Справа № 2а/1570/2174/2011
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/2174/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Соколенко О.М. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення з території України,-

ВСТАНОВИВ:

Іллічівський МВ ГУМВС України в Одеській області звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення з території України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ОСОБА_1, м. Батумі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відносно громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 17.05.2007 року Ілічівським МВ ГУМВС України в Одеській області прийнято рішення про скорочення терміну тимчасового перебування в Україні до 20.05.2007 року, та 21.05.2007 року Ілічівським МВ ГУМВС України в Одеській області прийнято рішення про видворення за межі України із забороною вїзду в Україну на шість місяців. На даний час громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 перебуває на території України без документів, посвідчуючих особу. Ніяких мір до свого документування він не приймає. Громадянин ОСОБА_2 перебуває на території України у порушення діючого законодавства та ухиляється від виїзду, чим порушує положення ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ухиляється від виїзду з України на виконання рішення Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області від 21.05.2007 року про його видворення за межі України, позивач просить винести постанову про його примусове видворення з території України.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.24).

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі (а.с.26).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, зважаючи на наявність в матеріалах справи заяв від позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства №3929-ХП від 04.02.1994 (надалі Закон), відповідно до ст.1 якого іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Згідно ст.2 зазначеного Закону іноземці мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обовязки, що і громадяни України, якщо інше не передбачене Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Таким чином, наявність прав іноземців прямо повязана із законністю їх перебування на території України, в разі порушення певних встановлених державою умов їх перебування останні несуть відповідальність відповідно до зазначеного законодавства.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст.10 Закону України Про міліцію одним з основних завдань органів внутрішніх справ є контроль додержання громадянами та службовими особами встановлених законодавством правил паспортної системи, вїзду, виїзду, перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію іноземних громадян та осіб без громадянства.

Згідно п.19 Постанови Кабінету Міністрів України №1047 від 29.12.1995р. Про правила вїзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію іноземці та особи без громадянства, які прибули до України на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими правилами.

Згідно ст.32 Закону України №3929-ХII якщо іноземець грубо порушує законодавство про статус іноземців орган внутрішніх справ приймає рішення про видворення такого іноземця за межі України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що 15.02.2011 року при перевірці паспортно-візового режиму та законних підстав перебування в Україні іноземців співробітниками СПГЗ Іллічівського МВ був виявлений громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, який був доставлений до СГІРФО Іллічівського МВ для перевірки законності перебування на території України, що підтверджується рапортом співробітника СПГЗ від 15.02.2011 року (а.с.9). В ході перевірки було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України 06.05.2007 року через КММ «Харків»до своїх знайомих, які проживали у м. Іллічівську, по національному паспорту серії 06АD17764, виданому МВС Батумі 10.04.2007 року строком дії до 10.04.2017 року (а.с.8).

Згідно ст.32 Закону України №3929-ХII іноземець та особа без громадянства, які вчинили злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України. Рішення про видворення його за межі України після відбуття ним покарання чи виконання адміністративного стягнення приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення вказаного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну визначається законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2007 року співробітниками ВДІМ Іллічівського МВ при перевірці паспортно-візового режиму та законних підстав перебування в Україні був виявлений мешкаючим не за місцем реєстрації громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, у якого в міграційному талоні вказана адреса реєстрації: м. Одеса, вул. Пісарєва, 5, де працював без необхідних документів на працевлаштування, чим порушив ст.ст. 3, 8 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, яка належить його знайомій, у якої він раніше мешкав. В паспортне відділення Іллічівського МВ після зміни місця перебування не звертався. За порушення правил перебування іноземців на території України на громадянина ОСОБА_2 15.05.2007 року складено адміністративний протокол (згідно ст. 203 ч.1 АК України).

У звязку з чим, 17.05.2007 року Ілічівським МВ ГУМВС України в Одеській області відносно громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 прийнято рішення про скорочення терміну тимчасового перебування в Україні до 20.05.2007 року (а.с.12).

Судом встановлено, що в ході повторної перевірки 21.05.2007 року вищезазначеної адреси було зясовано, що в зазначений термін відповідач територію України не залишив.

В звязку з порушенням відповідачем вимог Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 21.05.2007 року Ілічівським МВ ГУМВС України в Одеській області прийнято рішення про видворення за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому у рішенні зазначалось, що він був зобовязаний покинути територію України, з забороною вїзду в Україну строком на шість місяців. Як вбачається з матеріалів справи відповідач був повідомлений про те, що відносно нього було винесено рішення щодо видворення за межі України, відповідно до якого він зобовязаний покинути територію України не пізніше 15.06.2007 року, та розяснено, що у випадку невиїзду за межі України в указаний термін, він буде видворений з України у примусовому порядку. Про підстави прийнятого рішення відповідно до ч.2 ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства був повідомлений прокурор, що підтверджується повідомленням № 57/287 від 21.05.2007 року, яке наявне в матеріалах справи.

Також, судом встановлено, що 05.06.2007 року за № 22/2331 Головним управлінням МВС України в Одеській області Державній прикордонній службі надано доручення щодо заборони вїзду в України терміном на шість місяців громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, з терміном контролю до 15.12.2007 року (а.с.15).

Статтею 5 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003 року передбачено, що законними підставами перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства є реєстрація на території України паспортного документа або наявність посвідки на постійне або тимчасове проживання в Україні, або документів, що посвідчують отримання статусу біженця чи притулку в Україні.

З пояснень відповідача від 15.02.2011 року вбачається, що на даний час він перебуває на території України без документів посвідчуючих особу, родичів на території України не має, проживає разом із громадянкою ОСОБА_3, разом із якою має спільну дитину, працює без оформлення відповідних документів, до посольства Республіки ОСОБА_1 для поновлення паспорту не звертався, так як розумів, що після цього йому потрібно покинути територію України, але в добровільному порядку виїжджати з України він не хотів (а.с.10). Відповідно до пояснень ОСОБА_3 від 17.02.2011 року, вона проживає разом з громадянином ОСОБА_1 ОСОБА_2, з яким має спільну дитину, їй відомо, що у відповідача не має паспорту, та в посольство Республіки ОСОБА_1 для поновлення паспорту не звертався, так як після отримання паспорту він повинен покинути територію України (а.с.11).

Судом встановлено, що ніяких мір до свого документування відповідач не приймає, що підтверджується рапортом співробітника СПГЗ Іллічівського МВ від 15.02.2011 року (а.с.9). Таким чином, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 від виїзду за межі України ухиляється після прийняття рішення про видворення, територію України не покинув.

Судом також встановлено, що постійного місця проживання та джерела існування в Україні відповідач не має, оскільки працює без оформлення відповідних документів, ніяких мір по легалізації свого перебування в Україні не приймає.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України в адміністративних справах кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про примусове видворення відповідача з території України підлягають задоволенню, оскільки субєкт владних повноважень Іллічівський МВ ГУМВС України в Одеській області прийняв рішення від 21.05.2007 року про примусове видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, ознайомлений з вказаним рішенням, проте територію України в визначений в рішенні строк не покинув та продовжує ухилятися від виїзду з України, що відповідно до ст.32 Закону Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є підставою для його примусового видворення з України.

Відповідно до ч.10 ст.32 Закону іноземці та особи без громадянства, які підлягають видворенню, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, у порядку, встановленому законом, якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Фізичні або юридичні особи, які запрошували чи приймали цих іноземців та осіб без громадянства, влаштовували їх незаконний в'їзд, проживання, працевлаштування, сприяли в ухиленні від виїзду після закінчення терміну перебування, в порядку, встановленому законом, відшкодовують витрати, завдані державі видворенням зазначених іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 72, 86, 94, 158 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Начальника Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення з території України задовольнити.

Громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусово видворити за межі України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя О.М. Соколенко