Справа № 22-а-1653/11
Суддя: Лисенко П. П.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-1653/11 19.04.2011 Головуюча у першій інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 68 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

іменем України

19 квітня 2011 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Ямкової О.О. та Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання - Бобуйок І.Ф.,

з участю позивача ОСОБА_3

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про покладення зобовязання здійснити перерахунок пенсії та стягнення недоотриманих сум, -

в с т а н о в и л а :

27 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до управління Пенсійного фонду в Заводському районі м. Миколаєва (далі УПФ), в якому зазначала, що вона має статус потерпілої внаслідок Чорнобильській катастрофи 1 категорії і отримує пенсію, як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою. Крім того, відповідно до статей 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон №796-ХІІ), має право й на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Посилаючись на те, що розмір виплат по пенсіям, що здійснює відповідач, не відповідає вимогам Закону №796-ХІІ, просила зобов'язати УПФ провести перерахунок основної та додаткової пенсії у належному розмірі за період з 1 жовтня 2007 року, зобовязати у подальшому проводити виплати відповідно до Закону № 796 ХІІ, а також стягнути за період з 1 жовтня 2007 року по 1 травня 2010 року 97 194 гривні 78 копійок перерахованої заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 року позов задоволено. На УПФ покладено обов'язок здійснити перерахунок пенсій відповідно до вимог статей 50, 54 Закону №796-ХІІ з 1 жовтня 2007 р. по 1 травня 2010 р. і стягнуто заборгованість за вказаний період у розмірі 97 194 гривні 78 копійок. Крім того, на відповідача покладено обовязок у подальшому виплачувати позивачу пенсію відповідно до вимог статей 50, 54 Закону №796-ХІ і розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

На підставі Закону України від 02 грудня 2010 року «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, апеляційні скарги на рішення місцевих судів по справам щодо соціальних виплат, розглянутих в порядку цивільного судочинства, розглядаються апеляційними судами в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи, та має право на пенсію відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді : а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону №796-ХІІ, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій не можуть бути меншими, ніж: по II групі інвалідності - восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього закону інвалідам ІІ групи цієї категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІУ) встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 1 січня 2007 року 380 грн., з 1 квітня 2007 року 406 грн., з 1 жовтня 2007 року 411 грн., з 1 січня 2008 року 470 грн., з 1 квітня 2008 року 481 грн., з 1 жовтня 2008 року 498 грн., у 2009 році 498 грн., з 1 листопада 2009 року 573 грн., з 01 січня 2010 року 695,00 грн.,з 01 квітня 2010 року 706,00 грн., з 01 липня 2010 року 709,00 грн., з 01 жовтня 2010 року 723,00 грн., з 01 грудня 2010 року 734,00 грн.

Розрахунок державної та додаткової пенсії ОСОБА_3 до 1 січня 2008 року відповідач здійснював відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, тобто в меншому розмірі, ніж передбачено Законом №796-ХІІ.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про державний бюджет України на відповідний рік, з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, дії відповідача щодо виплати пенсій до 1 січня 2008 року в розмірі, меншому ніж встановлено статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, є неправомірними.

Тому висновок суду про задоволення вимог позивача за цей період є законним та обґрунтованим.

Законом України від 28 грудня 2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» (підпункти 12 та 15 пункту 28 розділу ІІ ) змінено редакцію статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ). Цими нормами, які набули чинності з 1 січня 2008 року, передбачено, що державна пенсія інвалідів ІІ групи не може бути меншої ніж 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсія 20 процентів цього мінімуму.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Отже, розмір державної та додаткової пенсії з 1 січня до 22 травня 2008 року визначався статтями 50 та 54 Закону №796-ХІІ в новій редакції, а після 22 травня 2008 року в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року.

Таким чином, у 2008 році тільки з 22 травня у позивача виникло право на перерахунок державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених Законом №796-ХІІ, в попередній редакції.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на зміни закону та безпідставно зобовязав відповідача перерахувати державну та додаткову пенсії за весь 2008 рік.

За таких обставин допущена судом 1 інстанції помилка підлягає виправленню постановою апеляційної інстанції.

В 2009 та 2010 роках бюджетне законодавство не встановлювало будь-яких обмежень у застосуванні правил статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ.

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не можуть бути підставою для нарахування державної та додаткової пенсій розміри, передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 та № 654 від 16 липня 2008 року.

Крім того, не можна погодитись з рішенням суду в частині стягнення з відповідача недоплачених сум пенсії та покладення обовязку виплачувати підвищені пенсії в майбутньому, оскільки, з урахуванням особливостей законодавчого регулювання соціальних відносин, такий спосіб захисту не прийнятний для спірних правовідносин. З метою захисту порушених прав громадян у сфері соціального захисту суд може визнати дії відповідача незаконними та в такому разі зобовязати провести нарахування (перерахування) та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Суд при розподілі судових витрат помилково стягнув з УПФ витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн., так як зазначені позовні вимоги носять не матеріальний характер й складають 37 грн.

Інших доводів, які стосуються висновків суду та застосування ним норм пенсійного та бюджетного законодавства, в тому числі і застосування правил статті 100 КАС України, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст. 195, 201, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 року скасувати у повному обсязі і ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про зобовязання здійснити перерахунок пенсії та стягнення недоотриманих сум задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити ОСОБА_3 державну та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статей 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 1 жовтня по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року по 1 травня 2010 року, виходячи із величини прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної законом на відповідні періоди.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_3 37 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті вимог відмовити за їх безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Судді: