Справа № 6251/09/1570
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2010-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

6251/09/1570

Справа № 6251/09/1570

УХВАЛА

27 квітня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого судді Іванова Е.А.

судді: Аракелян М.М.

судді: Потоцької Н.В.

при секретарі Чиженко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Невада» до Державної податкової інспекції у м. Рівне, Державної податкової адміністрації України про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про залишення скарги без розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні представник Державної податкової адміністрації України заявив клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог про скасування рішення ДПА України про залишення скарги без розгляду від 25.02.2009р., оскільки вказане рішення не породжує настання правових наслідків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст. 1 КАС України цей Кодекс визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Поняття справи адміністративної юрисдикції законодавчо визначено у п.1 ч.1 ст.3 КАС України – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 КАС України встановлено, що адміністративний позов – це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Адміністративна юрисдикція –це компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, яка згідно ст. 17 КАС України поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням ДПА України від 25.02.2009р. №1656/6/25-0515 залишено без розгляду скаргу генерального директора ТОВ „Невада” від 06.02.2009р. №44/02 (а.с.48-49).

Відповідно до п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (надалі Закон 2181), у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Остаточне рішення вищого (центрального) контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку.

Згідно з п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону України №2181, процедура адміністративного оскарження закінчується: останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

На підставі рішення про результати розгляду скарги податковим органом приймаються податкові повідомлення-рішення, які є підставою для сплати податкового зобов’язання.

Ненормативні (індивідуальні) акти - породжують права і обов'язки у тих конкретних суб'єктів, яким вони адресовані, у конкретному випадку.

Така правова позиція наведена й Конституційним Судом України у рішенні по справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів Верховної Ради України (справа про акти органів Верховної Ради України) від 23.06.97 р. N 2-зп, справа N 3/35-313), який зазначає, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Із змісту зазначених визначень вбачається, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Назване кореспондується із умовами ч. 1 ст. 2 КАС України, яка у визначенні завдання адміністративного судочинства розкриває зміст прав свобод і інтересів, захист який є юрисдикцією адміністративних судів, а саме: права особи у сфері публічно-правових відносин, що порушені певними суб'єктами (органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи, інші суб'єкти) при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, до компетенції адміністративних судів віднесено справи щодо захисту прав, свобод і інтересів осіб від дій суб'єктів владних повноважень щодо управління цими особами чи здійснення інших владних функцій щодо них.

Відрізняючою ознакою правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління особою, здійснення щодо нього влади, шляхом встановлення його прав і обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку з’явившихся учасників процесу, суд вважає що клопотання підлягає задоволенню, оскільки рішення про залишення скарги ТОВ „Невада” без розгляду не є рішенням (нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії) в розумінні п.1 ч.1 ст. 17 КАС України, а тому не породжує настання правових наслідків.

Відповідно до п.1.5 ст.1 Закону України №2181, штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Тобто правові наслідки для позивача породжує саме податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне, а не рішення ДПА України про залишення скарги без розгляду, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають закриттю.

Керуючись ст. 4, 8, 17, 157, 158, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Невада» до Державної податкової інспекції у м. Рівне, Державної податкової адміністрації України про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про залишення скарги без розгляду, в частині позовних вимог про скасування рішення Державної податкової адміністрації України про залишення скарги без розгляду від 25.05.2009р. – закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, і поданням апеляційної скарги протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Головуючий суддя Е.А. Іванов

Суддя М.М. Аракелян

Суддя Н.В. Потоцька