Справа № 2а-437/10
Суддя: Семенов О. А.
Дата ухвалення: 2009-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іллічівський міський суд Одеської області
Справа №2а-1261/2009 року
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2009 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Семенова O.A., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Іллічівську Одеської області про визнання дій незаконними і зобов'язання вчинити певні дії та про стягнення соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Іллічівську Одеської області, стверджуючи, що він отримує пенсію та належить до категорії громадян, які згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають право на отримання до пенсії підвищення (соціальної допомоги) у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, як стверджував позивач, відповідач відмовляє йому в нарахуванні та виплаті цієї соціальної допомоги.

Позивач просив визнати відмову відповідача у виплаті соціальної допомоги незаконною та зобов'язати його нарахувати та виплатити йому вказану соціальну допомогу за період з 2006 року по 2008 рік в розмірі 4471,20 грн.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення на позов, стверджуючи, що позов є необґрунтованим.

Позивач та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи в письмовому провадженні, за їх відсутністю.

Ухвалою суду постановлено розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію та відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни (а.с.7) .

Відповідно до ч.І ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - ЗО відсотків прожиткового мінімуму (соціальна допомога).

Протягом 2006-2008 років позивач не отримувала дану соціальну допомогу у вказаному розмірі.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо нарахування йому соціальної допомоги за 2006 рік не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 17 ст.11 Закону України від 20 грудня 1005 року „Про

державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно Закону України від 19 січня 2006 року „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 200 6 рік" з даного закону виключено п.17 ст.77, а ст.110 закону викладена в редакції, яка передбачає, що виплата зазначеної соціальної допомоги провадиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що Кабінет Міністрів України не визначив цей порядок, то позовні вимоги є необґрунтованими.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо нарахування йому соціальної допомоги за 2007 рік підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

Пунктом 12 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" зупинено дію ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ч.2 ст.4 6 Конституції України та ч.2 ст.З Закону України „Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншим нормативно-правовим актом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року це положення закону, визнане неконституційним.

Таким чином, позивач має право на отримання соціальної допомоги з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2 0 07 року.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо нарахування йому соціальної допомоги за 2008 рік підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

Пунктом 41 Розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена у новій редакції, якою зменшений розмір соціальної допомоги.

Згідно ч.2 ст.4б Конституції України та ч.2 ст.З Закону України „Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншим нормативно-правовим актом.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року це положення закону визнане неконституційним.

Таким чином, позивач має право на отримання соціальної допомоги в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний ,позов ОСОБА_1 задовольнити

частково.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Іллічівську

Одеської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1

Васильовичу підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.б Закону

України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням Рішення

Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №б-рп/2007, як

"особі, що має статус "дитини війни" (у розмірі ЗО відсотків

мінімальної пенсії за віком) з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007

року, з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м.Іллічівську

Одеської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1

Васильовичу підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.б Закону

України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням Рішення

Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, як

особі, що має статус "дитини війни" (у розмірі ЗО відсотків

мінімальної пенсії за віком) з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008

року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова може буда оскаржена до Одеського апеляційного

адміністративного суду чегіез Іллічівський міський суд Одеської області

протягом 20 днів пі.Сля подання заяви про апеляційне оскарження, яка

подається протягом 1днів| з дня проголошення постанови.

Суддя