Справа № 2а/0470/3559/11
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

12 жовтня 2011 року м.Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Жукової Є.О.

судді Луніної О.С.

судді Кучми К.С.

при секретарі судового засідання Коваленко М.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представників відповідача №2 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представника відповідача №3, 4 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»про постановлення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції в ОСОБА_3 Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та нарахованої пені, визнання протиправною бездіяльності, -

в с т а н о в и в :

29 березня 2011р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф», в якому позивач просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.05.2011р.:

- стягнути на користь позивача з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області заборгованість по відшкодуванню податку на додану вартість за липень 2010 року в сумі 3400853грн. та за жовтень 2010 року в сумі 1656715грн.;

- стягнути на користь позивача з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області нараховану з 03.02.2011р. по 16.05.2011р. пеню за прострочку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в сумі 44082грн. 42коп;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції в ОСОБА_3 Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної податкової адміністрації України щодо проведення дій по складанню висновків, узагальненої інформації та бюджетному відшкодуванню товариству з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»податку на додану вартість за липень 2010 року у сумі 3400853грн., за жовтень 2010 року у сумі 1656715грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2011р. було відкрито провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду.

30.08.2011р. від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, в якому позивач зазначив, що Головним управлінням Державного казначейства України в Дніпропетровській області була відшкодована ТОВ «Аквалайф»заборгованість по бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість за липень 2010 року в сумі 3400853грн. та за жовтень 2010 року в сумі 1656715грн., що підтверджується платіжними дорученням від 15.08.2011р. №1653 та №1652. На підставі зазначеного позивач просив закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2011р. клопотання позивача було задоволено та закрито провадження в частині позовних вимог, щодо стягнення на користь ТОВ «Аквалайф»з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість за липень 2010 року в сумі 3400853грн. та за жовтень 2010 року в сумі 1656715грн.

02.09.2011р. адміністративну справу №2а/0470/3559/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції в ОСОБА_3 Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та нарахованої пені, визнання протиправною бездіяльності було розглянуто по суті та винесено постанову від 02.09.2011р., якою в задоволенні позовних вимог ТОВ «Аквалайф»про: стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області нараховаої з 03.02.2011р. по 16.05.2011р. пені за прострочку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 44082грн. 42коп. та визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції в ОСОБА_3 Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної податкової адміністрації України щодо проведення дій по складанню висновків, узагальненої інформації та бюджетному відшкодуванню товариству з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»з податку на додану вартість за липень 2010 року у сумі 3400853грн., за жовтень 2010 року у сумі 1656715грн. було відмовлено.

23.09.2011р. від представника позивача надійшла заява про постановлення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, мотивована наступним.

Ні ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2011р., ні постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2011р. не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які позивач просив стягнути з Державного бюджету України, посилаючись на норму ст.95 КАС України, згідно з якою, суд за заявою позивача присуджує понесені ним витрати у справі із відповідача, якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримала зазначену заяву та просила суд її задовольнити, постановивши додаткову постанову про стягнення з державного бюджету на користь позивача суми судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам, зазначивши при цьому що сплата судових витрат підтверджується квитанціями №73 від 28.03.2011р. на суму 1700грн. та №73 від 28.03.2011р. на суму 3грн. 40коп.

Представники відповідачів №2, 3, 4 щодо задоволення зазначеної заяви не заперечували, при цьому зазначили, що сума судових витрат, сплачена позивачем, підлягає стягненню не з відповідачів, а з державного бюджету пропорційно задоволеним позовним вимогам, пославшись на відповідну практику Вищого адміністративного суду України при вирішенні зазначених питань.

Представник відповідачів №1,5 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви про постановлення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі №2а/0470/3559/11 повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.168 КАС України суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.

Суд, дослідивши заяву позивача, вислухавши думку представників сторін по справі, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення зазначеної заяви по суті, постановляє додаткове судове рішення про розподіл судових витрат виходячи з наступного.

Питання, повязані з визначенням, сплатою та розподілом судових витрат регулюються нормами КАС України, Декрету Кабінету міністрів України «Про державне мито»№7-93 від 21.01.1993р. з відповідними змінами і доповненнями.

Згідно ст.1 Декрету Кабінету міністрів України «Про державне мито»№7-93 від 21.01.1993р. (далі - Декрет) платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Стаття 2 п.1 Декрету Кабінету міністрів України зазначає, що державне мито справляється із позовних заяв, заяв з переддоговірних спорів, заяв (скарг) у справах окремого провадження і скарг на рішення, прийняті відносно релігійних організацій, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили, а також за видачу судами копій документів.

Згідно ч.1, 2 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КАС України особа, яка звертається до адміністративного суду із позовною заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами, повинна сплатити судовий збір.

Згідно п.3 р.VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита. Розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту. Розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 гривень.

Зі змісту наведених вище норм чинного законодавства України вбачається, що розмір сплати судового збору при зверненні фізичної або юридичної особи, яка не звільнена від сплати державного мита на підставі вимог ст.4 Декрету, становить 3грн. 40коп., а у разі заявлення майнових вимог 1 відсоток від суми вимоги, але не більше 1700грн.

Із змісту адміністративного позову ТОВ «Аквалайф»вбачаються позовні вимоги як немайнового так і майнового характеру. При цьому немайновою вимогою є вимога про визнання бездіяльності субєктів владних повноважень протиправною, а майновими вимогами є вимога про стягнення з державного бюджету суми відшкодування ПДВ за липень, жовтень 2010 року в розмірі 5057568грн. та вимога щодо стягнення суми самостійно нарахованої позивачем пені за прострочку бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 44082грн. 42коп.

Суд, дослідивши позовні вимоги адміністративного позову ТОВ «Аквалайф», встановив, що позивач заявив немайнову вимогу в частині визнання бездіяльності субєктів владних повноважень протиправною, за що останнім був сплачений судовий збір в розмірі 3грн. 40коп., що підтверджується платіжним дорученням №72 від 28.03.2011р. та майнові вимоги в частині бюджетного відшкодування ТОВ «Аквалайф»суми ПДВ за липень, жовтень 2010 року в розмірі 5057568грн., а ткож суми самостійно нарахованої позивачем пені за прострочку бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2010 року в розмірі 44082грн. 42коп., за що останнім був сплачений судовий збір в розмірі 1700грн., що підтверджується платіжним дорученням №73 від 28.03.2011р.

Оскільки, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2011р. у справі №2а/0470/3559/11 позивачу - ТОВ «Аквалайф»було відмовлено в задоволенні немайнової позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції в ОСОБА_3 Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної податкової адміністрації України щодо проведення дій по складанню висновків, узагальненої інформації та бюджетному відшкодуванню товариству з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»податку на додану вартість за липень 2010 року 3400853грн., за жовтень 2010 року 1656715грн., суд дійшов висновку, що сума судового збору в розмірі 3грн. 40коп. стягненню з державного бюджету не підлягає.

Також суд дійшов висновку, що не підлягає стягненню з державного бюджету і сплачена позивачем та включена до загальної суми судового збору сума судових витрат у розмірі 1% від суми самостійно нарахованої позивачем пені за прострочку бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2010 року в розмірі 44082грн. 42коп., яка складає 440,85 гривень, оскільки постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2011р. було також відмовлено в задоволенні позовної вимоги позивача майнового характеру щодо стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області нарахованої з 03.02.2011р. по 16.05.2011р. пені за прострочку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в сумі 44082грн. 42коп.

Щодо стягнення з Державного бюджету України суми судового збору, сплаченої позивачем за заявлення майнової вимоги про відшкодування заявленої в адміністративному позові суми ПДВ, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.95 КАС України у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2011р. було закрито провадження в частині позовних вимог, а саме: щодо стягнення на користь ТОВ «Аквалайф»з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість за липень 2010 року в сумі 3400853грн. та за жовтень 2010 року в сумі 1656715грн.

Підставою для прийняття у справі рішення про закриття провадження у частині позовних вимог стала заява позивача ТОВ «Аквалайф»про часткову відмову від позову у звязку із сплатою відповідачем бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за липень 2010 року в сумі 3400853грн. та за жовтень 2010 року в сумі 1656715грн на користь позивача, відповідно до платіжних доручень від 15.08.2011р. за №1653 та №1652.

З наведеного вище вбачається, що позивач фактично звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про відмову від позову в частині заявлених позовних вимог внаслідок відшкодування з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області заборгованості по податку на додану вартість за липень 2010 року в сумі 3400853грн. та за жовтень 2010 року в сумі 1656715грн, яке було здійснене відповідачем після подання адміністративного позову.

Так, статтею 95 КАС України дійсно передбачено, що у разі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Однак, зазначена стаття не містить застереження щодо покладення такого обовязку і в тому разі, коли відповідач звільнений від сплати судового збору.

Статтею 4 Декрету Кабінету Міністрів Укрнаїни «Про державне мито»встановлено пільги щодо сплати державного мита, зокрема підпунктом 15 цієї статті, від сплати державного мита звільняються фінансові органи та державні податкові інспекції - позивачі й відповідачі за позовами до суду та господарського суду.

Враховуючи положення частини 1 статті 94 КАС України, згідно якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторонни, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), а також ст.13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», якою передбачено, що збитки, завдані неправомірними діями посадових осіб органів державної податкової служби, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»сума судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1259грн. 15коп, яка обчислюється як відємне значення, отримане шляхом віднімання 1% суми заявленої до стягнення пені, що становить 440грн. 85коп. від загальної суми судового збору, сплаченої позивачем за подання позовних вимог майнового характеру - 1700 грн., а саме: 1700грн. 440грн. 85коп. = 1259грн. 15коп.

Аналогічної думки дотримується і Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 12.01.2011 року по справі №К-21094/10.

Керуючись ст.ст.163, 168 Кодексу адміністративного судочинства України,суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»про постановлення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з Держаного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквалайф»суму судового збору в розмірі 1259грн. 15коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Жукова

Суддя О.С. Луніна

Суддя К.С. Кучма