Справа № 2090/10/1570
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2090/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року м.Одеса

15год.58хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

судді - Єфіменко К.С.

судді - Колесниченко О.В.

При секретарі - Жаворонковій М.О.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідачів:

Від МВС України: ОСОБА_2 за довіреністю №63/2010 від 14.06.2010р.

Від ГУМВС України в Одеській області: ОСОБА_2 за довіреністю від 03.01.2011р. №40/05

Від Прокуратури Березівського району Одеської області: ОСОБА_3 за довіреністю від 06.10.2009р. №1643вих09р.

Від третіх осіб:

Від ДІМ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4: не зявився

Від ГУДКУ в Одеській області: не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до МВС України, ГУМВС України в Одеській області, Прокуратури Березівського району Одеської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дільничний інспектор міліції Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4, ГУДКУ в Одеській області, про визнання неправомірними дій та бездіяльності, незаконними та необґрунтованими відповідей та висновків, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивачка просить суд 1) визнати неправомірними дії ГУМВС України в Одеській області щодо направлення скарги позивачки від 06.07.2009р. до Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області; 2) визнати неправомірними дії МВС України щодо направлення скарг від 25.07.2009р., 28.08.2009р. до ГУМВС України в Одеській області; 3) визнати неправомірними дії ГУМВС України в Одеській області щодо порушення громадських прав позивачки на захист від неправомірних посягань з боку порушників її громадських прав; 4) визнати неправомірними дії ГУМВС України в Одеській області щодо порушення строків розгляду скарги від 06.07.2009р.; 5) визнати неправомірними дії ГУМВС України в Одеській області щодо порушення прав позивачки як заявниці на отримання відповідей на заяви від 07.08.2009р, 06.10.2009р., запит від 14.09.2009р., на участь у розгляді скарг від 06.07.2009р., 07.08.2009р., 20.10.2009р., на ознайомлення з матеріалами перевірки скарги ОСОБА_1 від 07.08.2009р.; 6) визнати неправомірними дії ГУМВС України в Одеській області щодо порушення права позивачки на отримання письмових вмотивованих відповідей по суті скарг від 06.07.2009р., 07.08.2009р., 20.10.2009р.; 7) визнати незаконними, необґрунтованими відповіді ГУМВС України в Одеській області від 05.08.2009р.,26.08.2009р., 29.09.2009р., 06.11.2009р.; 8) визнати необґрунтованими висновки ГУМВС України в Одеській області про повторність звернень ОСОБА_1, залучення скарг позивачки до матеріалів перевірки та припинення їх розгляду; 9) визнати неправомірними дії МВС України щодо порушення прав позивачки як заявника на отримання відповідей на скарги від 25.07.2009., 28.08.2009р., претензію від 02.11.2009р.; 10) визнати неправомірною бездіяльність ГУМВС України в Одеській області щодо непроведення перевірки фактів, викладених в скаргах, заявах, запиті від 06.07.2009р., 07.08.2009р., 14.09.2009р., 06.10.2009р., 20.10.2009р.; 11) визнати неправомірною бездіяльність МВС України щодо непроведення перевірки фактів, викладених в скаргах від 25.07.2009р., 28.08.2009р., претензії від 02.11.2009р., щодо невиконання вимог претензії від 02.11.2009р.; 12) визнати неправомірною бездіяльність прокуратури Березівського району Одеської області, МВС України, ГУМВС України в Одеській області щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності міліціонера ОСОБА_4; 13) визнати неправомірною бездіяльність прокуратури Березівського району Одеської області щодо неусунення порушень закону співробітниками Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області щодо неприйняття рішення по заявам від 16.10.2006р. прокурора Дерментлі; 14) зобовязати прокуратуру Березівського району Одеської області прийняти заходи щодо усунення порушень закону Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області, щодо прийняття рішення по заявам від 16.10.2006р.; 15) зобовязати МВС України провести перевірку фактів скарг позивачки від 25.07.2009р., 28.08.2009р., претензії від 02.11.2009р. відповідно до вимог законодавства України, виконати вимоги претензії від 02.11.2009р., вжити заходи реагування щодо порушень; 16) зобовязати ГУМВС України в Одеській області провести перевірку фактів її скарг від 06.07.2009р., 07.08.2009р., 20.10.2009р., заяв від 07.08.2009р., 06.10.2009р., запита від 14.09.2009р. відповідно до вимог законодавства України; 17) зобовязати МВС України, ГУМВС України в Одеській області, прокуратуру Березівського району Одеської області притягнути до дисциплінарної відповідальності міліціонера ОСОБА_4; 18) визнати неправомірними дії міліціонера Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 щодо порушення громадянських прав позивачки, щодо неприйняття рішень за заявами від 16.10.2006р. прокурора Дерментлі Р.С., складанням протоколу про адміністративні правопорушення; 19) стягнути з МВС України матеріальну шкоду в розмірі 6грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн.; 20) стягнути з прокуратури Березівського району Одеської області моральну шкоду в розмірі 5000грн.; 21) стягнути з ГУМВС України в Одеські області матеріальну шкоду в розмірі 30грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн.; 22) стягнути солідарно з МВС України, прокуратури Березівського району Одеської області, ГУМВС України в Одеські області судові витрати, повязані з поданням позову у розмірі 6,40грн., з втратою зарплатні у звязку з участю в судовому процесі та з транспортними витратами.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на протиправність дій міліціонера Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4, ненадання їй відповідачами обґрунтованих відповідей на її звернення; перенаправлення її звернень до того органу, дії посадових осіб якого вона оскаржувала; порушення строків розгляду її скарг; порушення прав позивачки як заявниці на участь у розгляді скарг, на ознайомлення з матеріалами перевірки скарги, на отримання письмових вмотивованих відповідей по суті скарг; необґрунтованість висновків, зроблених у відповідях на її звернення; неналежне проведенням перевірки за її скаргами та ін.

Відповідач - прокуратура Березівського району Одеської області з позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, посилаючись, на те, що органами прокуратури Одеської області виконано всі передбачені чинним законодавством України вимоги щодо розгляду звернень заявниці; прокуратура діяла в межах наданих законом повноважень та у встановленому законом порядку; будь-яких порушень з боку прокуратури немає.

Представник МВС України та ГУМВС України в Одеській області з позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню посилаючись на те, що вказаними відповідачами об'єктивно, всебічно і вчасно перевірялися заяви та скарги позивачки; на її прохання вона ознайомлювалася з матеріалами перевірок щодо розгляду її заяв та скарг; письмово повідомлялася про результати перевірки її звернень і суті прийнятого рішення.

Позивачкою та представниками відповідачів у судовому засіданні підтримані наведені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши позивачку та представників відповідачів, суд встановив наступні факти та дійшов таких висновків.

Як вбачається з позовної заяви 16.10.2006р. (№1667ЖРЗПЗ) ОСОБА_1 та ін. звернулися до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про забезпечення їх безпеки у приміщенні прокуратури Березівського району. Також 16.10.2011р. до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшло телефонне повідомлення прокурора Березівського району Дермантлі Р.С. про вчинення ОСОБА_1 та ін. дій направлених на перешкоджання професійній діяльності органів прокуратури. Вказані заяви знаходилися на розгляді Дільничного інспектора міліції Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4

Будь-які докази звернення позивачки до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області з відповідною заявою від 16.10.2006р. про забезпечення їх безпеки у приміщенні прокуратури Березівського району суду не надані; копії вказаної заяви позивачкою суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.09р. до прокуратури Березівського району з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшли матеріали службової перевірки за заявою ОСОБА_5 від 29.05.09р. на дії ДІМ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4

Вказані матеріали розглянуті прокуратурою Березівського району в порядку ст.97 КПК України, та за результатами перевірки помічником прокурора району ОСОБА_6 16.07.09р. прийняте рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 364, 365 КК України відповідно до п.2 ст. 6 КПК України. Постановою Березівського районного суду від 24.09.09р. постанову про відмову в порушенні кримінальної справи скасовано та матеріали направлені до прокуратури району для проведення додаткової перевірки. За результатами додаткової перевірки помічником прокурора Березівського району Володіним Є.О. 15.10.09р. прийняте рішення про відмову в порушені кримінальної справи за ст. 364, 365 КК України відносно ОСОБА_4 відповідно до п.2 ст. 6 КПК України. Копії постанов про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 отримані ОСОБА_1, про що є відповідна розписка у матеріалах справи та супровідний лист про направлення копії вказаної постанови на її адресу. Будь яких заяв, що її скарга на дії ДІМ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 неправомірно розглянута в порядку ст.97 КПК України від неї не надходили.

Постановою Березівського районного суду від 05.11.09р. скаргу ОСОБА_1 на постанову про відмову в порушені кримінальної справи від 15.10.09р. залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.11.09р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду від 05.11.09р. про відмову в задоволені скарги про скасування постанови помічника прокурора Березівського району Володіна Є.О. від 15.10.09р. залишено без задоволення.

Як встановлено вказаними судовими рішеннями, перевірка за заявою ОСОБА_1 була проведена повністю, всебічно, обєктивно, діям ДІМ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 дана належна оцінка.

Крім того, як вбачається з постанови Березівського районного суду Одеської області від 05.11.2009р. по справі №4 84/2009р., при проведенні прокуратурою перевірки заяви ОСОБА_1 від 29.05.2009р., вона надавала пояснення в яких трактувала свої вимоги, викладені в цій заяви, згідно яких просила порушити відносно ДІМ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 кримінальну справу з огляду на наявність в його діях складу злочину.

Враховуючи викладене не приймаються до уваги твердження позивачки, що її заява від 29.05.2009р. була необґрунтовано розглянута в порядку ст.97 КПК України як заява про злочин. Отже будь-які твердження ОСОБА_1 про визнання незаконними дій прокуратури Березівського району щодо розгляду матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_4 в порядку ст. 97 КПК України є необґрунтованими з огляду на наявність з цього питання судових рішень, що набрали законної сили.

Також, як вбачається з матеріалів справи прокурором Березівського району надавалася позивачці відповідь від 16.07.2009р. №250ж-01, в якій повідомляється останній, що доводи її заяви не знайшли підтвердження, та повідомлено про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4

Отже враховуючи викладене вимоги позивачки до прокуратури Березівського району задоволенню не підлягають.

Суд не досліджує твердження позивачки щодо неправомірного складення ДІМ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаним протоколом було закрито у звязку з відсутністю складу події і складу адміністративного правопорушення постановою Березівського районного суду від 12.12.2006р. Питання щодо захисту її честі та гідності та стягнення у звязку з необґрунтованим складенням щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення розглянуто судом та щодо таких вимог є судове рішення Березівського районного суду Одеської області від 18.05.2009р., що набрало законної сили.

З наданих ГУМВС України в Одеській області матеріалів перевірки звернень ОСОБА_1 вбачається наступне.

06.07.2009р. ОСОБА_1 звернусь зі скаргою до ГУМВС України в Одеській області, яка була розглянута та направлена до Березівського РВ Головного управління з метою проведення повної та всебічної перевірки. 30.07.2009 року за №Ф-176 Березівським РВ було направлено відповідь заявниці, а також направлено до прокуратури Березівського району матеріали службової перевірки за вих. № 49/4668 для прийняття рішення відповідно до наданої органам прокуратури компетенції.

25.07.2009 року позивачка звернулась зі скаргою до МВС України, яку було вивчено та 30.07.2009 року за вих. №7/3-Ф-1137 направлено до ГУ МВС України в Одеській області для проведення ретельної перевірки викладених фактів у скарзі та вжиття необхідних заходів реагування до винних осіб. Співробітниками управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області було проведено службову перевірку по факту звернення ОСОБА_1 та 05.08.2009 року направлено на її адресу відповідь за вих. УГБ Головного управління № 8/Ф-327.

07.08.2009 року до Головного управління МВС надійшла скарга позивачки, заява на ознайомлення з матеріалами перевірки її скарги від 06.07.09 року та забезпечення її участі у перевірці її скарги від 07.08.09 року. 26 серпня 2009 року за № 8/Ф-327 гр. ОСОБА_1 було направлено відповідь на вищевказаний запит, 26 серпня 2009 року за № 8/Ф-327/2 - відповідь на скаргу, а 27.08.2009 року позивачка була ознайомлена з матеріалами перевірки по її скарзі від 06.07.09 року, про що складена відповідна розписка.

Згідно рапорта Інспектору ВДІМ УГБ ГУМВС України в Одеській області С.В. Корешкова від 19.09.2008р. ОСОБА_1 не зявилася у встановлений за взаємною домовленістю час для ознайомлення з матеріалами перевірок її звернень. Аналогічний рапорт складено ст. інспектором з о/з ВДІМ УГБ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7

28.08.2009 року ОСОБА_1 звернулась до МВС України з повторною скаргою щодо неналежного розгляду її скарг працівниками органів ВС. 24.09.2009р. вказана скарга була направлена до ГУМВС України в Одеській області для термінового проведення ретельної перевірки викладених фактів, проведення службового розслідування за заявами гр. ОСОБА_1 з 2006 року та правомірності прийнятих рішень співробітниками міліції.

11.09.2009 року до ГУМВС України в Одеській області надійшов з МВС України лист №Ю/5-Ф-3843 від 09.09.2009 року, яким МВС України направило запит ОСОБА_1 до ГУМВС України в Одеській області для вжиття відповідних заходів. Копію вказаного листа також направлено ОСОБА_1 з повідомленням про перенаправлення її скарги до ГУМВС України в Одеській області. 29.09.2009 року співробітниками УГБ головного управління було проведено службове розслідування та складено висновок за результатами перевірки по зверненням ОСОБА_1, та направлено їй лист-відповідь №8/Ф-478 від 29.09.2009 року, в якому вказувались результати проведення службової перевірки та було попереджено, що згідно зі ст. 8 Закону України «Про звернення громадян»у разі направлення аналогічних звернень позивачки її скарги розглядатися не будуть.

06.10.2009 року до ГУМВС України в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1, в якому остання вимагала надати їй можливість ознайомитись з матеріалами перевірки за її скаргами від 06.07.09р., 28.08.09р. надати їй відповіді на скаргу від 28.08.09р. та запит від 14.09.09р. 29.10.2009 року в прийомній громадян ГУМВС України в Одеській області позивачці було запропоновано ознайомитись з матеріалами перевірки на її звернення, але остання відмовилась мотивуючи це тим, що в неї бракує часу і наполягала видати їй ксерокопії всіх матеріалів перевірки. Про зазначене співробітником УГБ ГУМВС України в Одеській області було складено рапорт.

29.10.2009 року на адресу ГУМВС України в Одеській області надійшло чергове звернення ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб ГУМВС України в Одеській області. 06.11.2009 року №8/Ф-478-4.5 ОСОБА_1 отримала відповідь на її звернення, про що свідчить її особистий підпис.

19.11.2009 року до ГУМВС надійшов лист з МВС України №10/5-Ф-4973 від 16.11.2009р. з заявою ОСОБА_1 від 02.11.2009 року. 15.12.2009р. за вих. 8/Ф-625 ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 на вказану заяву була надано відповідь.

Як вбачається з матеріалів перевірок, за всіма зверненнями позивачки були проведені відповідні перевірки викладених в них фактів, та складено відповідні висновки службового розслідування та висновки за результатами звернень громадянки ОСОБА_1

У звязку з повторністю та тотожністю викладених у зверненнях позивачки питань, висновками від 26.08.2009р. та від 29.09.2009р. по результатам скарг громадянки ОСОБА_1, затвердженими відповідними посадовими особами, прийнято рішення про закінчення розгляду звернень ОСОБА_1, про що повідомлено заявницю.

Викладеними вище фактичними обставинами спростовуються твердження позивачки щодо порушення її права на ознайомлення з матеріалами перевірок, неналежного розгляду відповідачами її звернень та ненадання на них письмових обґрунтованих відповідей, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Преамбулою Закону України «Про звернення громадян»від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР встановлено, що цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних органів.

Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.7 вказаного Закону якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже відповідачами правомірно перенаправлялися звернення ОСОБА_1 за належністю відповідно до встановленої законодавством компетенції для належного їх розгляду.

Не заслуговують на увагу посилання позивачки на порушення відповідачами ч.4 ст.7 Закону, з огляду на те, що у своїх зверненнях позивачка оскаржувала рішення, дії, бездіяльність конкретних посадових осіб відповідного органу, в той час як ці звернення не передавалися для розгляду саме цим посадовим особам.

Згідно з приписами ст.18 Закону України «Про звернення громадян»громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст.16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян»органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 19 вказаного вище закону встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Вказані вище вимоги законодавства були додержані відповідачами.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про звернення громадян»не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Отже правомірними є висновки ГУМВС України в Одеській області про повторність звернень ОСОБА_1 та залучення скарг позивачки до матеріалів перевірки та припинення їх розгляду.

У звязку з тим, що матеріалами справи підтверджується розгляд відповідачами звернень позивачки, вказаних у позовній заяві, та своєчасне надання на них письмових відповідей, необґрунтованими є і твердження позивачки щодо непритягнення до відповідальності осіб, винних у нерозгляді та ненаданні відповідей на вказані звернення, а отже не підлягають задоволенню вимоги позивачки про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо непроведення перевірки скарг, неприйняття заходів реагування, ненадання письмових мотивованих відповідей. З урахуванням викладеного, не підлягають задоволенню і вимоги позивачки щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяння яких ОСОБА_1 не підтверджується поданими доказами та не знаходить обєктивних свідчень у матеріалах справи.

Не підлягає задоволенню клопотання позивачки про винесення окремої ухвали стосовно відповідачів з огляду на те, що відповідно до ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Однак судом під час розгляду справи не виявлені порушення законодавства з боку відповідачів; до того ж винесення окремої ухвали є правом, а не обовязком суду.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Не підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати, з огляду на те, що відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, в той час, як суд у позові ОСОБА_1 відмовляє.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до МВС України, ГУМВС України в Одеській області, Прокуратури Березівського району Одеської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дільничний інспектор міліції Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4, ГУДКУ в Одеській області, про визнання неправомірними дій та бездіяльності, незаконними та необґрунтованими відповідей та висновків, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку передбаченому ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або в порядку ч.3 ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2011р.

Головуючий суддя Аракелян М.М.

суддя Єфіменко К.С.

суддя Колесниченко О.В.

12 грудня 2011 року