Справа № 489/2971/15-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 489/2971/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію.

В обгрунтування позову зазначено, що рішенням Управління ПФУ від 17.04.2015 року № 37/1 їй було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки у позивачки відсутній спеціальний стаж роботи 25 років, який дає право на таку пенсію. З таким рішенням УПФУ позивачка ОСОБА_1 не згодна та вважає, що відповідач безпідставно не врахував своїм рішенням стаж роботи позивачки тривалістю понад 10 років на посаді викладача теоретичних дисциплін і керівника молодшого хору в Дитячій музичній школі № 3. Посилаючись на те, що такі дії УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва є незаконними та необґрунтованими, ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 17.04.2015 року № 37/1, яким їй відмовлено в призначенні пенсії по вислузі років, протиправним; зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва призначити ОСОБА_1 пенсію по вислузі років з 13.03.2015 р.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України від 17.04.2015 р. № 37/1 в Ленінському районі м. Миколаєва про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, з урахуванням стажу роботи, що дає їй право на пенсію за вислугу років, період роботи з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р. на посаді викладача теоретичних дисциплін і керівника молодшого хору в Дитячій музичній школі № 3, починаючи з 13 березня 2015 року, в розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права, а також допущено неповне з'ясування обставин справи, у зв'язку з чим ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Судом першої інстанції справа була розглянута в порядку скороченого провадження, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 13.03.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до УПФ в Ленінському районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, однак Рішенням Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва № 37/1 від 17.04.2015 р. їй було відмовлено, оскільки відповідачем не було зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 01.09.1983 р. по 14.08.1984 р. на посаді керівника дитячого хорового колективу і викладача з сольфеджіо і фортепіано в дитячій музичній студії в клубі фабрики «Красная ветка»; з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р. на посаді викладача теоретичних дисциплін і керівника молодшого хору в Дитячій музичній школі № 3; з 01.12.2006 р. по 14.08.2007 р. на посаді директора в Обласному методичному кабінету навчальних закладів культури і мистецтва.

Згідно вищезазначеного Рішення УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва спеціальний стаж ОСОБА_1 складає 20 років 11 місяців 17 днів, не достатньо для призначення пенсії за вислугу років.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 працювала: в період з 01.09.1983 р. по 14.08.1984 р. в клубі фабрики «Красная ветка» на посаді керівника дитячого хорового колективу та викладачем по сольфеджіо та фортепіано в дитячій музичній студії; в період з 27.08.1984 р. по 01.09.1994 р. в Кінешемському педагогічному училищі викладачем диригування; з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р. викладачем теоретичних дисциплін та керівником молодшого хору в Дитячій музичній школі № 3; з 19.09.2002 р. по 14.08.2003 р. вчителем музики в середній спеціалізованій загальноосвітній школі мистецтв і прикладних ремесел; з 15.08.2003 р. по 01.09.2004 р. заступником директора в середній спеціалізованій загальноосвітній школі мистецтв і прикладних ремесел; з 01.09.2004 р. по 31.01.2006 р. вчителем вокалу в середній спеціалізованій загальноосвітній школі мистецтв і прикладних ремесел (з 21.02.2005 р. Миколаївська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів мистецтв і прикладних ремесел); з 01.02.2006 р. по 14.08. 2007 р. директором в Обласному методичному кабінеті навчальних закладів культури і мистецтва; з 15.08.2007 р. по 13.03.2015 р. вчителем вокалу в Миколаївській спеціалізованій школі «Академія дитячої творчості».

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно п. 1 розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, викладачі у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх закладах, музичних і художніх школах.

В період з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р. позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді викладача теоретичних дисциплін і керівника молодшого хору в Дитячій музичній школі № 3. Вказану обставину УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва визнає.

Проте, відповідач не враховує вищезазначений період роботи позивачки у період з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р. на посаді викладача музичної школи до стажу, що дає їй право на отримання пенсії за вислугу років.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача не відповідають нормам матеріального права, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, здійснюється з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії за вислугу років призначаються за нормами цього Закону при наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти.

Пунктом «е» ст. 55 зазначеного Закону передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом міністрів України, незалежно від віку.

У ст. 28 Закону України «Про освіту» зазначено, що система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Стаття 29 Закону України «Про освіту» визначає, що структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту.

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про освіту» встановлено, що позашкільна освіта та виховання єчастиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про освіту» зазначено, що до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Система позашкільної освіти - це освітня підсистема, що включає державні, комунальні, приватні позашкільні навчальні заклади, що закріплено ст. 1 Закону України «Про позашкільну освіту».

Згідно ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Розділом І «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, музичні і художні школи та посади викладачів в них віднесені до закладів і установ освіти та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Причому, згідно п. 2 приміток до цього Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання, зокрема музичні школи) віднесені до позашкільних навчальних закладів.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 (з наступними змінами), викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.

Враховуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що викладач дитячої музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, тобто позивачка, як викладач музичної школи є педагогічним працівником системи позашкільної освіти, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та має право на пенсію за вислугу років у зв'язку з наявності в неї стажу роботи 25 років.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що спірна посада позивачки у дитячій музичній школі не була передбачена у переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою цього органу № 1426 від 26 вересня 2002 року зважаючи на те, що дорученням Кабінету Міністрів України від 6 січня 1996 року №397/21 дію вище зазначеної постанови поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови. Крім того, у цьому ж Переліку музичні і художні школи та посади викладачів в них віднесені до закладів і установ освіти та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Враховуючи вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, було протиправно не зараховано до стажу роботи, що дає їй право на пенсію за вислугу років, період роботи з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р. на посаді викладача теоретичних дисциплін і керівника молодшого хору в Дитячій музичній школі № 3, тобто 8 років спеціального стажу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, з зарахуванням до стажу, необхідного для цього, період роботи з 01.09.1994 р. по 31.08.2002 р..

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Отже, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов