Справа № 804/9435/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/9435/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2015 року

справа № 804/9435/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Шальєвої В.А. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2014 р.

у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська до Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону Міністерства надзвичайних ситуацій України про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2014р. адміністративний позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 46 741грн. 92коп. (сорок шість тисяч сімсот сорок одна грн. 92коп.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що законодавством покладено обов'язок по відшкодовуванню витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ. На момент звернення до суду заборгованість в добровільному порядку не сплачена.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач (Дніпропетровський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову. В апеляційній скарзі зазначає, що наданий позивачем сам, лише розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є належним доказом понесення Управлінням Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки він не є розрахунковим документом що підтверджує факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку. Крім того, відповідно до п. 6.6 Інструкції № 21-1 додаткові пенсії, доплати, надбавки та підвищення, призначені відповідно до законодавства України, не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Управління ПФУ просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану постанову залишити без змін як законну та обґрунтовану. Посилається на Рішення ВСУ від 25.09.2012 року, згідно якого зазначено, що з набранням чинності Законом №1058 (з 01.01.2004 року) витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини першої ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, особам, які були зайняті на роботах за Списком №1, покриваються цими підприємствами та організаціями. Обов’язок підприємств та організацій з відшкодування понесених Управлінням ПФ після 01.01.2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Учасники процесу в судове засіданні не з’явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Дніпропетровський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Міністерства надзвичайних ситуацій України зареєстрований в УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, як самостійний платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не виконує зобов'язання Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” по сплаті в установлені строки та в повному обсязі коштів, призначених на покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1.

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до п. “а” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за травень 2014р. управлінням Пенсійного фонду України здійснені витрати на виплату і доставку пенсій працівникам відповідача, призначених застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 на загальну суму 46’741грн. 92коп.

Відповідачем не сплачені кошти, призначені на покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 працівникам Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Міністерства надзвичайних ситуацій України за травень 2014р., отже заборгованість складає у загальній сумі 46 741грн. 92коп.

Колегія суддів апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України “Про пенсійне забезпечення”, “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, Закон України “Про внесення змін до деяких законів України” від 17.02.2000 року № 1461-III, Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01 січня 2011 року набрав чинності ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464 - VI, яким внесено зміни до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення".

Разом з цим положення ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які врегульовують питання обов'язку підприємств відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не змінено.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального Пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Спеціальним законом, який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є ЗУ "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Поняття платника страхових внесків, порядок реєстрації страхувальників і застрахованих осіб та облік платників страхових внесків, розміри та порядок нарахування й сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, порядок стягнення заборгованості зі страхувальників та інше регулюється Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №21-1.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Згідно матеріалів справи, на підприємстві відповідача працювали та працюють громадяни, які були зайняті на роботах, що дають їм право на призначення пенсій на пільгових умовах, відповідно до пунктів "а" ст.13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", тобто, за Списком №1.

Відповідно до частини 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списком №1, покриваються підприємствами та організаціями.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списками №1 та №2, передбачена діючим законодавством.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно із п.6.1 Інструкції від 19.12.2003 №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій в розмірах передбачених законодавством.

Відповідно до п.6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складені на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.).

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством передбачено порядок відшкодування всіх без винятку пільгових пенсій починаючи з дати набрання чинності ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” незалежно від дати призначення пенсії і до моменту досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, оскільки в Законі немає прямої вказівки на дату призначення пенсії, набуття пільгового стажу, а лише порядок відшкодування пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем доведено розмір суми у відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах.

Також, на думку колегії суддів апеляційної інстанції слід зазначити, що згідно Інструкції № 21-1, додаткові пенсії, витрати на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», доплати надбавки та підвищення, призначені відповідно до законодавства України, які виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного Фонду України не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню. При цьому, доплата за понаднормативний стаж встановлена ЗУ «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» та фінансується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а тому підлягає відшкодуванню (положення ст. 28 ЗУ «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» обґрунтовують правомірність стягнення разом з основним розміром пенсії доплати за понаднормативний стаж).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що виходячи з аналізу підпункту 1 п. 2 розд. XV "Прикінцеві положення" Закону України від 9 липня 2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 16 січня 2003 р. № 36, покриваються підприємствами та організаціями (дана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 5 червня 2012 р. у справі № 21-167а12, від 12 червня 2012 р. у справі № 21-107а12).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції з’ясував всі обставини справи, вірно застосував норми матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд –

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2014 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська до Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону Міністерства надзвичайних ситуацій України про стягнення заборгованості – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: А.А. Щербак