Інструкції про порядок здійснення контролю й отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.99 р. № 136, банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту продукції з увезенням її на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, на підставі ВМД (типу IM-40 "Імпорт", IM-41 "Реімпорт", IM-72 "Магазин безмитної торгівлі", IM-75 "Відмова на користь держави", IM-76 "Знищення або руйнування") та за наявності інформації про цю операцію в реєстрі ВМД, а в інших випадках - після пред'явлення резидентом документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення нерезидентом поставки продукції, виконання робіт, надання послуг.

Тобто, датою здійснення імпортної операції слід вважати саме момент фактичного перетину митного кордону та надходження товару до митної території України, проте, при обовязковому оформленні в подальшому ВМД типу IM-40 «Імпорт».

Суду позивачем не надані вантажно-митні декларації щодо надходження вказаного товару на адресу ВАТ «УДП» та докази того, що лакофарбова продукція, яка пройшла процедуру митного оформлення, отримана ПП «Тарнада» саме в межах виконання компанією «International Paints Ltd» зобовязання за зовнішньоекономічним контрактом на поставку лакофарбової продукції від 30.12.2004 року № 1295 СПРФ, укладеного нею із ВАТ «Українське Дунайське пароплавство».

Таким чином, відсутні докази факту здійснення імпортної операції саме ВАТ «Українське Дунайське пароплавство».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Чинне законодавство України, як було зазначено вище, повязує здійснення імпортної операції із моментом перетину митного кордону та надходження товару до митної території України, проте, при обовязковому оформленні в подальшому ВМД типу IM-40 "Імпорт». Позивачем такі вантажні митні декларації до суду не надані, у звязку з чим факт поставки товару за цим контрактом та факт здійснення імпортної операції суд вважає недоведеним.

Висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики про подовження встановленого статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» терміну здійснення імпортної операції, а також докази про звернення позивачем до суду відповідно до вимог ст. 4 Закону до суду не надані.

Враховуючи наведене, судом встановлене порушення ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» строку, передбаченого статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що відповідно до ст. 4 цього Закону є підставою для стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що норми цивільного законодавства не повязують виконання договору з наявністю вантажно-митної декларації, виписаної на його імя, оскільки штрафні (фінансові) санкції застосовані до позивача не через порушення цивільно-правового зобовязання, а через порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, положення якого повязують здійснення імпортної операції із наявністю відповідної вантажної митної декларації.

Також суд відхиляє посилання представника позивача на порушення строків, встановлених ст. 250 Господарського кодексу України щодо застосування адміністративно-господарських санкцій до субєктів господарювання, оскільки вчинене позивачем порушення правил здійснення господарської діяльності є триваючим.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийняте Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією Одеської області на підставі акту від 27.04.2009 року № 125821, складеного за результатами проведеної планової виїзної перевірки ВАТ «Українське Дунайське пароплавство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року, в якому були допущені позивачем виявлені під час перевірки порушення валютного законодавства.

Право державних податкових інспекцій за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства передбачене п. 11 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні та ч. 5 ст. 4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до рішення відповідача про результати розгляду первинної скарги, яким частково було скасоване оскаржуване рішення в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 234 811,05 грн., загальний розмір пені складає 1 101 631, 95 грн., який складається із суми 706696, 22 грн. за період з 01.01.2007 року по 01.01.2008 року за перевищення нормативних термінів розрахунків за імпортними операціями в сумі 127 796, 4 дол. США (645 371, 82 грн.) (розрахунок приводиться в рішенні про результати розгляду первинної скарги а.с. 61 зворотній бік), та із суми 394 935, 73 грн. за період до 01.01.2008 року, що не перевищує дебіторської заборгованості (розрахунок приводиться в рішенні про результати розгляду первинної скарги а.с. 63 зворотній бік), нарахування якого здійснено у відповідності до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами внесеними Законом України від 31.05.2007 року № 1108-У, який набув законної сили з 01.01.2008 року.

Суд приходить до висновку, що вищезазначений розмір пені визначений відповідачем у відповідності до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виходячи із нижчевикладеного.

Закон України від 31.05.2007 року № 1108-V "Про внесення змін до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", яким внесені зміні до ст. ст. 2, 4 вказаного Закону та встановлено, що строк зарахування виручки в іноземній валюті збільшений до 180 днів та загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару), набрав чинності з 1 січня 2008 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність. Таким чином, дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон України від 31.05.2007 року № 1108-V "Про внесення змін до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті"" не містить вказівки про його зворотну дію в часі.

Відповідачем проводилося перевірка зовнішньоекономічної діяльності позивача за період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року, тому виходячи із вищевикладеного, перевіряючими правомірно було застосовано передбачений попередньою редакцією Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" 90-денний термін розрахунків та нарахування пені до моменту зарахування валютної виручки або надходження імпортованого товару, проте Законом України від 31.05.2007 року № 1108-V, який вступив у законну силу 01.01.2008 року, обмежений розмір пені до суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару), що помякшує відповідальність, тому перевіряючими правомірно нарахований розмір пені тільки до 01.01.2008 року.

Відповідно до п.п.6.4.3. п. 6.3. ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в преамбулі якого зазначається, що це є спеціальним законом в тому числі з питань нарахування та сплати пені і штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності), якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення, то воно вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим такого рішення.

Проте позивач просить скасувати суд прийняте відповідачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.05.2009 року № НОМЕР_1 в сумі 1 336 443 грн. у повному обсязі, не погоджуючись тим самим із виключеною частиною пені рішенням відповідача про результати розгляду первинної скарги.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням рішення відповідача про результати розгляду первинної скарги, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат відповідача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, керуючись ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 10, 11-1, 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», положень Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та керуючись ст. ст.2, 4, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.05.2009 року № НОМЕР_1 в сумі 1 336 443 грн. у повному обсязі відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк заяви про апеляційне оскарження у порядку передбаченому ст. 186 КАС України і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 25 травня 2010 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя Л.Р. Юхтенко

Відмовити в задоволенні позову

25 травня 2010 року.