Справа № 808/3727/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року о 11 год. 20 хв.Справа № 808/3727/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - Білоус К.О.,

відповідача - Терехової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості за шостим методом №112030000/2015/000007/1 від 16.01.2015;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/000007/1 від 16.01.2015 за митною декларацією №112030000/2015/000430.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на ненадання позивачем усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення заявленого товару за ціною договору. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та фірмою «Intercommodities SA», Швейцарія, укладено контракт купівлі - продажу виливниць №2014/Moulds від 24.04.2014 (далі-Контракт), поставка на умовах DAP Запоріжжя, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар, а саме: виливниці з розважуванням у 3,6 т, 4,5 т, 4,8 т, використовуються для заповнення розплавленим металом для отримання злитка розважуванням у 4,5 т, 4,8 т, 3,6 т, виготовлені з чавуну з кулястим графітом.

Для здійснення митного оформлення товару 12.09.2014 позивачем засобами електронного зв'язку до Запорізької митниці Міндоходів подано митну декларацію №112030000/2015/000430, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 141 843,51 грн., за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- зовнішньоекономічний договір №2014/Moulds від 24.04.2014, специфікація №4 від 06.10.2014, лист №213-1955 від 10.11.2014, лист №11/2743 від 26.05.2014;

- комерційний інвойс №ІМ-14-102 від 17.12.2014, ProForma Invoice: 43.157, 43.158, Delivery-Note №28.758, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE51E0;

- комерційний інвойс №ІМ-14-103 від 17.12.2014, ProForma Invoice: 43.159, 43.160, Delivery-Note №28.759, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE30E3;

- комерційний інвойс №ІМ-14-104 від 19.12.2014, ProForma Invoice: 43.178, 43.179, Delivery-Note №28.770, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE04E6;

- комерційний інвойс №ІМ-14-105 від 19.12.2014, ProForma Invoice: 43.180, 43.181, Delivery-Note №28.771, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE76E2;

- комерційний інвойс №ІМ-14-106 від 19.12.2014, ProForma Invoice: 43.182, 43.183, Delivery-Note №28.772, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE13E7;

- комерційний інвойс №ІМ-14-107 від 18.12.2014, ProForma Invoice: 43.167, 43.168, Delivery-Note №28.764, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE88E0;

- комерційний інвойс №ІМ-14-108 від 18.12.2014, ProForma Invoice: 43.169, 43.170, Delivery-Note №28.765, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE13E7.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- в надісланих сканованих оригіналах CMR №398917 від 18.12.2014, №451177 від 19.12.2014, №451219 від 19.12.2014, №451238 від 19.12.2014, №461748 від 18.12.2014, №474903 від 17.12.2014, №474973 від 17.12.2014, які по суті є документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення - відсутні умови поставки товару;

- з урахуванням поданих документів, в яких зазначені вартісні показники товару, відсутня практична можливість обрахунку суми загальної вартості товару «Виливниці», вказаній у копіях митних деклараціях країни відправлення MRN 14DE51Е0 від 17.12.2014, MRN 14DE30Е3 від 17.12.2014, MRN 14DE88Е0 від 18.12.2014, MRN 14DE65Е8 від 18.12.2014, MRN 14DE04Е6 від 19.12.2014, MRN 14DE76Е2 від 19.12.2014, MRN 14DE13Е7 від 19.12.2014;

- в надісланій сканованій копії висновку ЗТПП від 10.11.2014 №ОИ-669 відсутні умови формування вартості товару «Виливниці», що унеможливлює проведення обчислення з урахуванням ст.52 МКУ;

- інформація, зазначена у розрахунках ціни (калькуляціях) від 11.11.2014 №255/2014, від 11.11.2014 №254/2014, від 11.11.2014 №258/2014, не підтверджена документально.

У зв'язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 14.01.2015 направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

У зв'язку з чим, 16.01.2015 позивачем надано пояснення з приводу виявлених розбіжностей та зазначено, що декларантом надано всі наявні документи та ніякі інші документи на момент декларування надаватися не будуть.

Після розгляду поданої позивачем митному органу митної декларації та додаткових документів відповідачем 16.01.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2015/000007/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/000007/1.

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем, у зв'язку з виявленими митним органом розбіжностями, надано пояснення з приводу виявлених розбіжностей та зазначено, що декларантом надано всі наявні документи та ніякі інші документи на момент декларування надаватися не будуть.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем пояснення не спростовують виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Як вбачається з Рішення про коригування митної вартості товарів від 16.01.2015 №112030000/2015/000007/1 митним органом зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки, виявлено, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності. Декларант, відмовився від надання в повному обсязі додаткових документів згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість.

Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості подібних товарів на рівні 1,33 EUR за 1кг (МД №112030000/2014/014277 від 15.08.14, МД №112030000/2014/19519 31.10.2014) призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Митна вартість може бути визнана митним органом за умови надання перелічних додаткових документів.

Згідно вимог ч.4 ст. 57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час консультації митний орган та декларант здійснили обмін наявною у кожного з них інформацією. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

При цьому, митний орган зазначив, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, а також відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, які не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість, виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника та надано необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Проте, митним органом не були враховані подані документи, додаткові пояснення та документи, які декларант надав на його вимогу, що фактично є підтвердженням формального витребування відповідачем додаткових документів.

Так, митним органом не враховані надані декларантом калькуляція вартості виливниць від 28.08.2014 виробника "Lintorfer Eisengiesserei GmbH", яка підтверджує ціну контракту; обґрунтоване посилання декларанта на інвойси та відвантажувальні відомості (Delivery-NOTE), які були первісно надані до митного органу та містять всю необхідну інформацію для визначення митної вартості, зокрема: кількість, тип, ціну, серійний номер (LOT) тощо, висновок цінової експертизи зовнішньоекономічного контракту Запорізької торгово-промислової палати від 10.11.2014 № ОИ-669, яким підтверджено ціни на виливниці на середньому ринковому рівні.

Також не враховано лист компанії «Lintorfer Eisengieserei GmbH» від 11.11.2014, яка є виробником задекларованого товару, який пояснює що для поставок виливниць по замовленню №60-0949/14 при заповненні експортної декларації в Німеччині компанія зазначає загальну вартість товару. Проте, у зв'язку з запровадженням інтернет системи «Атлас», вартість товарів більше не зазначається в декларації, а реєструється в системі «Атлас» (а.с.150).

Суд зазначає, що з урахуванням відсутності можливості впливу зі сторони позивача на порядок складення та заповнення звітності, подання якої встановлено нормами та правилами інших країн, позивач не мав об'єктивної можливості надати митні декларації країни відправлення з зазначенням вартісних показників, оскільки форма заповнення митної декларації країни відправлення таких реквізитів не передбачає.

Також, митним органом залишено поза увагою, що сторонами по контракту обумовлена вартість імпортованого товару в валюті - Євро за одиницю товару. Крім того, в наданих до митного оформлення документах (калькуляції, листах фірми «Intercommodities SA») вартість складових імпортованого товару зазначена у відсотках від вартості виливниці пропорційно до ціни за виливницю, за яку ціна визначена у євро за штуку.

Таким чином, суд вважає, що посилання митного органу на незрозумілість одиниці виміру задекларованого товару є необґрунтованим.

Поряд з цим, при здійсненні коригування митної вартості та прийняті відповідного рішення, митним органом було порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, норми Митного кодексу України та норми ст. 190 Господарського кодексу України та ст. 632 Цивільного кодексу України, відповідно до яких ціна в договорі встановлюється сторонами договору з урахуванням попиту та пропозиції існуючої на ринку купівлі-продажу товару, тобто сторони вільні у свободі вибору узгодження ціни та механізму її визначення.

Таким чином, у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту, яким було узгоджено ціни на виливниці, виходячи із ціни за 1 шт. виливниці відповідно до її виду та кількості, позивачем була визначена митна вартість за основним (першим) методом визначення митної вартості - тобто митна вартість визначалась виходячи із вартості виливниці відповідного типу та кількості поставлених за штуку.

Проте, митний орган при здійсненні коригування митної вартості та прийнятті відповідного рішення, виходив із ціни 1,33 EURO за 1кг для товару помножуючи на загальну вагу нетто.

Посилання митного органу не те, що Декларант у деклараціях поданих до митного оформлення сам зазначив вагу в кг, судом не приймаються, виходячи з наступного.

Декларант визначав митну вартість за першим методом відповідно до умов контракту контракту №2014/MOULDS ВІД 24.04.2014 та специфікації №4 від 06.10.2014. Вказаними документами сторони узгодили ціну виходячи із певної вартості за 1 штуку виробу, в залежності від його виду та креслення, при розрахунку ціни така складова частина, як вага, не бралась до уваги.

Митний орган, відповідно ст. 54 МК України, здійснюючи контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час митного оформлення мав можливість впевнитися в механізмі визначення ціни та її розрахунках шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Крім того, всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів декларантом були зазначені та підтверджені наданими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, в оформленій та наданій декларантом первісній митній декларації №112030000/2014/000430 (графа 31 ВМД), так і в рішенні про коригування митної вартості товару (графа 26), яке оформлював сам митний орган, було чітко зазначено тип виливниць та кількість місць (lot/серійний номер).

Посилання відповідача на неможливість визначення митної вартості товару, оскільки надані документи містять розбіжності, а також на відмову декларанта від надання в повному обсязі додаткових документів, судом не приймаються, оскільки раніше надані декларантом документи містили всі необхідні числові значення для визначення числового значення заявленої митної вартості - кількість та тип виливниць, їх ціна відповідно типу виливниць. Обставини та матеріали справи свідчать, що декларант не відмовлявся від надання додаткових документів, а напроти надав всі документи, можливість надання яких об'єктивно існувала у позивача на час витребування митницею, та які підтверджують митну вартість, заявлену декларантом, за ціною договору.

Щодо посилання митного органу на відсутність у висновку ЗТПП від 10.11.2014 №ОИ-669 умов формування вартості товару «Виливниці», що унеможливлює проведення обчислення з урахуванням ст.52 Митного кодексу України, суд зазначає, що з наданого до матеріалів справи висновку Запорізької торгово-промислової палати, судом встановлено, що в експертному висновку №ОИ-669 зазначена усереднена вартість одиниці маси аналогічного (подібного) товару згідно УКТ ЗЕД 8454 20 00 00, який постачається через кордон експортерами з Німеччини, розрахована, як співвідношення суми торгової операції, вираженої EUR, до кількості реалізованого товару, вираженого в кілограмах (відповідно до статистики Міжнародного центру ЮНКТАД/ВТО).

Крім того, суд зазначає, що аналіз повноти та обґрунтованості висновку компетентного органу про якісні та вартісні характеристики товарів знаходиться поза межами повноважень митного органу під час здійснення процедури митного оформлення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці Міндоходів інформація щодо раніше визначених митних вартостей за другорядними методами на рівні 1,33 EUR за 1 кг товару (МД №112030000/2014/014277 від 15.08.2014, МД 112030000/2014/015303 від 29.08.2014).

Суд зазначає, що посилання митного органу лише на наявну інформацію щодо раніш визначених митних вартостей не може бути беззаперечним доказом з боку митного органу. Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Суд зазначає, що дані цінової бази Державної митної служби України щодо рівня митної вартості ідентичних або подібних товарів з огляду на положення частини другої статей 49, 53, 57 МК України, відповідно до яких перший метод визначення митної вартості є основним, за умови дотримання декларантом вимог щодо порядку декларування митної вартості товарів та документального підтвердження розміру митної вартості, визначеної за першим методом, не можуть вважатись достатніми та визначальними для висновку про недостовірність митної вартості товару та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митних декларацій, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2015/000007/1 від 16.01.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/00007 від 16.01.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" судовий збір у розмірі 182 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В. Шара