Справа № 2-а/1970/3294/12
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2012-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3294/12

"09" жовтня 2012 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Мірінович У.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу

за позовом управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі звернулося до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 4010,30 грн. та зобовязання ФОП ОСОБА_1 подати до УПФУ в Бучацькому районі звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік.

До початку розгляду справи по суті від позивача поступила письмова заява від 27.09.2012 року № 2638/04 про уточнення позовних вимог в якому просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30 грн. на користь управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі. Також, позивач просить розглядати справу без його участі.

В судове засідання відповідач також не прибув, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судом.

Частинною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»№ 2464-VI від 08.07.2010 року (далі Закон - № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно п. 11 ст.8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Пунктом 5 частиною 1 ст.1 Закону № 2464-VI передбачено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»№ 2857-VI від 23.12.2010 року встановлено на 2011 рік мінімальну заробітну плату з 01 січня 941 гривня, 1 квітня 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривні.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Всупереч вимогам вищезазначених нормативних актів відповідач не проводив сплату єдиного внеску до Пенсійного фонду України, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску за січень - грудень 2011 року на суму 4010,30 грн.

Як випливає з матеріалів справи, за не сплату єдиного внеску в розмірі 4010,30 грн. відповідачу було надіслано вимогу про сплату боргу від 20.04.2012 року № Ф-161, яка одержана відповідачем 23.04.2012 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно довідки 27.09.2012 року № 3639/04 вищевказана вимога не оскаржувалась у порядку та строки, передбаченому п.4 ст. 25 Закону № 2464-VI.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості на час розгляду справи, сторонами у справі не надано, та судом не здобуто.

Згідно частини 12 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 7 частиною 1 ст. 13 Закону № 2464-VI передбачено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 94, 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вул. Тичини, 11/5а, м. Бучач, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1) у користь управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 4010 (чотири тисячі десять) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвали постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також: прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09 жовтня 2012р.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.