Справа № 826/3054/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 вересня 2015 року № 826/3054/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Мазур А.С., суддів: Кротюка О.В., Літвінової А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
до третя особаМіністерства аграрної політики та продовольства України Миргородський державний гренажний завод
простягнення податкового боргу,
В С Т А Н О В И В:

Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства аграрної політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Миргородський державний гренажний завод (далі по тексту - третя особа) в якому просить стягнути з Міністерства аграрної політики України податковий борг Миргородського державного гренажного заводу у сумі 190213,91 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у Миргородського державного гренажного заводу рахується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 190213,91 грн. з земельного податку, яка станом на час подання вказаного позову не сплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись на відсутність будь-яких правових підстав для стягнення податкового боргу, який рахується за Миргородським державним гренажним заводом за рахунок коштів Міністерства аграрної політики та продовольства України, оскільки не несе відповідальності за вказане підприємство.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миргородський державний гренажний завод явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи, водночас надсилав клопотання про розгляд справи без їх участі та зазначив, що з розміром боргу, визначеному в позовних вимогах згодні.

У судовому засіданні 27 .05.2015 року, представником позивача було заявлене клопотання про заміну позивача - Миргородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області на Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області у порядку процесуального правонаступництва. Представник відповідача проти зазначеного клопотання не заперечував.

З огляду на зазначене, керуючись статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив замінити позивача-Миргородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області на належного позивача - Миргородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області.

Керуючись приписами частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи даних вбачається, що за третьою особою, станом на 16 лютого 2015 року, рахується заборгованість в загальному розмірі 190213,91 грн. (основний платіж - 190203,69 грн., штрафні санкції - 0,00 грн., пеня - 10,22 грн.), а саме:

- по сплаті земельного податку з юридичних осіб на території Біликівської сільської ради Миргородського району у розмірі 34919,04 грн. (основний платіж - 34908,82 грн., штрафні санкції - 0,00 грн., пеня - 10,22 грн.);

- по сплаті земельного податку з юридичних осіб на території м. Миргород в розмірі 155294,87 грн. (тільки основний платіж).

Вказана заборгованість по сплаті земельного податку з юридичних осіб на території Біликівської сільської ради Миргородського району становить 34919,04 грн. та виникла у зв'язку з:

- несплатою поточних зобов'язань в сумі 34908,82 грн., самостійно визначених платником податків у Декларації N 2360 від 20.02.2012 року, уточнюючому розрахунку N 7908 від 20.06.2012 року , податковому розрахунку земельного податку N від 19.02.2013 року, податковому розрахунку земельного податку N від 20.02.2014 року

- несплатою пені в сумі 10,22 грн., самостійно визначеної платником при поданні уточнючого розрахунку.

Податковий борг по сплаті земельного податку з юридичних осіб на території міста Миргород становить 155294,87 грн. та виник у зв'язку з несплатою поточних зобов'язань в сумі 155294,87 грн., самостійно визначних платником у декларації з плати за землю N 2358 від 20.02.2012 року, податковому розрахунку земельного податку N від 19.02.2013 року, податковому розрахунку земельного податку N від 20.02.2014 року.

Так, контролюючим органом направлялись на адресу третьої особи перша податкова вимога від 24 квітня 2009 року № 1/59 та друга податкова вимога від 26 травня 2009 року №2/73.

Крім того, судом встановлено, що контролюючий орган звертався до суду із адміністративними позовами про стягнення заборгованості з Миргородського державного гренажного заводу.

Так, постановами Полтавського окружного адміністративного суду були задоволені вимоги Миргородської ОДПІ а саме: 18.07.2013 р. у справі №816/4125/13-а в сумі 20900,98 грн., 16.10.2013р. у справі №816/5527/13-а в сумі 5678,55 грн., 16.10.2013р. у справі №816/5768/13-а в сумі 36576,69 грн., 06.11.2012р. у справі №2а-1670/6711/12 в сумі 20900,99 грн., 24.11.2011р. у справі №2а-1670/9194/11 в сумі 79455,09 грн., 24.07.2012р. у справі №2а- 1670/4601/12 в сумі 55432,89 грн., 22.11.2010р. у справі №2а-5584/10/1670 в сумі 56043,07 грн.. 09.07.2010р. у справі №2а-3050/10/1670 в сумі 79686,12 грн., 02.02.2010р. у справі №2а- 47653/10/1670 в сумі 14982,49 грн., 04.07.2011р. у справі №2а-1670/4213/11 в сумі 39549,39 грн.

Також, контролюючим органом направлялись інкасові доручення, які не були виконані банківськими установами та повернуті на підставі п. 12.4 Глави 12 та п.10.9 гл.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою правління НБУ №22 від 21.01.2004 року.

Судом встановлено, що 10 січня 2012 року Миргородська ОДПІ звернулася до Міністерства аграрної політики та продовольства України з листом № 19/09/24-027, в якому зазначала, що на обліку в Миргородській ОДПІ знаходиться платник податків - юридична особа Миргородський державний гренажний завод, за яким рахується заборгованість зі сплати податків та просила вжити всіх необхідних заходів для погашення заборгованості, передбачених нормами чинного законодавства.

Листом від 13.02.2012 №37-14-3-15/2048 Міністерство аграрної політики України повідомило Миргородську ОДПІ про те, що Держбюджетом не передбачені видатки для здійснення заходів, передбачених п.п. 96.2.1., 96.2.2. ст. 96 ПК України, щодо питання ліквідації (п.п. 96.2.3. ст. 96 ПК України), тому в Міністерстві створено балансову комісію, яка за результатами вивчення фінансово-господарської діяльності державних підприємств надає пропозиції керівництву міністерства для прийняття відповідних управлінських рішень. Також, ОДПІ повідомлено, що у разі надходження від ДП "Миргородський гренажний завод" переліку майна, що включається та не включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, Міністерство розгляне їх в установленому порядку.

11 жовтня 2013 року Миргородська ОДПІ, повторно звернулася до Міністерства аграрної політики та продовольства України з листом № 958/10/15.1-33 (звернення надійшло на адресу Міністерства 21.10.2013 року) з аналогічними вимогами.

Міністерство, розглянувши лист Миргородської ОДПІ, повідомило ОДПІ листом від 19.11.2013 №37-14-3-15/23761 про те, що Міністерство неодноразово зверталось до Мінекономрозвитку України з пропозицією виключити ряд підприємств, зокрема і ДП "Миргородський гренажний завод", з переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Також в листі зазначено, що Мінекономрозвитку України розроблено проект Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", яким передбачено виключити всі підприємства, що належать до сфери управління Мінагрополітики України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 96 Податкового кодексу України врегульовано погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації та комунальних підприємств.

Пунктом 96.2 даної статті передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.2.4. виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Одночасно пунктом 96.3 статті 96 Податкового кодексу України визначено, що відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

Вказана стаття передбачає погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

У взаємозв'язку з наведеним, слід також зазначити, що Податковим кодексом України визначено, що не може бути використане як джерело погашення податкового боргу платника податків майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств.

Згідно із цією нормою порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України.

Наказом ФДМУ від 29.12.2010 № 1954, зареєстрованим в Мінюсті України 24 січня 2011 р. за № 109/18847 затверджено Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства (далі -Положення № 1954), яким передбачено складання підприємством та затвердження органом, уповноваженим управляти державним майном, переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, та майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, за загальними правилами, викладеними у пункту 87.5. та 95.22. Податкового кодексу України, у разі якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на органи державної податкової служби. Зокрема, орган державної податкової служби звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на органи державної податкової служби, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Відтак, для цілей звернення податкового органу до Міністерства з поданням та стягнення з нього сум податкового боргу, податковий орган має довести вжиття нею вичерпних заходів щодо погашення Державним підприємством податкового боргу, а також дотримання всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до Міністерства та звернення з позовом до нього.

Зокрема, для цілей стягнення боргу Підприємства з Міністерства, Державна податкова інспекція має, крім іншого, довести: відсутність у підприємства майна, яке, в контексті положень пункту 96.2 Податкового кодексу України та приписів Положення № 1954, може бути джерелом погашення податкового боргу та яке не входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, або ж, у разі ж наявності такого майна та здійснення заходів з його реалізації, - недостатність коштів, отриманих від його реалізації, для погашення податкового боргу; відсутність у підприємства, в контексті положень пункту 87.5 та 95.22 Податкового кодексу України, додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості) або ж недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідно до положень Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", Миргородський державний гренажний завод включено до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, органом управління Миргородського державного гренажного заводу визначено Міністерство аграрної політики та продовольства України.

За вказаних обставин судом не беруться до уваги посилання позивача на можливість застосування у спірних правовідносинах статті 96 Податкового кодексу України, відповідно до якої врегульоване питання можливості звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває державне підприємство, яке не підлягає приватизації або комунальне підприємство.

Більш того, з матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до суду з адміністративними позовами до Миргородського державного гренажного заводу про стягнення з підприємства податкового боргу за податковими зобов'язаннями, що входять до спірної суми боргу, який складає зміст позовних вимог у даній справі, та судами було задоволено зазначені позовні заяви Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, а на виконання судових рішень відкрито відповідні виконавчі провадження.

Таким чином, з огляду на положення п. 96.3 статті 96 ПК України, суд констатує відсутність у податкового органу правових підстав для звернення до суду з даним адміністративним позовом, а тому, відповідно, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: О.В. Кротюк

А.В. Літвінова