Справа № 1570/2759/2012
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/2759/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень рішень про збільшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2012 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 27 грудня 2011 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в розмірі 16 221,30 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 27 грудня 2011 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього у розмірі 25 476,75 грн. (22032 грн. - за основним платежем, 3444,75 грн. - за штрафними санкціями).

Постановою від 23 листопада 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов; скасував податкове повідомлення-рішення відповідача № від 27 грудня 2011 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість; відмовив у скасуванні податкового повідомлення-рішення відповідача № від 27 грудня 2011 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Не погоджуючись з постановою суду ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою в повному обсязі задовольнити адміністративний позов.

Вимоги апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, при перевірці правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що факт порушення нею вимог податкового законодавства, внаслідок чого на думку податкового органу, з якою погодився суд першої інстанції, відбулось заниження податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, є недоведеним, оскільки доводи податкового органу з цього питання є надуманими та такими, що не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, на що суд першої інстанції не звернув увагу. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам позивача щодо неправомірності повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року, а лише послався на висновки акту перевірки, без дослідження прибуткових касових ордерів які надані суду податковим органом та які не відповідають всім вимогам і не завірені позивачем. Також ФОП ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував висновки Державної податкової служби України за результатами розгляду повторної скарги, відповідно до яких в акті перевірки не зазначені докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, та допущено відображення необґрунтованих даних.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС також, не погоджуючись з постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову в частині якою адміністративний позов задоволений та в цій частини ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Вимоги апеляційної скарги податковий орган обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права та до неправильного вирішення справи в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року. При цьому податковий орган лише посилається на фактичні обставини, викладені в акті перевірки позивача та цитує норми податкового законодавства.

Сторони письмових заперечень на апеляційні скарги один одного не надали.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що на підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п. 77.1. ст. 77 ПК України, відповідно до направлень № 1862 та № 1863 від 08 листопада 2011 року, виданих ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, Наказу ДПІ у Малиновському районі № 1763 від 01 жовтня 2011 року та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, в період з 10 по 23 листопада 2011 року проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства період з 01 липня 2010 р. по 30 вересня 2011 року.

За наслідками перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси складений акт № 5469/17-128/ від 07 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 8-41), на підставі якого 27 грудня 2011 року прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення:

- № на суму 16 221 грн. 03 коп. за порушення ст. 13, ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. (т. 1 а.с. 43);

- № на суму 25 476 грн. 75 коп. (за основним платежем - 22 032 грн. 00 коп., за штрафними санкціями - 3 444 грн. 75 коп.) за порушення п.п.7.2.6., п.п.7.4.5. п.7.2. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п.198.1, п.198.6 ст.198 ст.201 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 44);

- № від 27.12.2011 р. про застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 56 732 грн. 50 коп., яке в подальшому скасоване рішенням державної податкової служби України від 26 березня 2012 року за результатами розгляду повторної скарги ФОП ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 56-64).

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до пояснень представника позивача, за період, який перевірявся, з 01 липня 2010 р. по 30 вересня 2011 р., позивачем задекларовано валові доходи в сумі 2 468 586 грн. 00 коп., а саме за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2010 р. у сумі 1 366 501 грн. 00 коп. без урахування І-ІІ кварталів 2010 р., за період з 01.01.2011 р. по 30.09.2011 р. у сумі 1 100 935 грн. 00 коп.

Також суд першої інстанції встановив, що при перевірці первинних документів, а саме виписок по розрахунковому рахунку, книги обліку доходів та витрат ф.№ 10, прибуткових касових ордерів, встановлено заниження валового доходу у сумі 14 600 грн., що призвело до внесення до декларацій про доходи перекручених даних.

Суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу викладеними в акті перевірки позивача стосовно того, що за період з 01 липня 2010 р. по 30 вересня 2011 р. встановлено заниження валового доходу на суму 14 600 грн. 00 коп., а саме у III кварталі 2010 р. у сумі 7 410 грн. 00 коп. без податку на додану вартість не внесено до книги ф.№ 10 дохід отриманий по прибутковим касовим ордерам, у IV кварталі 2010 р., 01.11.2010 р. не внесено до книги ф.№ 10 дохід отриманий по розрахунковому рахунку у сумі 5145 грн. 00 коп. без податку на додану вартість 30.09.2010 р., не внесено дохід до книги ф. №10 по прибутковим касовим ордерам у сумі 2045 грн. 00 коп., в тому числі по періодам: III квартал 2010 р. - 7 410 грн. 00 коп. без податку на додану вартість ІV квартал 2010 р. - заниження на 7 190 грн. 00 коп.

Стосовно валових витрат за період з 01.07.2010 р. по 30.09.2011 р., суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 задекларовано витрати, пов'язані з одержанням доходу, в сумі 2 405 168 грн., а саме по періодам за ІІ півріччя 2010 р. у сумі 1 334 328 грн., за І-ІІІ квартал 2011 р. у сумі 1 070 840 грн.

При цьому суд першої інстанції погодився з висновками акту перевірки повноти визначення валових витрат, які відображено у книзі № ф.10 та за даними виписок по розрахунковому рахунку за період з 01.07.2010 р. по 30.09.2011 р., якими встановлено їх завищення в сумі 130 584 грн., в тому числі за:

- III кв.2010 р.- завищення на 43 187 грн. 00 коп.;

- 2010 рік - завищення на 93 542 грн. 00 коп.;

- І квартал 2011р.- завищення на 115 676 грн. 00 коп.;

- І півріччя 2011р.- завищення на 74 488 грн. 00 коп.;

- 9 місяців 2011р.- завищення на 37 042 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції встановив, що перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки встановлено, що в порушення ст. 13 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) з врахуванням положень ст. 9, п 22.10. ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» внаслідок чого позивачем занижено суму оподатковуваного доходу (чистого доходу за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2011 р.) на загальну суму 108 142 грн. 00 коп. (без податку на додану вартість), а саме за III квартал 2010 р. на суму 50 597 грн. 00 коп., ІV квартал 2010 р. на 108 142 грн. 00 коп. (без податку на додану вартість).

За таких обставин, з посиланням на приписи ст.ст. 13, 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов висновку, що перевіркою правильності визначення чистого доходу та обчислення суми податку доходів фізичних осіб, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, податковим органом правильно встановленого заниження позивачем валового доходу на 108 142 грн. та суми податку з доходів фізичних осіб на 16 221 грн. 30 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.12.2011 р. щодо збільшення податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16 221,03 грн. задоволенню не підлягають.

Перевіряючи правомірність та скасовуючи оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2011 р. про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ, суд першої інстанції встановив, що під час проведення перевірки податковий орган встановив порушення позивачем вимог п.п. 7.2.6 н. 7.2. п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та п. 198.1. п. 198.6 ст. 198. ст. 201 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 22 032 грн. по податковим періодам:

- липень 2010 р. - 5 500 грн. 00 коп.;

- серпень 2010 р. - 6 480 грн. 00 коп.;

- вересень 2010 р. - 833 грн. 33 коп.;

- січень 2011 р. - 2 761 грн. 08 коп.:

- квітень 2011 р. - 5 500 грн. 00 коп.;

- липень 2011 р. - 958 грн. 33 коп.

Також суд першої інстанції зазначив, що в акті перевірки вказано, що ФОП ОСОБА_1 внесені до реєстру отриманих податкових накладних, але не надані до перевірки наступні податкові накладні:

- до реєстру отриманих податкових накладних за липень 20110 р. внесена податкова накладна № 1948 від 01.07.2010 р. по контрагенту ПП «Михалич і Ко» на суму податку на додану вартість - 5 500 грн. 00 коп.;

- до реєстру отриманих податкових накладних за серпень 2010 р. внесена податкова накладна № 1669 від 25.08.2010 р. по контрагенту ТОВ «ГУТ» на суму податку на додану вартість - 6 480 грн. 00 коп.;

- до реєстру отриманих податкових накладних за вересень 2010 р. внесена податкова накладна № 381 від 05.08.2010 Р. по контрагенту КТ «Симфа» на суму податку на додану вартість - 833 грн. 33 коп.;

- до реєстру отриманих податкових накладних за січень 2011 р. внесена податкова накладна № 24279 від 03.01.11 по контрагенту ТОВ «Даерс» на суму податку на додану вартість - 527 грн. 75 коп., та податкова накладна № 2646 від 03.01.2011 р. по контрагенту ПП «Михалич і Ко» на суму податку на додану вартість - 2 233 грн. 33 коп.;

- до реєстру отриманих податкових накладних за квітень 2011 р. внесена податкова накладна № 19 від 01.04.2011 р. по контрагенту ТОВ «ГУТ» на суму податку на додану вартість -5 500 грн. 00 коп.;

- до реєстру отриманих податкових накладних за липень 2011 р. внесена податкова накладна № 707031 від 04.07.2011 р. по контрагенту ТОВ «Торговий Дім Софія» на суму податку на додану вартість - 958 грн. 33 коп.

За таких обставин податковий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 22 032 грн. 00 коп., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, який підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 22 032 грн. 00 коп. по податковим періодам: серпень 2010 р. - 7 571грн. 00 коп.; вересень 2010 р. - 4 636 грн. 00 коп.; жовтень 2010 р. - 606 грн. 00 коп.; лютий 2011 р. - 2 761 грн. 00 коп.; квітень 2011 р. - 5 500 грн. 00 коп.; липень 2011 р. - 958 грн. 00 коп.

Перевіряючи правомірність таких висновків податкового органу, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість оскільки усі податкові накладні були надані до перевірки, що підтверджено описом наданих до перевірки документів, проте з невідомих причин та неправомірно не були враховані податковим органом (т. 1 а.с. 93, 94).

Також суд першої інстанції встановив, що, відповідно до пояснень представника позивача, під час перевірки була надана податкова накладна № 1948 від 01.07.2010 р. від ПП «Михалич і К», відповідно до якої отримано товар на суму 27 500 грн. в т.ч. ПДВ - 4 583 грн. 33 коп., проте позивач помилково до податкового кредиту відніс суму - 5 500 грн. 00 коп. замість 4 583 грн. 33 коп., однак при перевірці податковий орган не врахував отримання позивачем товару на суму 27 500 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 4 583 грн. 33 коп., та не враховував - 4 583 грн. 33коп. податку на додану вартість, сплаченого фактично.

Стосовно податкової накладної отриманої від ТОВ «ГУТ» № 1669 від 25.08.2010 р. на суму ПДВ 5 400 грн. 00 коп., суд першої інстанції встановив, що позивач до податкового кредиту помилково відніс суму ПДВ в розмірі 6 480 грн., але податковий орган без будь-яких пояснень не взяв до уваги коригування від 19.10.2010 р., яке здійснено позивачем самостійно, та наявність податкової накладної, внаслідок чого відповідач безпідставно з податкового кредиту виключив всю суму 6 480 грн.

Також суд першої інстанції встановив помилковість висновків податкового органу щодо відсутності податкових накладних та ненадання їх до перевірки по контрагенту КТ «Симфа», оскільки ці висновки не відповідають фактичним обставинам справи, в той час як при проведенні перевірки позивач надав податкові накладні по зазначеному контрагенту (податкова накладна № 381 від 05.08.2010 р.) в якій вказана сума ПДВ у розмірі 833 грн. 33 коп., що підтверджено описом отриманих перевіряючими документів.

Встановив суд першої інстанції і помилковість зменшення податкового кредиту у розмірі 2 761 грн. 08 коп. за податковими накладними отриманими від ПП «Михалич і К» за № 2646 від 03.01.2011 р. (ПДВ - 2 233 грн. 33 коп.) та ТОВ «Даерс» за № 24279 від 23.12.2010 р. (ПДВ - 527 грн. 75 коп.), оскільки зазначених податкових накладних не існує.

Суд першої інстанції також встановив, що по податковій накладній № 19 від 06.04.2011 р. отриманій позивачем від ТОВ «ГУТ», помилково віднесено до податкового кредиту ПДВ суму у розмірі 5 500 грн. 00 коп., замість фактично сплаченої суми ПДВ у розмірі 6 066 грн. 67 коп. При цьому суд першої інстанції зазначив, що встановивши факт помилки позивача, а саме заниження податкового кредиту, податковий орган протиправно вказав на відсутність податкової накладної та протиправно зменшив податковий кредит на суму 5 500 грн. 00 коп., не врахувавши фактично сплачений, у складі придбаного товару, податок на додану вартість в сумі 6 066 грн. 67 коп. та наявну і надану до перевірки податкову накладну.

Також суд першої інстанції встановив, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 повідомила перевіряючих осіб, що в результаті допущеної помилки невірно внесено до реєстру отриманих податкових накладних номер податкової накладної отриманої від ТОВ «Торговий Дім Софія» від 04.07.2011 р., на суму ПДВ 958 грн. 33 коп., оскільки замість правильного № 704031, помилково зазначено № 707031. При цьому до перевірки надані відповідні пояснення та наявна податкова накладна, проте дані обставини податковим органом протиправно не враховані та не знайшли свого відображення в акті перевірки. Суд першої інстанції, з посиланням на приписи п. 201.6 ст. 201 ПК України, зазначив, що жодних повідомлень стосовно розбіжностей у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних з даними контрагентів, від Державної податкової інспекції позивач не отримував, а до суду не надано доказів направлення такого повідомлення.

Враховуючи приписи п.п. 7.4.1., п.п. 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» п. 198.1, п. 198.3. ст. 198 ПК України та встановлені при судовому розгляді справи фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент перевірки позивача сума податку на додану вартість була підтверджена податковими накладними, які і є документами зазначеними п.п. 198.6 п. 198 ст. 198 ПК України, що спростовує твердження податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оскарженого податкового повідомленні-рішення від 27.12.2011 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 22 032 грн. 00 коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 444 грн. 75 коп.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, від представників позивача надійшли заяви про розгляд справи в письмовому провадженні, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга податкового органу не може бути задоволена, а апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 може бути задоволена частково.

Перевіряючи доводи суду першої інстанції щодо протиправності прийняття податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 27 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ, апеляційний суд, в межах доводів апеляційних скарг з цього питання, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про скасування цього податкового повідомлення-рішення.

Доводи податкового органу щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, при скасуванні податкового повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС № від 27 грудня 2011 рок, не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, оскільки лише дублюють положення акту перевірки та письмових заперечень податкового органу на адміністративний позов. При цьому податковий орган, як апелянт, не зазначив в чому саме полягає неповнота дослідження доказів, неповнота встановлення фактичних обставин та які саме норми матеріального і процесуального права порушені судом першої інстанції. Так само, всупереч приписів ст. 69-71 КАС України, не надано податковим органом, як апелянтом, належних та допустимих доказів, на спростування висновків суду першої інстанції.

Також апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, проте недобросовісне виконання суб'єктом владних повноважень - відповідачем своїх прав та обов'язків не може бути підставою для збирання доказів за ініціативою суду, оскільки в такому випадку буде порушений принцип змагальності та порушено завдання адміністративного судочинства, а саме - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Апеляційний суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1, в частині скасування оскарженої постанови, якою частково задоволений адміністративний позов та скасоване податкове повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ, оскільки апеляційна скарга не містить жодних доводів на обґрунтування цієї вимоги. Відповідно до ст. 195 КАС України, апеляційний перегляд судових рішень суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги, а при перевірці доводів суду першої інстанції щодо протиправності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року, апеляційний суд не встановив порушень, які призвели до неправильного вирішення цієї позовної вимоги.

Проте апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до акту перевірки, висновку про заниження чистого оподатковуваного доходу за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2010р. в сумі 108142 грн. та відповідно до заниження податку з доходів фізичних осіб на 16221,30 грн., податковий орган дійшов, та з цим погодився суд першої інстанції, внаслідок недотримання позивачем вимог ведення обліку доходів і витрат, що підлягають оподаткуванню, а саме внаслідок не внесення до книги доходів і витрат ф.№10 отриманого доходу по прибутковим касовим ордерам та отриманого доходу по розрахунковому рахунку; та понесених витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу.

Апеляційний суд зазначає, що зазначені висновки здійснені податковим органом з порушенням вимог п. 6, п. 7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом ДПА України № 1003 від 24.12.2010 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2011 р. за № 70/18808, відповідно до яких за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

При цьому факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та у повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до пункту 2, пункту 2.2., підпунктів 2.2.1, 2.2.2. та 2.2.3 акту перевірки, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, здійснені без викладення всіх суттєвих обставини діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового законодавства, без викладення чітко, об'єктивно та у повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт перевірки не містить відомостей які саме доходи занижені та витрати завищені, відсутні посилання на первинні документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зазначені порушення позбавляють суд об'єктивно, з урахуванням належних та допустимих доказів, перевірити доводи податкового органу щодо зафіксованих в акті перевірки порушень, за вчинення яких податковий орган, оскарженими податковим повідомленням-рішенням № від 27 грудня 2011 року, збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів податкового органу щодо порушення позивачем ст. ст. 13, 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», які ґрунтуються на припущеннях, та про наявність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 рок.

З урахуванням приписів ст. 19 Конституції України, ст. 2, 11, 69-71 КАС України апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції, при ухвалені постанови в частині, якою відмовлено у скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року, допустив недоведеність обставин, що мають значення для справи, та які суд першої інстанції вважав встановленими.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, та які суд першої інстанції вважає встановленими, що призвело до неправильного вирішення справи в частині, якою суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 грудня 2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. У зв'язку з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційна скарга податкового органу має бути залишена без задоволення, апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 має бути задоволена частково, оскаржена постанова скасована та ухвалена нова постанова про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням приписів ч. 1, ч. 2 ст. 94 КАС України, враховуючи те, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а адміністративний позов має бути задоволений в повному обсязі, судові витрати понесені ФОП ОСОБА_1 при звернені до суду з адміністративним позовом мають бути відшкодовані в повному обсязі в розмірі 417 грн. (судовий збір - т. 1 а.с. 7), та судові витрати понесені ФОП ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги (судовий збір - т. 2 а.с. 141), пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги, в розмірі 200 грн., - всього в розмірі 617 грн. При цьому відшкодування судових витрат має бути здійснене шляхом їх стягнення з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 39565551; місцезнаходження - 65098, Одеська обл.., місто Одеса, вулиця Стовпова, будинок 17), яке є правонаступником Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 38723404; місцезнаходження - 65098, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Стовпова, будинок 17), яке у свою чергу є правонаступником Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (ідентифікаційний код юридичної особи - 20989800; місцезнаходження - 65098, Одеська обл.., місто Одеса, вулиця Стовпова, будинок 17).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 27 грудня 2011 року яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього у розмірі 25 476,75 грн. (22032 грн. - за основним платежем, 3444,75 грн. - за штрафними санкціями).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 27 грудня 2011 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 16 221,30 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 39565551; місцезнаходження - 65098, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Стовпова, будинок 17) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), 617 грн. (шістсот сімнадцять гривень 00 коп.), понесених судових витрат при сплаті судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець