Справа № 2а/1570/2166/2011
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/2166/2011
УХВАЛА

27 лютого 2014 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соколенко О.М.,

при секретарі Громовій К.Д.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 2а/1570/2166/2011 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, про скасування постанови, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому позивач просила суд: скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.03.2011 року про зупинення виконавчого провадження; визнати неправомірними дії державного виконавця Вовченко О.В. щодо порушення цивільних прав позивача, вимог ст.14 КАС України, ст. 129 Конституції України, щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження; зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби негайно стягнути з прокуратури Одеської області 2000 грн. 00 коп.; зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби стягнути з прокуратури Одеської області індекс інфляції та 3% річних за користування грошовими коштами, які належать на праві власності згідно судового рішення; винести окрему ухвалу відносно начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для усунення причин та умов, які спричинили порушення закону, прав позивача, притягнення до відповідальності державного виконавця; та стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України понесені судові витрати, повязані з подачею позовної заяви в суд у розмірі 03 грн. 40 коп., та повязані з транспортними витратами щодо прибуття до суду у розмірі 09 грн.10 коп., 23 грн. 10 коп., 24 грн. 20 коп.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано неправомірними дії державного виконавця Вовченко О.В. щодо винесення постанови від 02.03.2011 року про зупинення виконавчого провадження № 20113197 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-7639/08/1570, виданого 26.05.2010 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з прокуратури Одеської області на корить ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп.; скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.03.2011 року про зупинення виконавчого провадження № 20113197 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-7639/08/1570, виданого 26.05.2010 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з прокуратури Одеської області на корить ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп.; в решті вимог позивача - відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 року, постановленою у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Головного управління юстиції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по справі № 2а/1570/2166/2011 залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, про скасування постанови, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишено без змін.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року, судом 07.12.2011 року видано позивачу виконавчий лист по справі № 2а/1570/2166/2011 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судових витрат у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп., який, як вбачається з матеріалів справи, позивач отримала також 07.12.2011 року. Так, у виконавчому листі по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 встановлено строк предявлення виконавчого документа до виконання до 08.11.2012 року.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що Державна виконавча служба України як відповідач, не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на ці рішення.

13.12.2011 року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної виконавчої служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, про скасування постанови, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії та витребувано з Одеського окружного адміністративного суду зазначену справу №2а/1570/2166/2011.

На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.12.2011 року, Одеським окружним адміністративним судом 05.01.2012 року направлено до Вищого адміністративного суду України адміністративну справу №2а/1570/2166/2011.

В свою чергу, 19.07.2012 року до суду від позивача по справі - ОСОБА_2 надійшла заява від 19.07.2012 року про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 разом із відповіддю Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 20.04.2012 року №6-08/212-2626 за результатами розгляду листа ОСОБА_2 від 11.04.2012 року щодо виконання виконавчого листа №2а/1570/2166/2011 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп.

Проте, враховуючи те, що станом на 19.07.2012 року адміністративна справа №2а/1570/2166/2011 перебувала на касаційному розгляді у Вищому адміністративному судді України, та до суду першої інстанції на вказану дату повернута не була, Одеським окружним адміністративним судом на адресу позивача направлено лист, в якому повідомлено ОСОБА_2 про вказані обставини та розяснено, що її заява від 19.07.2012 року буде розглянута після повернення справи №2а/1570/2166/2011 до Одеського окружного адміністративного суду.

06.11.2013 року адміністративна справа №2а/1570/2166/2011 повернулася до Одеського окружного адміністративного суду після перегляду в касаційній інстанції, у звязку із чим, заяву ОСОБА_2 від 19.07.2012 року про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 призначено до розгляду.

У судове засідання, призначене на 27.02.2014 року заявник ОСОБА_2 не зявилась, судом належним чином повідомлялась про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, 23.01.2014 року до суду від заявника ОСОБА_2 засобами електронної пошти надійшла заява, в якій остання просила суд проводити судове засідання по розгляду заяви про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року за її відсутністю.

Представник відповідача у судовому засіданні залишила вирішення заяви ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року, на розсуд суду.

Третя особа у судове засідання 27.02.2014 року не зявились, була належним чином сповіщена про розгляд заяви, що підтверджується наявною в матеріалах справи факсограмою із звітами до неї; причин неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Отже, оскільки неприбуття стягувача, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності та третьої особи, яка сповіщена належним чином, не перешкоджає судовому розгляду, суд у відповідності до ч. 2 ст. 263 КАС України розглядав заяву за їх відсутності.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року, дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.257 КАС України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З частини 1 статті 259 КАС України вбачається, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі, зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Ця норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Тобто, підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим. При цьому, під встановленням способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання.

Як вбачається з резолютивної частини постанови суду від 06.05.2011 року, на виконання якої було видано виконавчий лист, у ній зазначено: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп.».

Правові засади розподілу судових витрат між сторонами визначено статтею 94 КАС України, відповідно до частини 1 якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, у виданому Одеським окружним адміністративним судом виконавчому листі від 07.12.2011 року, в графах, які ідентифікують боржника, зазначено: «Державний бюджет України».

В свою чергу, в листі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 20.04.2012 року №6-08/212-2626 за результатами розгляду листа ОСОБА_2 від 11.04.2012 року щодо виконання виконавчого листа №2а/1570/2166/2011 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп., зокрема зазначається, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» у державному бюджеті взагалі не передбачені видатки на відшкодування витрат, пов'язаних з прибуттям до суду, компенсації за втрачений заробіток та витрат пов'язаних з розглядом справи. Також, у цьому листі зазначено, що у виконавчому листі Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 від 07.12.2011 року відсутній порядок виконання рішення суду, який визначав би, що стягнення коштів повинно здійснюватись через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Крім того, у листі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області вказується, що Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок), закріплено перелік категорій судових рішень про безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, які подаються стягувачем безпосередньо до органів Державного казначейства, але, при цьому, категорії рішень, які просить виконати стягувач до вказаного переліку не віднесено.

Суд зазначає, що порядок виконання судових рішень про стягнення з Державного бюджету України коштів, боржником за якими є державний орган (підприємство, установа, організація), визначено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VІ.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що держава гарантує виконання судових рішень про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до Державної казначейської служби України необхідних для цього документів та відомостей.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011, № 845 (далі по тексту - Порядок № 845).

Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 6 цього Порядку визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

В свою чергу питання щодо безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету, визначені п.16-п.23 Порядку №845.

Так, п.16, п.17, п.19 цього Порядку визначено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів:

1) для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів;

2) що надійшли в результаті повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії;

3) що надійшли від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, вилученого уповноваженими державними органами;

4) що надійшли в результаті конфіскації національної або іноземної валюти;

5) що надійшли в інший установлений законодавством спосіб;

6) з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

Стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, крім випадків, передбачених пунктом 23 цього Порядку.

Безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Отже, існуючий на цей час Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною 2 ст.87 КАС України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3,40 грн. на відповідний рахунок, отримувачем якого зазначено: ГУ ДКУ в Одеській області.

В свою чергу, в резолютивній частині постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року, на виконання якої було видано виконавчий лист, зазначено: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп.».

Отже, суд при вирішенні справи визначив спосіб виконання судового рішення, стягнувши судовий збір за подачу позову з Державного бюджету України, як це і передбачено положеннями КАС України, якщо рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

При цьому, на час прийняття Одеським окружним адміністративним судом постанови від 06.05.2011 року, ще не діяв Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Отже, зважаючи на лист Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 20.04.2012 року №6-08/212-2626, яким повернуто виконавчий лист без виконання, а також враховуючи, що в постанові суду не було визначено порядку стягнення судових витрат з Державного бюджету України, що в значній мірі ускладнює виконання судового рішення, суд згідно із п.16-п.19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, вважає за необхідне встановити порядок виконання судового рішення суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. шляхом безспірного списання коштів державного бюджету за судовим рішенням про стягнення надходжень бюджету».

Водночас, як вже зазначено судом, в резолютивній частині постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року, на виконання якої було видано виконавчий лист, зазначено: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 47 грн. 70 коп., з яких судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. та витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп.».

Так, згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Статтею 91 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

В свою чергу, питання щодо безспірного списання коштів з рахунків боржника врегульовано п.24-п.34 Порядку №845.

Так, п.24, п.25 цього Порядку визначено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Згідно п.26, п.27 та п.28 Порядку №845, судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування, безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.

Для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобовязання боржника. Погашення таких бюджетних зобовязань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник зобовязаний привести у відповідність із такими бюджетними зобовязаннями інші взяті ним бюджетні зобовязання.

Орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення таких кодів та рахунків орган Казначейства повідомляє боржникові про здійснення безспірного списання коштів з його рахунків.

Отже, суд при вирішенні справи визначив спосіб виконання судового рішення, стягнувши судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. з Державного бюджету України, як це і передбачено положеннями КАС України, якщо рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

При цьому, на час прийняття Одеським окружним адміністративним судом постанови від 06.05.2011 року, ще не діяв Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 та Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Водночас, суд зазначає, що у листі Вищого адміністративного суду України від 21.11.2011 року №2135/11/13-11 "Щодо стягнення коштів Державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ" роз'яснено порядок застосування статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 9 розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, з питання про порядок стягнення судових витрат з Державного бюджету України.

Так, в листі Вищим адміністративним судом України зазначено про те, що у випадку, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, у резолютивній частині такого судового рішення слід зазначати обов'язок органу Державної казначейської служби України стягнути судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку суб'єкта владних повноважень-відповідача.

В свою чергу, оскільки згідно діючого законодавства, Департамент державної виконавчої служби входить до складу органів Державної виконавчої служби та є структурним підрозділом Міністерства юстиції України, субєктом владних повноважень, з рахунків якого підлягає безспірному списанню сума судових витрат, повязаних з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. є Державна виконавча служба України.

Отже, зважаючи на лист Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 20.04.2012 року №6-08/212-2626, яким повернуто виконавчий лист без виконання, а також враховуючи, що в резолютивній частині постанови суду від 06.05.2011 року не було визначено порядку стягнення судових витрат з Державного бюджету України, що в значній мірі ускладнює виконання судового рішення, суд згідно із п.24-п.28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, вважає за необхідне встановити порядок виконання судового рішення суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат, повязаних з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. шляхом їх безспірного списання Державною казначейською службою України з рахунку Державної виконавчої служби України».

Керуючись ст.ст. 133, 160, 165, 257, 263 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 задовольнити.

Встановити порядок виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. шляхом безспірного списання коштів державного бюджету за судовим рішенням про стягнення надходжень бюджету» та «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. шляхом їх безспірного списання Державною казначейською службою України з рахунку Державної виконавчої служби України».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 04.03.2014 року.

Суддя О.М. Соколенко

Встановити порядок виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року по адміністративній справі № 2а/1570/2166/2011 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. шляхом безспірного списання коштів державного бюджету за судовим рішенням про стягнення надходжень бюджету» та «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 44 грн. 30 коп. шляхом їх безспірного списання Державною казначейською службою України з рахунку Державної виконавчої служби України».