Справа № 2а-1253/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2010 року 2а-1253/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Виноградової О.І.,

при секретарі: Варданян О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 ОСОБА_2,

представника відповідача 2 не зявився,

розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 (представник ОСОБА_1)
до проДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2009 р. ОСОБА_3 (далі позивач), представник позивача ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії (т. 1 а.с. 2 - 10).

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2009 р. провадження у справі відкрито (т. 1 а.с. 1), а ухвалою від 20 серпня 2009 р. справу призначено до судового розгляду (т. 1 а.с. 36).

25 серпня 2009 р. відповідачем 2 до суду подано заперечення на адміністративний позов, в яких він просив позовну заяву позивача залишити без задоволення (т. 1 а.с. 133 - 134).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2009 р. було замінено неналежних відповідачів посадових осіб органів державної виконавчої служби на належних: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач 1) та відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (далі відповідач 2) (т. 1 а.с. 54 - 55).

Ухвалою названого суду від 7 вересня 2009 р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2а - 629/08, що перебувало у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області (витяг № 1, а.с. 1).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2010 р. ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2009 р. скасовано і постановлено нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи (т. 3 а.с. 146).

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2010 р. справу призначено до судового розгляду на 25 жовтня 2010 р. (т. 4 а.с. 1).

25 жовтня 2010 р. представником позивача до суду було подано доповнення до позовної заяви (т.4 а.с. 2 - 8), в яких позивач та його представник просять:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача 2 від 6 квітня 2009 р. про відмову у задоволенні відводу головного державного виконавця та всіх державних виконавців;

- визнати протиправною та скасувати постанови відповідача 1 від 28 квітня 2009 р. про відмову в задоволенні відводу головного державного виконавця та всіх державних виконавців;

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача 1 по нескасуванню постанови від 6 квітня 2009 р.;

- зобовязати відповідача 1 винести рішення, яким офіційно повідомити Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, що на виконанні у відповідача не перебуває рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 р. № 25476/02 та виконавчого документа Європейського суду з прав людини (далі рішення Європейського суду);

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача 1 по невинесенню рішення про передачу виконавчого провадження № 8877808 по виконанню дубліката виконавчого листа від 19 грудня 2007 р., виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області;

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача 2 по невжиттю відповідних заходів для передачі виконавчого провадження № 8877808 по виконанню дубліката виконавчого листа від 19 грудня 2007 р., виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області, до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Крім того, 25 жовтня 2010 р. представником позивача до суду подано заяви: про забезпечення доказів (т.4 а.с. 13 - 14), про витребування з Київського апеляційного адміністративного суду доказів (т. 4 а.с. 15), про огляд доказів за місцем їх знаходження в Київському апеляційному адміністративному суді (т.4 а.с. 16) та про недовіру суду (т. 4 а.с. 64), від яких представник позивача відмовився у судовому засіданні 22 листопада 2010 р.

У судове засідання 22 листопада 2010 р. з`явилися представники позивача та відповідачів.

Позивач у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (т.4 а.с. 19).

Представником відповідача 2 у судове засідання зявився та подав заяву про розгляд справи за його відсутності (т.4 а.с. 80).

Представники позивача та відповідача 1 проти розгляду справи за відсутності позивача та відповідача 2 не заперечували.

За таких обставин суд ухвалив розглянути дану справу за відсутності позивача та представника відповідача 2.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у редакції викладеній у доповненнях до позовної заяви від 25 жовтня 2010 р. Просив поновити пропущений ним строк звернення до адміністративного суду та задовольнити позов, посилаючись на те, що відвід державному виконавцю та всьому відділу державної виконавчої служби відповідача 2 було заявлено у звязку з тим, що вони не мали права виконувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, оскільки це рішення підлягає виконанню безпосередньо відповідачем 1. Крім того, зазначив, що строк звернення до Київського окружного адміністративного суду ним було пропущено у звязку з помилковим поданням позову до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Представник відповідача 1 позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 січня 2008 р. позивачем оскаржено не було. За заявою представника позивача грошові кошти боржником було перераховано на вказані ним банківські рахунки позивача. Проте, через 1 рік 2 місяці, після відкриття виконавчого провадження, представником позивача було заявлено відвід державному виконавцю.

Суд у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 р. у справі «ОСОБА_1 проти України», з поміж іншим, було передбачено, що (дослівно) «держава має виконати частину рішення від 31 січня 2002 р., яка не стосується виплати присуджених коштів» (т. 4 а.с. 61 - 66).

Зокрема, названим рішенням Васильківського міського суду від 31 січня 2002 р. було задоволено позов ОСОБА_3 до Васильківського міськвідділу Головного управління МВС України в Київській області про витребування майна та документів. Зокрема, відповідача було зобовязано повернути заявниці незаконно вилучені в неї речі, в тому числі, документи благодійної організації « Любава» (справа № 2-7/02) (т. 1 а.с. 130 - 132).

Ухвалою названого суду від 10 листопада 2008 р. у справі № 6-175/08 було розяснено рішення названого суду від 31 січня 2002 р. у справі № 2-7/02, зокрема, що документи громадської організації «Любава» було приєднано до матеріалів кримінальної справи № 08-6086 стосовно ОСОБА_4 (т.1 а.с. 227 - 229).

Згідно з ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2007 р. було видано дублікат виконавчого листа названого суду від 5 березня 2002 р. № 2-7/02 про зобовязання Васильківського МВ ГУ МВС України у Київській області (т. 1 а.с. 136 - 137) повернути позивачу вилучені у нього речі (далі дублікат виконавчого листа № 2-7/02) (т. 1 а.с. 23).

У цей же день дублікат виконавчого листа названим судом направлено на адресу відповідача 2, який його отримав 14 січня 2008 р. (т.1 а.с. 135).

17 січня 2008 р. державним виконавцем відповідача 1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 8877808 на виконання виконавчого листа № 2-7/02, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 29 грудня 2007 р. (т. 1 а.с. 142).

У цей же день названим державним виконавцем винесено ще одну постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-7/02, у якій зазначено повний перелік речей, які підлягають поверненню стягувачу ОСОБА_3 боржником Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області (т.1 а.с. 139-141).

18 січня 2008 р. постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу позивача (т. 1 а.с. 138).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2008 р., за заявою державного виконавця, змінено спосіб та порядок виконання рішення названого суду від 31 січня 2002 р. в частині зобовязання Васильківського МВ ГУ МВС України Київської області повернути ОСОБА_3 вилучене у неї майно (речі). Зокрема, було ухвалено стягнути з Васильківського МВ ГУ МВС України Київської області в рахунок відшкодування вартості знищеного та не повернутого майна (речей) грошові кошти у сумі 44 189 грн 10 коп.

1 квітня 2009 р. представником позивача до відповідача 2 було подано заяву про відвід головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відповідача 2 ОСОБА_5, всіх державних виконавців зазначеного підрозділу та самого підрозділу, з посиланням на те, що відповідач 2 не має права виконувати дублікат виконавчого листа № 2-7/02, оскільки зобовязання виконати рішення Васильківського міського суду передбачено рішенням Європейського суду від 15 лютого 2007 р. та з посиланням на наявність постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відповідача 1 від 17 серпня 2007 р. (т. 1 а.с. 99 - 106).

Постановою заступника начальника відповідача 2 ОСОБА_6 від 6 квітня 2009 р. (далі постанова від 6 квітня 2009 р.) у задоволенні відводу було відмовлено за відсутності підстав для його задоволення (т. 1 а.с. 16 - 17), яку представником відповідача було отримано 25 квітня 2009 р.

28 квітня 2009 р. представником позивача було подано скаргу на постанову від 6 квітня 2009 р. до Міністерства юстиції України (т. 1 а.с. 107 - 114).

У цей же день директором відповідача 1 було прийнято постанову, якою відмовлено у: задоволенні відводу головного держаного виконавця відповідача 2 та скарги позивача на постанову заступника начальника відповідача 2 від 6 квітня 2009 р. (т. 1 а.с. 20-22).

22 травня 2009 р. представником позивача було подано скаргу на постанови від 6 та 28 квітня 2009 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

1 червня 2009 р. ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області (залишеною без змін ухвалою колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11 серпня 2009 р.) було відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою позивача від 22 травня 2009 р. (т. 1 а.с. 27-28).

Після чого представник позивача звернувся до Київського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, судом надано з урахуванням наступного.

Підстава відводу державного виконавця визначена у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV).

Зокрема, державний виконавець не може брати участь у виконавчому провадженні і підлягає відводу, якщо він є близьким родичем сторін, їх представників або інших осіб, якщо вони беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини,що викликають сумнів у їх неупередженості.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV за наявності наведених обставин, відвід може бути заявлено стягувачем, боржником або їх представниками.

Відповідно до вимог ч. 3 названої норми питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, про що виноситься постанова.

Як убачається ч. 4 ст. 17 Закону № 606-XIV, питання про відвід, самовідвід начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби вирішується керівником відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби може бути оскаржений у 10-денний строк до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України або до суду.

Наявні матеріали справи свідчать, що у період з 17 січня 2008 р. (дати відкриття виконавчого провадження) по 1 квітня 2009 р. відповідачем 2 вчинялися дії на виконання рішення Васильківського міського суду у справі № 2-7/02 на підставі дублікату виконавчого листа № 2-7/02 у межах виконавчого провадження № 8877808.

Жодних заперечень з приводу виконання дубліката названого виконавчого листа безпосередньо відповідачем 2 від позивача та його представника не надходило.

Більш того, 19 вересня 2008 р. представником позивача було подано до відповідача 2 (дослівно) «Заяву по виконанню дубліката виконавчого листа № 2-7/02 виданого для виконання рішення Європейського суду з прав людини по заяві № 25476/07, рішення Васильківського міського суду Київської області від 31. 01. 2002 р. по справі № 2-7/02 за позовом ОСОБА_3 до Васильківського МВ ГУ МВС в Київській області» (т. 1 а.с. 219).

Як убачається з тексту названої заяви, представником позивача повторно було подано до відповідача 2 реквізити банку для зарахування коштів на гривневий особистий рахунок позивача в Ощадбанку в місті Києві. Крім того, у заяві представником позивача було визначено призначення платежу (дослівно) «зарахування коштів на користь ОСОБА_3 на виконання ухвали Васильківського м/р суду від 16 квітня 2008 р. по справі № 6-60/08 про заміну способу та порядку виконання рішення Васильківського міського суду від 31. 01. 2002 р. по виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 15. 02. 2007 р. по справі № 25476/02 «ОСОБА_3 проти України» (т. 1 а.с. 219).

Крім того, 26 серпня 2008 р. представником позивача на адресу відповідача 2 надавалися пояснення з приводу виконання дубліката виконавчого листа № 2-7/02 (т. 1 а.с. 209).

Наведене свідчить, що станом на 19 вересня 2008 р. позивачу та його представнику було відомо про відкриття відповідачем 2 виконавчого провадження № 8877808 на виконання дубліката виконавчого листа № 2-7/02, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 29 грудня 2007 р., і вони проти виконання названого виконавчого листа безпосередньо відповідачем 2 не заперечували.

Крім того, судом враховано, що згідно з постановою державного виконавця відповідача 2 від 1 серпня 2010 р. виконавче провадження № 8877808 було закінчено відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 37, ст. 38 Закону № 606-XIV (т. 4 а.с. 73-75).

До того ж судом встановлено, що заявленим 1 квітня 2009 р. представником позивача відвід містив посилання на те, що всі виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 8877808 працівниками відповідача 2 було вчинено не зважаючи на наявність постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відповідача 1 ОСОБА_7 від 17 серпня 2007 р. про відкриття виконавчого провадження № 4529908 (т.1 а.с. 49-106).

Проте, як убачається з довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 13 лютого 2009 р., зазначену постанову було скасовано 30 серпня 2010 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень відповідача 1 ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 74).

Наведене свідчить, що оскаржувані постанови від 6 та 28 квітня 2009 р. посадовими особами відповідача 1 та відповідача 2 було винесено на підставі та в порядку, визначених ст. 17 Закону № 606-XIV, а, отже, правомірно.

Крім того, судом враховано, що даний позов подано з порушенням процесуального строку, передбаченого ч. 2 ст. 181 КАС України.

Так, на дату подання позову до Київського апеляційного адміністративного суду (18 серпня 2009 р.) зазначена норма передбачала, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що про наявність постанови відповідача 2 від 28 квітня 2009 р. йому було відомо ще у травні 2009 р., проте, спочатку він звернувся з позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області, а 18 вересня 2009 р. до Київського окружного адміністративного суду.

З урахуванням вимог законодавства, яке діяло на дату звернення позивача до суду, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до Київського окружного адміністративного суду з даним позовом без поважної причини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 100 КАС України (у редакції, яка діяла на дату звернення позивача до суду) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні наполягав на застосуванні судом наведеної норми.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням викладеного не підлягає задоволенню і клопотання представника позивача від 25 жовтня 2010 р. про винесення окремої ухвали стосовно представника відповідача 2 ОСОБА_9 (т. 4 а.с. 26 - 27).

Керуючись ст.ст. 2, 9, 69 - 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_3 (представник ОСОБА_1) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її оголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185 - 187, 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27 листопада 2010 р.

Суддя Виноградова О.І.