Справа № 814/1730/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1730/14

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного сільськогосподарського підприємства "Корпорація України" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Корпорація України" заборгованості в сумі 25322,95 грн., з яких 24846,15грн. адміністративно-господарських санкцій за 2013 рік та пеня за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій в сумі 476,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що за даними Миколаївського обласного центру зайнятості відповідач у 2013 році надавав звіти за формою № 3- ПН із вакансіями для осіб з інвалідністю, однак самостійним пошуком інвалідів для працевлаштування на створені робочі місця не займався. Згідно звіту за 2013 рік, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу зобов'язувала відповідача працевлаштувати 2 інвалідів. Однак кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів склала 1 особа. За 1 робоче місце не зайняте інвалідами у 2013 році, відповідач до 16.04.2014 року повинен був самостійно сплатити адміністративно - господарські санкції в сумі 24846,15 грн. та за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій відповідач повинен був самостійно в сумі 476,80 грн. сплатити пеню. Однак заборгованість не сплатив загальна сума боргу склала 25322,95 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень та до канцелярії Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про розгляд справи за їх відсутності, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства судова колегія дійшла висновку щодо обґрунтованості позовних вимог Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та законності оскаржуваного судового рішення, виходячи з наступного.

За змістом статті 19 Закону № 875-ХII для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 ГК підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ (у редакції до 18 березня 2006 року) працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон № 875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, для підбору персоналу на замовлення роботодавців використовується форма звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», яка затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики від 31.05.2013 року №316.

З 01.01.2013 року вступив в дію Закон України «Про зайнятість населення», відповідно до пп. 4 п. 3 ст. 50 якого роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації державної політики у галузі, статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Згідно п. 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Згідно п. 2.2.6. Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 у графі 5 проставляється «Так», якщо роботодавцем передбачається укомплектування вакансій за сприяння територіальних органів, або «Ні» -у разі укомплектування вакансій роботодавцем самостійної разі якщо роботодавцем передбачається укомплектування вакансій за сприяння Державною службою зайнятості, заповнюється II розділ звітності: характеристики вакансії та вимоги до претендента, у п. 4 якого за можливості зазначаються відповідні категорії громадян, у тому числі і інваліди.

Дана форма звітності відображає дані про можливість працевлаштування на вільне робоче місце (вакантну посаду) особи, що належить до окремої категорії громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2013 року постійно і своєчасно надавались в центр зайнятості звіти за формою № 3- ПН з метою працевлаштувати інвалідів на вакантні місця.

Крім того, відповідач згідно норм чинного законодавства надавав звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів (форма № 10-ПІ), що підтверджується копією звіту за 2013 рік від 18.02.2014 року (а.с.8).

Також відповідач у 2013 році приймав участь у проведені всіх запланованих заходів стосовно працевлаштування інвалідів, які проводились Первомайським міськрайонним центром зайнятості, тобто вжив всіх необхідних заходів для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Виходячи з вищезазначеного судова колегія дійшла висновку, що Приватним сільськогосподарським підприємством "Корпорація України" було враховано всі норми діючого законодавства та виконано всі необхідні умови для залучення до працевлаштування інвалідів на вакантні робочі місця.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин