Справа № 2а-3301/10/0370
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 рокуСправа № 2а-3301/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Грушецького П.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельського районного Управління Головного управління міністерств України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Волинській області до Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області про скасування рішення №63-К від 02 листопада 2010 року,

ВСТАНОВИВ:

Ковельське районне Управління Головного управління міністерств України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Волинській області звернувся з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення № 63-К від 02 листопада 2010 року.

Позов обґрунтовано ти, що на підставі Акту перевірки №000838 від 20.08.2010 року відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про вилучення у позивача в дохід державного бюджету 5540 грн., а також штраф у сумі 11080 грн. Зазначені адміністративно-господарські було застосовано до позивача, оскільки ним було допущено порушення державної дисципліни цін, а саме: завищено розмір передбачених законодавством податків, що включаються в структуру цін, що регулюються, тобто необґрунтовано нараховано податок на додану вартість у розмірі 20%; застосування вільних цін (тарифів) на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режим державного регулювання.

Згідно вимог наказу ГУ МНС України № 5 від 06.02.2006 року «Про затвердження інструкції роботи органів державного пожежного нагляду» проведення консультацій фіксувалось в «Журналі обліку консультацій». В договорі і акті виконаних робіт Ратнівського РВ ГУ МНС загальна сума включала також і надання послуг з консультацій.

Всі консультації на надання консультаційної допомоги юридичним і фізичним особам Ковельського району за період з 06.11.2009 року по 21.07.2010 року на суму 5263,20 грн. та 159,50 грн. складені окремо від калькуляцій, відповідно до надання технічних умов і експертизи протипожежного стану підприємства, обєкта, приміщення та проектно-кошторисної документації, затвердження якої не потребує висновку комплексної державної експертизи, на момент перевірки були в наявності. Ці калькуляції були складені із дотриманням вимог нормативних актів.

Відповідно до вимог п. 17 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року № 228, обсяг надходжень до спеціального фонду проекту кошторису визначається на підставі розрахунків, які складаються за кожним джерелом доходів або фінансування бюджету чи повернення кредиту до бюджету, що планується на наступний рік. За основу цих розрахунків беруться такі позики: обсяг надання тих чи інших платних послуг, а також інші розрахункові показники (площа приміщень і вартість обладнання та іншого майна, що здаються в оренду).

Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) та її посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобовязані повно, обєктивно та неупереджено здійснити держнагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом та дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із субєктами господарювання, та з іншими субєктами владних повноважень.

Тому, на думку позивача, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності юридичної особи за порушення зобовязань та встановлення в діях або бездіяльності юридичної особи складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляд адміністративно-господарських санкцій.

Будь-яких порушень при проведенні перевірки за аналогічну діяльність Ковельським РВ ГУ МНС України встановлено не було.

Просять позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області від 02.11.2010 року № 63-К.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав із підстав, у ньому викладених.

В судовому засіданні представники відповідача заперечили проти задоволення позову, суду пояснили, що Держінспекцією цін проведено перевірку дотримання вимог чинного законодавства з питань ціноутворення при наданні платних послуг позивачем. Перевіркою встановлено, що за період з 06.11.2009 року по 21.06.2010 року при нарахуванні плати за послуги допущено порушення державної дисципліни цін, а саме: завищення розміру передбачених законодавством податків, що включаються в структуру цін, що регулюються, тобто необґрунтовано нараховано податок на додану вартість у розмірі 20%. Відповідно, фактично нараховано непередбачену законодавством націнку у розмірі 20 % до цін і тарифів, що регулюються: за період з 16.11.2009 року по 18.06.2010 року при нарахуванні плати за послугу «оцінка (експертиза) проектно-кошторисної документації» необгрунтовано одержана виручка в сумі 159,50 грн; за період з 06.11.2009 року по 21.06.2010 року при нарахуванні плати за послуги «з перевірки протипожежного стану обєктів, проведення занять тощо» необґрунтовано одержана виручка в сумі 5263,20 грн. Підрозділи МНС, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, не мають права на нарахування податку, податковий кредит та складання податкових накладних, а також на отримання бюджетного відшкодування.

Застосування вільних цін (тарифів) на продукцію (послуги, роботи) з умови запровадження для них режиму державного регулювання: за період з 12.11.2009 року по 16.11.2009 року при нарахуванні плати за послуги з «експертизи протипожежного стану обєктів» не застосовано коефіцієнт коригування витрат залежно від кількості населення в населеному пункту, де розташований обєкт. Необґрунтовано одержана виручка в сумі 24,30 грн.

Всього необґрунтовано одержана виручка в результаті порушення державної дисципліни цін становить 5540 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. При цьому судом враховано наступне.

Судом встановлено, що відповідачем в період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року було проведено перевірку позивача на предмет дотримання вимог чинного законодавства з питань ціноутворення при наданні платних послуг. За результатами перевірки було зафіксовано порушення позивачем державної дисципліни цін, а саме: завищено розмір передбачених законодавством податків, що включаються в структуру цін, що регулюються, тобто необґрунтовано нараховано податок на додану вартість у розмірі 20%; застосування вільних цін (тарифів) на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режим державного регулювання.

02.11.2010 року відповідачем було винесено рішення №63-К про вилучення у позивача в дохід державного бюджету 5540 грн. необґрунтовано нарахованого позивачем податку на додану вартість у розмірі 20% при нарахуванні плати за послуги з «оцінка (експертиза) проектно-кошторисної документації», при нарахуванні плати за послуги «з перевірки протипожежного стану обєктів, проведення занять тощо», при нарахуванні плати за послуги з «експертизи протипожежного стану обєктів», а також штраф у сумі 11080 грн.

Тарифи за послуги з «оцінка (експертиза) проектно-кошторисної документації», «з перевірки протипожежного стану обєктів, проведення занять тощо», «експертизи протипожежного стану обєктів», які надавались позивачем, встановлено Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 25.07.2006 року №476/724/251, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.08.2006 року за №946/12820. Відповідно до цього Наказу тарифи на виконання платних послуг, які можуть надаватися підрозділами Державної пожежної охорони МНС України встановлено з врахуванням податку на додану вартість.

Статтею 2 Закону України Про податок на додану вартість, який був чинний на момент винесення оскаржуваного рішення, (надалі Закон), визначено, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платника цього податку; підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Відповідно до частини першої підпункту 7.2.4. пункту 7.2 статті 7 Закону, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим, як платник податку у порядку передбаченому статтею 9 Закону.

Як було встановлено судом, позивач не зареєстрований в передбаченому Законом порядку платником податку на додану вартість.

Таким чином, нарахування позивачем податку на додану вартість при нарахуванні плати за послуги, які ним надавалися, суперечить нормам чинного законодавства України, а отже в таких діях позивача суд вбачає порушення державної дисципліни цін.

Така ж позиція викладена в листі Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 19.07.2010 року №04-9421/204 Про надання розяснення, в якому зазначено, що підрозділи МНС, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, не мають права на нарахування податку, податковий кредит та складання податкових накладних, а також на отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У розумінні пункту 7 частини першої названої статті суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України Про ціни і ціноутворення контроль за дотриманням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено урядом України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року №1819, Державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом, що діє у системі Мінекономіки, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Міністрові економіки.

Основним завданням Державної інспекції з контролю за цінами, відповідно до пункту 3 цього Положення, зокрема, є організація та здійснення згідно із законодавством функцій з контролю та нагляду за дотриманням центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування цін (тарифів).

Відповідно до пункту 11 цього Положення Державна інспекція з контролю за цінами має територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 зазначеного Положення, зокрема приймати відповідно до законодавства рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів) (підпункт 5 пункту 5).

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, серед яких і адміністративно-господарський штраф.

Адміністративно-господарський штраф визначається законом як грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету в разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (частина перша статті 241 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України Про ціни і ціноутворення, вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації; крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки; вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Пунктом 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органам державного контролю за цінами, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року №298/519 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 18.12.2001 року за №1047/6238, передбачено, що підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства; порушеннями порядку встановлення і застосування цін, за які накладаються економічні санкції, є, зокрема, нарахування непередбачених законодавством націнок до цін і тарифів, що регулюються та завищення або заниження розміру передбачених законодавством податків та обов'язкових зборів, що включаються в структуру ціни, або їх невключення в структуру ціни, що регулюється.

Суд не бере до уваги твердження позивача про безпідставність застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін, оскільки Головним управлінням МНС України у Волинській області було зменшено фінансування позивача на суму необґрунтовано нарахованого податку на додану вартість і таким чином, необґрунтована виручка отримана позивачем залишилась у державному бюджеті.

Порядок застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін встановлено Законом України Про ціни і ціноутворення. Відповідно до частини першої статті 14 цього Закону, вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації; крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки; вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області №63-К від 02.11.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги про визнання нечинним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області №63-К від 02.11.2010 року про застосування до Ковельського районного відділу Головного управління МНС України у Волинській області економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, а саме: завищення розміру передбачених законодавством податків, що включаються в структуру цін, що регулюються, тобто необґрунтовано нараховано податок на додану вартість у розмірі 20%; застосування вільних цін (тарифів) на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режим державного регулювання при нарахуванні плати за послуги з проведення відкачування, очищення пожежної водойми, очищення покрівлі від снігу та льоду, не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 11,17,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Господарського кодексу України, Закону України Про ціни і ціноутворення, Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 3 грудня 2001 року №298/519 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2001 р. за №1047/6238, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Ковельського районного Управління Головного управління міністерств України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Волинській області до Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі з 24 січня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк