Справа № 808/5746/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року (о 16 год. 44 хв.) Справа № 808/5746/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бойка Є.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 29.08.2014 про визначення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій на загальну суму 843 608,64 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, вказує, що акт перевірки не є належним та допустимим доказом наявності порушень податкового законодавства з боку позивача, які потягли за собою прийняття оскаржуваного рішення, оскільки документальна перевірка, результати якої відображені в акті, була проведена відповідачем з грубим порушенням вимог Податкового кодексу України, зокрема, матеріали, використані відповідачем в ході перевірки та визнані підставами для висновків акту, не відносяться до встановленого Законом переліку відповідних матеріалів і не мають доказової сили. Зазначає, що Акт перевірки не містить посилань на первинні або інші документи обліку, пов'язані з обчисленням податків і зборів, на документи стосовно фінансової або статистичної звітності позивача, регістри податкового та бухгалтерського обліку, при цьому, електронні списки не містять даних про особу (осіб), що їх сформували (її освіту, посаду та повноваження), встановлену законом або внутрішнім нормативним актом підставу та порядок їх складання, зберігання, використання, дату їх складання та інших обов'язкових реквізитів документа. Крім того, вважає, що обставини відносно розміру сум загального оподатковуваного доходу позивача за 2011 та 2012 роки, які були визначені відповідачем за результатом проведеної документальної перевірки та відображені в акті, а також розміру сум нарахованого позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій, що являють собою правові наслідки вчиненого позивачем кримінально-караного діяння, не є преюдиційними та підлягають встановленню (перевірці) в порядку адміністративного судочинства під час розгляду адміністративної справи. На підставі зазначеного, просить суд адміністративний позов задовольнити, а спірне рішення визнати протиправним та скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду запереченнях від 27.05.2015 №187/08-01-10-01 (вх. №22858). Зокрема, зазначає, що відповідача надійшла постанова прокуратури Запорізької області від 17.12.2013 про призначення документальної позапланової перевірки ОСОБА_3 Пояснює, що в ході проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 встановлено порушення пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.2, 164.2.3, п.164.2 ст. 164, ст. 167, п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 674 176,47 грн. Відповідно до наявної податкової інформації позивач протягом 2011-2012 років отримував доходи від реалізації товарів через інтернет-магазин, при цьому, не будучі зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності та не сплачуючи податок. Також зазначає, що вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2014 про визнання винним ОСОБА_3 в скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України надійшов до податкового органу листом ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 13.08.2014 №6356/7/08-01-22-12-11. Так, 29.08.2014 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області на підставі акту перевірки та вироку від 11.03.2014 винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № про визначення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій на загальну суму 843 608,64 грн. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема:

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Обов'язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу встановлено п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.

Пунктом 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (162.1.1); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (162.1.2); податковий агент (162.1.3).

Відповідно до пп.164.2.2, 164.2.3, п.164.2 ст. 164 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору;

доходи від продажу об'єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об'єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу.

Правила оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку особою, яка не є податковим агентом, та іноземних доходів передбачено п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України.

Так, згідно пп.168.2.1 вказаної статті Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку в органах державної податкової служби як особа, що провадить незалежну професійну діяльність (пп.168.2.2 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України).

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.79.1, п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України у період з 08.01.2014 по 09.01.2014 відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складений відповідний акт від 09.01.2014 №2/1701/НОМЕР_2 (далі - Акт).

Згідно Акту перевіркою встановлено порушення позивачем:

пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено неподання податкових декларацій за 2011 рік, 2012 рік;

пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.2, 164.2.3, п.164.2 ст. 164, ст. 167, п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 674 176,47 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах:

за 2011 рік на суму 467,87 грн.;

за 2012 рік на суму 673 708,60 грн.

Відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

В основу висновку податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України покладені обставини, установлені матеріалами кримінального провадження №0000090, за фактом умисного ухилення від сплати податків ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.212 Кримінального кодексу України.

У даному разі висновок податкової інспекції про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується на тому, що згідно матеріалів кримінального провадження №0000090 в період з "01" січня 2011 року по "31" грудня 2012 року фізична особа - платник податку ОСОБА_3 організував схему з реалізації електронної техніки (мобільні телефони, комп'ютери комп'ютерні планшети, не сертифіковані в Україні і ін.) через електронну систему «Інтернет», при цьому, не будучі зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності. Відповідно до постанови Прокуратури Запорізької області про призначення документальної перевірки від 17.12.2013 в період 2011-2012років ОСОБА_3 здійснював операції з придбання електронних пристроїв виробництва Китаю через мережу Інтернет безпосередньо у продавців, що знаходяться на території вказаної країни. Отримував придбані електронні пристрої ОСОБА_3 безпосередньо на відділенні поштового зв'язку «Укрпошта» №71, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Чарівна, 121. В подальшому ОСОБА_3, через створений ним раніше Інтернет - магазин «Vsetovari.net» реалізовував придбані електронні пристрої фізичним особам на території України за цінами, вищими від ціни придбання, які відправляв покупцям за допомогою кур'єрської служби ТОВ «Нова пошта», отримуючи при цьому прибуток у вигляді сплати за них, за допомогою зворотних цінних посилок ТОВ «Нова пошта».

Вказані обставини, викладені у Акті перевірки, знайшли у подальшому своє підтвердження у вироку Шевченківського районного суду від 11.03.2014 по справі №336-640-14-к №1кп-336-150-2014, згідно якого було засуджено ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбачених частино 1 статті 212 Кримінального кодексу України.

Суд вважає за необхідне зауважити, що під час розгляду вказаної кримінальної справи судом встановлено, що ОСОБА_3 умисно, з метою ухилення від сплати податку на доходи фізичних осіб, достовірно знаючи про те, що ним впродовж 2011-2012 року був, отриманий неконтрольований державою дохід, який підлягає оподаткуванню, не відобразив у податкових деклараціях про майновий стан та доходи фізичних осіб за 2011-2012 роки суми прибутку отриманого від реалізації електронних виробів та в подальшому не нарахував та не сплатив податок на доходи фізичних осіб у сумі 674 614,91 грн., в т.ч. у 2011 році у сумі 467,87 грн. та у 2012 році у сумі 673 708,60 грн. При цьому, обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення та пояснення.

Пунктом 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Судом встановлено, що документальна позапланова виїзна перевірка ОСОБА_3 призначена на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до постанови Прокуратури Запорізької області про призначення документальної перевірки від 17.12.2013 у зв'язку із розслідування кримінальної справи за фактом умисного ухилення від сплати податків ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.212 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені положення, податковий орган не мав права на прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі акта перевірки, проведеної з посиланням на пп. 78.1.11. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України, до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду у кримінальній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.08.2014 на адресу ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області надійшов лист ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 13.08.2014 №6358/7/08-01-22-12-11 разом із копіями рішення суду, зокрема, відносно ОСОБА_3

За нормами п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

пп.54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

пп.54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

За змістом пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

На підставі висновків Акта та вироку Шевченківського районного суду від 11.03.2014 по справі №336-640-14-к №1кп-336-150-2014, який згідно відповідної відмітки набрав законної сили11.04.20140, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29.08.2014 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 843 608,64 грн., у тому числі за основним платежем - 674 614,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 168 993,73 грн.

Згідно з ч.4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

А відтак, з урахуванням факту отримання позивачем неконтрольованого державою доходу, який підлягає оподаткуванню, не відображення у податкових деклараціях про майновий стан та доходи фізичних осіб за 2011-2012 роки суми прибутку, не подання відповідних декларацій та в подальшому не нарахування та не сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 674 614,91 грн., в т.ч. у 2011 році у сумі 467,87 грн. та у 2012 році у сумі 673 708,60 грн. згідно з вироком суду (копію якого долучено до матеріалів справи), суд вважає, що встановлені вказаним вироком обставини свідчать про порушення останнім пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.2, 164.2.3, п.164.2 ст. 164, ст. 167, п.168.2 ст.168, п.179.1 ст. 179, а тому податковим органом правомірно та у відповідності до приписів законодавства позивачу донараховано суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачами доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1. ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (у редакції, чинній на час звернення до суду, далі - Закон № 3674-VІ) судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як встановлено пп.1 п.3 ч. 2 ст.4 Закону № 3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 487,20 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4 384,80 грн. (4 872,00 грн. - 487,20 грн.).

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 4 384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак