Справа № 22-а-1668/11
Суддя: Лисенко П. П.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-1668/11 12.04.2011
Справа №22а-1668/11 Головуючий у І інстанції Кологрива Т.М.
Категорія 86 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2011 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Шолох З.Л. та Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Величковською В.С.,

без участі сторін,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області переглянула постанову місцевого Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2008 року, ухвалену у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області (далі - Управління) про покладення зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

встановила:

4 липня 2008 року ОСОБА_2. звернувся в суд з наведеним позовом до Управління, в якому просив зобов'язати відповідача провести перерахунок разової грошової допомоги до Дня Перемоги в період з 2005 року по 2007 рік та виплатити недоотримані кошти у розмірі 7 788 грн. 48 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог він посилався на те, що має статус інваліда війни та право на щорічну разову державну допомогу до Дня Перемоги. Однак відповідач в період з 2005 року по 2007 рік відповідно до Законів України "Про державний бюджет України" на відповідні роки провів йому виплату цієї допомоги в розмірі, нижчому, ніж передбачено ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2008 року позов задоволено частково. Зобов'язано Управління здійснити перерахунок щорічної грошової допомоги, як інваліду війни за 2007 рік та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі 2 920 гривень 48 копійок.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк на звернення до суду з цим позовом в частині вимог за період 2005-2006 років, тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише за період 2007 року.

Між тим, з таким висновком суду не можна погодитись, так як судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Так з матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом війни і має право на щорічну одноразову допомогу до 5 травня.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII (із змінами, внесеними Законом від 25 грудня 1998 року) у зв'язку з Днем Перемоги йому передбачена щорічна виплата до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Судом правильно встановлено, що на період виникнення правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно - правові акти (Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та закони України про Державний бюджет України на період з 2005 року по 2007 рік). Зазначені закони мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

За змістом ст. 150 Конституції України, яка діяла на час виникнення спірних відносин (далі - Конституція України), рішення Конституційного Суду України є обов'язковими для виконання на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто рішення Конституційного Суду України мають пріоритетну дію.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Однак Законами України «Про Державний бюджет України на 2005 - 2007 роки» інвалідам війни, до яких відноситься позивач, виплата разової грошової допомоги у зазначений період була передбачена відповідно у розмірі 330 гривень, 330 гривень, 360 гривень.

Зазначені закони України в період з 5 травня по 30 вересня відповідних років, протягом якого позивач міг отримати грошову допомогу (ч.4 ст. 17-1 Закону від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ), не визнані неконституційними. Тобто, в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно - правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювати розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того, чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.»

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що законами України «Про державний бюджет України на 2005-2007 роки» фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення саме законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки.

Що стосується позовних вимог за період 2007 року, колегія суддів приходить до наступного.

Рішенням Конституційного Суду України про визнання змін, внесених законами України "Про державний бюджет України на 2007 рік" до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щодо визначення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня такими, що не відповідають Конституції України, було прийнято 09 липня 2007 року.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно в період з 01 січня 2007 року до 09 липня 2007 року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» були чинними та підлягали виконанню, а органи, уповноважені на здійснення цих виплат, у цей час діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із дати прийняття рішення Конституційним Судом України особи мають право на виплату до 5 травня у розмірах визначених законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено право осіб, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Із системного аналізу зазначених нормативних актів випливає, що право на отримання щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірах, установлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», мають особи, які взагалі не отримали її з різних причин до 5 травня, у разі їх звернення за отриманням такої допомоги після поновлення дії норм цих законів у зв'язку з визнанням неконституційними змін до них, у .строк до 30 вересня відповідного року.

З огляду на викладене, постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 202 207 КАС України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області задовольнити.

Постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2008 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області про зобов'язання нарахувати і виплатити грошову допомогу інваліду війни до 5 травня за 2007 рік скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області про зобов'язання нарахувати і виплатити грошову допомогу до Дня Перемоги інваліду війни, в розмірі передбаченому ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2007 рік - відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: