Справа № 808/5888/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/5888/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р.

справа 808/5888/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Спірічеві Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Прокурора Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2015 у справі за адміністративним позовом Прокурора м.Маріуполя до Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про внесення змін до статуту Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м.Маріуполя звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольської міської ради, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення №6/40-4466 від 10.07.2014 про внесення змін до статуту Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради; зобов’язати скасувати реєстрацію статуту Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради в редакції, затвердженій рішенням №6/60-4466 від 10.07.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати та задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що відповідачем створено змішаний тим дитячого будинку, який законодавством не передбачений та надано дозвіл на перебування у дитячому будинку осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у віці від 18 до 23 років, які навчаються у середніх спеціальних або вищих навчальних закладів освіти, для яких законодавством передбачено утворення гуртожитків.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Голова опікунської ради дитячого будинку «Центр опіки» та директор дитячого будинку "Центр опіки" 18.03.2014 звернулись зі зверненням до Заступника Маріупольського міського голови, Начальника управління освіти Маріупольської міської ради та начальника служби у справах дітей Маріупольської міської ради, в якому просили внести доповнення до статуту дитячого будинку «Центр опіки».

Суть прохання обумовлена збільшенням кількості сімей з дітьми, які опинились в складній життєвій ситуації, численними зверненнями громадян міста до депутатів міської ради та керівництва дитячого будинку «Центр опіки» з проханням тимчасово влаштувати дітей у заклад до поліпшення матеріального становища в сім'ї, у зв’язку з чим виникає необхідність вирішення питання щодо утримання дітей певної категорії. Таким чином, доповнення до Статуту дитячого будинку дозволить створити систему захисту дітей, підтримки сім'ї, оперативно реагувати на потреби населення, вирішувати проблеми з дітьми та сім'ями міста.

На сесії міської ради 28.03.2014 доручено заступникам міського голови, начальникам управління освіти Маріупольської міської ради, службі у справах дітей Маріупольської міської ради опрацювати питання по прийняттю статуту комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» Маріупольської міської ради в новій редакції та на наступне скликання сесії міської ради підготувати проект рішення.

В матеріалах адміністративної справи містяться доопрацювання проекту рішення на виконання вимог доручення Маріупольського міського голови від 28.03.2014.

Рішенням №6/40-4466 від 10.07.2014 Маріупольської міської ради внесено зміни до статуту КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» Маріупольської міської ради шляхом викладення його у новій редакції.

Провівши перевірку, прокурор м.Маріуполя при вивченні статуту стверджує, що останній не відповідає вимогам чинного законодавства щодо забезпечення прав соціально-незахищеної категорії дітей, зокрема дітей раннього віку та тих, які потребують соціально-психологічної адаптації.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 60 КАС України, прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Як зазначено у частині 1 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Обираючи форму представництва, передбачену частиною 5 цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

На думку прокуратури спірне рішення винесено в супереч вимогам чинного законодавства, що порушує інтереси держави, оскільки статут передбачає збільшення завдань та функцій закладу, розширення категорії дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, фактично створено новий тип закладу, який не передбачено законодавством та жодним нормативним документом. Зазначив, що для кожної категорії дітей законодавством чітко визначено типи закладів, на які покладено обов’язки щодо забезпечення належних умов утримання та виховання дітей з урахуванням їх вікових особливостей та стану здоров’я.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням прокуратури та вважає, що у даному випадку зміни до статуту внесені на підставі, у межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України, з метою захисту прав дітей сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа – про виховання та утримання дітей за принципом родинності та в інтересах держави, з урахуванням основних засад державної політики з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи зміни до статуту вносилися при узгодженні з радою опіки та керівництвом дитячого будинку, спрямовані на захист прав та інтересів вихованців, їх психологічного здоров’я, соціального захисту, підготовку дітей до самостійного життя.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Стаття 143 Конституції України визначає, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

В даному випадку звернення комунального закладу до органу місцевого самоврядування щодо внесення змін до статуту зумовлено складним політичним та економічним становищем в країні і місті зокрема, збільшенням кількості сімей з дітьми, які опинилися в складній життєвій ситуації, численними зверненнями громадян міста до депутатів міської ради та керівництвом комунального закладу з проханням тимчасово влаштувати дітей у заклад до поліпшення матеріального становища в сім’ї. Даний факт вказує на проблему місцевого значення, визначеної територіальної громади для забезпечення належного морального та соціального розвитку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, у віці від народження до повноліття – до здобуття базової чи повної освіти, а також для осіб із числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування у віці від 18 до 23 років, які навчаються у середніх спеціальних або вищих навчальних закладах освіти.

Стаття 4 Закону України «Про охорону дитинства» визначає систему заходів щодо охорони дитинства в Україні.

Пункт 2 статті 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Приймаючи спірне рішення орган місцевого самоврядування здійснив свої повноваження надані йому Конституцією та законами України, а також нормами міжнародного права, а саме Європейською хартією місцевого самоврядування від 15.10.1985.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком окружного суду що оскаржуване рішення суб’єкта владних повноважень відповідає переліченим критеріям.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора Запорізької області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2015 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 15.09.2015.

В повному обсязі ухвала складена 21.09.2015.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова