Справа № 2а-1030/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2010 року 2а-1030/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Виноградової О.І.,

при секретарі: Варданян О.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод дверних систем»
до Державної податкової інспекції у Макарівському районі Київської області про визнання недійсним податкових повідомлень - рішень № /0 та № /0 від 13 травня 2009 р.,

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод дверних систем» (далі позивач) звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Макарівському районі Київської області (далі відповідач) про визнання недійсним податкових повідомлень - рішень від 13 травня 2009 р. № /0 та № /0 (далі ? повідомлення - рішення № /0 та № /0). Представником позивача до суду було надано пояснення до позовної заяви (т. 1, а.с. 171 - 180). Представником відповідача до суду були надані заперечення проти позову, в яких він просив у задоволенні позову відмовити у звязку з тим, що вважає оскаржувані повідомлення - рішення правомірними (т. 1 а.с. 77 - 78). У судове засідання з`явилися представники сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (т. 1 а.с. 2 - 7). Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у запереченнях проти позову. Суд у судовому засіданні, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, встановив таке. У квітні 2009 р. відповідачем було здійснено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2006 р. по 31 грудня 2008 р., за результатами якої 27 квітня 2009 р. складено акт перевірки № 68/40/23-0/32586994 (далі акт перевірки) (т. 1 а.с. 12 - 29). У розділі «Висновки» акта перевірки зазначалося, що позивачем допущено порушення вимог, а саме: 1) п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.1 п. 5.3, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 194 р. № 283/97-ВР (далі ? Закон № 283/97-ВР) ? завищено валові витрати в сумі 166 716 грн 37 коп., у тому числі у 2 кварталі 2008 р. у сумі 1800 грн 00 коп., у 3 кварталі 2008 р. ? 2950 грн 00 коп., у 2 кварталі 2007 р. ? 123 076 грн 63 коп., у 1 кварталі 2007 р. ? 36 789 грн 74 коп., у 4 кварталі 2007 р. ? 2100 грн 02 грн.; 2) п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 р. № 168/97-ВР (далі ? Закон № 168/97-ВР) ? завищено податковий кредит в сумі 32 393 грн 27 коп., в тому числі у вересні 2007 р. ? 19 459 грн 38 коп., у лютому 2007 р. ? 2856 грн 90 коп., у квітні 2007 р. ? 5102 грн 66 коп., у січні 2007 р. ?1288 грн 44 коп., у червні 2007 р. ? 2072 грн 00 коп., у лютому 2008 р. ? 420 грн 00 коп., у грудні 2006 р. ?1193 грн 00 коп.; 3) п.п. «а» п. 1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 з урахуванням положень п. 9.12 ст. 9 Закону України № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб». За виявлені порушення дораховано 458 грн 72 коп. податку з доходів фізичних осіб (т. 1 а.с. 29). 13 травня 2009 р., на підставі акта перевірки, відповідачем було виставлено два податкові повідомлення - рішення № /0 та № /0, якими позивачу визначено податкові зобов`язання за платежами: з податку на прибуток 62 326 грн 15 коп., з податку на додану вартість 48 589 грн 91 коп. (т. 1 а.с. 9, 10). 27 травня 2009 р. позивач оскаржив зазначені повідомлення - рішення, проте відповідач залишив його скаргу без задоволення (т. 2 а.с. 80 - 81). При вирішенні справи судом взято до уваги, що спірні правовідносини врегульовано Законом № 168/97-ВР та Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 р. № 334/ 94-ВР (далі ? Закон № 334/ 94-ВР). Так, згідно з вимогами ст. 4 Закону № 168/97-ВР валовий дохід це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами. Як убачається з п. 1.32 ст.1 Закону № 334/ 94-ВР, господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Відповідно до вимог з п.п. 7.4.1 п. 7.4.1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі ст. 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі ст. 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження). Відповідно до вимог п.п. 5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону № 334/ 94-ВР до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Як убачається з п.п. 5.3.1 та 5.3.9 п. 5.3 названої статті, не включаються до складу валових витрат витрати на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, а саме: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначеним п. 7.11 цього Закону, та витрат, пов'язаних з проведенням рекламної діяльності, які регулюються нормами п. 5.4.4 цієї статті). Обмеження частини другої цього підпункту не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерей, участь в азартних іграх; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених п. 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону. Водночас згідно з вимогами п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/ 94-ВР не включається до складу валових витрат виплата винагород або інших видів заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами. Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам. У разі коли сума виплат (заохочень) або її частина пов'язаним фізичним особам не визнаються валовими витратами, така сума (або ї частина) є базою для нарахування внесків на соціальні заходи, передбачені п. 5.7 цієї статті. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза. Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах, підтверджені витрати (з урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. У судовому засіданні сторонами було визнано, що позивачем у період з 1 січня 2006 р. по 31 грудня 2008 р. здійснювалася господарська діяльність ? виробництво дверей та столярних виробів і комплектуючих до них. У цей період позивачем було укладено 7 договорів з контрагентами про надання різного роду послуг: 1) від 5 жовтня 2006 р. № 03/01/07/ОП з «НВП Техмет» про надання маркетингових послу (далі ? договір № 03/01/07/ОП) (т. 1 а.с. 201 - 205); 2) від 3 січня 2007 р. № 03/01/07/П з «Торгівельно Промисловою Компанією «Хвиля» (далі «ТПК «Хвиля») про надання інформаційно-консалтінгових послуг з підбору персоналу (далі ? договір № 03/01/07/П) (т.1 а.с. 210 - 211); 3) від 4 січня 2007 р. № 30 з «Торговим Домом БР» про надання послуг з інформаційних технологій (далі ? договір № 30) (т. 2 а.с. 1 - 3); 4) від 4 січня 2007 р. договір № 52 з «Торговим Домом БР» про надання маркетингових послуг (далі ? договір № 52) (т. 233 - 235); 5) від 4 січня 2007 р. № 53 з «Торговим Домом БР» про надання юридичних послуг (далі ? договір № 52) (т. 2 а.с. 44 - 46); 6) від 17 січня 2007 р. № 17/01/07 К з «ТПК «Хвиля» про надання інформаційно-консультаційних послуг (далі ? договір № 17/01/07 К ) (т.2 а.с. 51 - 52); 7) від 22 січня 2007 р. № 22/01/07/М з «ТПК «Хвиля» про надання маркетингових послуг (далі ? договір № 22/01/07/М) (т. 2 а.с. 81 - 82). Виконані контрагентами роботи та послуги позивачем було оплачено, після чого виплачені суми віднесені до складу валових витрат та податкового кредиту позивача. Враховуючи, що у суду не виникло сумніву щодо достовірності наведених обставин, а сторони не заперечували проти того, що зазначені обставини можуть не доказуватися, суд дійшов висновку, що зазначені обставини не підлягають доказуванню перед судом. При вирішенні справи судом взято до уваги, що заперечення проти позову обґрунтовано тим, що позивачем до складу валових витрат віднесено суми, які ним було виплачено контрагентам за 7-ма договорами, за відсутності документів, які б підтверджували фактичне виконання контрагентами передбачених договорами робіт та послуг. Проте, наявні матеріали справи свідчать про таке. 1) Надання послуг, передбачених договором № 01/10/-М (т. 1 а.с. 204 - 205), підтверджується актом приймання наданих послуг від 30 листопада 2006 р. та звітом товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Техмет» за жовтень 2006 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 206 - 207). На виконання договору також було видано податкову накладну № 47 та рахунок - фактуру № 57 (т. 1 а.с. 208 - 209). Даний договір було укладено на виконання наказу позивача про проведення маркетингових послуг від 28 вересня 2006 р., згідно з яким було прийнято рішення вивчити найбільш вигідні для підприємства умови реалізації продукції на території України та для отримання інформації залучити сторонні організації, які надають маркетингові послуги (т. 1 а.с. 181). 2) Надання послуг, передбачених договором № 03/01/07/П (т. 1 а.с. 210 - 211), підтверджується актами про виконання робіт № 004/03/01/07П, № 005/03/01/07П, № 006/03/01/07П (т. 1 а.с. 112 - 114) та звітом товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК Хвиля» за квітень - червень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 1 а.с. 215 - 217). На виконання договору також було видано податкові накладні № № 32, 44, 59 (т. 1 а.с.218 - 220) та рахунок - фактури № від 30 квітня, 31 травня, 30 червня 2007 р. (т. 1 а.с. 211 - 213) та виготовлено інформаційну записку № 1 від 5 січня 2007 р. (а.с. 224 - 226). 3) Надання послуг, передбачених договором № 30 (т. 2 а.с. 1 - 3), підтверджується актами про виконання робіт № 002524, № 002485, № 002444, № 002408, № 002353, № 002293-ІТ (т. 2 а.с. 4 -9), специфікацією на послуги № 1 та звітами товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БР» за січень - червень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 11 - 16). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 8672, 8787, 8907, 8977, 9083, 0091097 (т. 2 а.с. 17 - 22), та рахунки №№ 0074, 0277, 7680, 7773, 7916, 008011 (т. 2 а.с. 27 - 32) та виготовлено інформаційну записку № 1 від 5 січня 2007 р. (т. 2 а.с. 24 - 26). 4) Надання послуг, передбачених договором № 52 (т. 2 а.с. 33 - 35), підтверджується актами про виконання робіт №№ 002395, 002445 (т. 2 а.с. 36 - 37), звітами товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БР» за березень - квітень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 38 - 39). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 8978, 8894 (т. 2 а.с. 40 - 41) та рахунки №№ 7681, 7774 (т. 2 а.с. 42 - 43) та виготовлено інформаційну записку № 1 від 5 січня 2007 р. (т. 2 а.с. 24 - 26). Даний договір було укладено на виконання наказу позивача про проведення маркетингових досліджень від 3 січня 2008 р., згідно з яким було прийнято рішення вивчити найбільш вигідні для підприємства умови реалізації продукції на території України та можливості просування продукції за межі України (Молдава, Росія, Грузія, Казахстан), для отримання інформації залучити сторонні організації, які надають маркетингові послуги (т. 1 а.с. 182). 5) 5) Надання послуг, передбачених договором № 53 (т. 2 а.с. 44 - 36), підтверджується актом про виконання робіт № 002446 (т. 2 а.с. 47), звітом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БР» за квітень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 48). На виконання договору також було видано податкову накладну № 8979 (т. 2 а.с. 49) та рахунок № 775 (т. 2 а.с. 50). 6) Надання послуг, передбачених договором № 17/01/07/К (т. 2 а.с. 51 - 52), підтверджується 7-ма актами про виконання робіт (т. 2 а.с. 53 - 59), звітами товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Хвиля» за січень - червень та листопад 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 60 - 66). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 7, 17, 22, 30, 43, 58,137 (т. 2 а.с. 67 - 73) та рахунок - фактури №№ 01/17/01/07К, 02/17/01/07К, 03/17/01/07К, 04/17/01/07К, 05/17/01/07К, 06/17/01/07К, 11/17/01/07К (т. 2 а.с. 74 - 80). 7) Надання послуг, передбачених договором № 22/01/07/М (т. 2 а.с. 81 - 82), підтверджується актами про виконання робіт №№ 001/22/01/07/М, 002/22/01/07/М, 003/22/01/07/М, 004/22/01/07/М, 005/22/01/07/М, 006/22/01/07/М (т. 2 а.с. 83 - 88), звітами товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Хвиля» за січень - червень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 89 - 94). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 57,42, 31, 23, 16, 6, 42, 31, 23, (т. 2 а.с. 95 - 101) та рахунок - фактури №№ 06/22/01/07/М, 05/22/01/07/М, 04/22/01/07/М, 03/22/01/07/М, 02/ 22/01/07/М, 01/22/01/07/М (т. 2 а.с. 24 - 26). Даний договір було укладено на виконання наказу позивача про проведення маркетингових досліджень від 3 січня 2008 р., згідно з яким було прийнято рішення вивчити найбільш вигідні для підприємства умови реалізації продукції на території України та можливості просування продукції за межі України (Молдава, Росія, Грузія, Казахстан), для отримання інформації залучити сторонні організації, які надають маркетингові послуги (т. 1 а.с. 182). Правомірність включення позивачем витрат на маркетинг, здійснених згідно з договорами №№ 01/10/М, 52 та 22/01/07/М, до складу валових витрат підтверджується тим, що надані маркетингові послуги були повязані з заходами з продажу виготовленої позивачем продукції та її рекламою. Результатом отримання таких послуг було укладення контрактів з нерезидентами, зокрема, від 10 травня 2007 р. та 1 квітня 2008 р. з товариством з обмеженою відповідальністю «VITAZAR M.G» (Республіка Молдова) (т. 2 а.с. 112 - 116) та здійснення поставок за цими договорами (т. 2 а.с. 117 - 120). Крім того, згідно з даними акта перевірки прибутки позивача від продажу виготовленої продукції за друге півріччя 2006 р. (під час дії договори № 01/10/М) складали 2 096 210 грн 00 коп., тоді як у першому півріччі цього року (до укладення договору № 01/10/М) ? 1 942 845 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 184). Збільшення прибутку підприємства відбувалося і в 2007 р. (під час дії договорів №№ 52 та 22/01/07/М) , зокрема, з 4 039 055 грн 00 коп. у 2006 р. до 4 570 096 грн 00 коп. у 2007 р. (т. 1 а.с. 185). Наведене свідчить, що позивачем не було допущено порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР, як це зазначено у повідомленні - рішенні № /0 (т. 1 а.с. 9), а також п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.1 та 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, як це зазначено у повідомленні - рішенні № /0 (т. 1 а.с. 10), а, отже, наведені повідомлення - рішення є неправомірними. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, у даній справі відповідачем цього зроблено не було. Зокрема, доказів, які б спростовували доводи позивача, представником відповідача суду надано не було. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем не порушувалося питання про стягнення з відповідача судових витрат, у звязку з цим дане питання судом не вирішувалося. Керуючись ст.ст. 9, 69 - 71, 94, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ПОСТАНОВИВ: Позов задовольнити. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 13 травня 2009 р. № /0 та № /0. Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Суддя О.І. Виноградова Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 червня 2010 р. ВСТАНОВИВ:
1) п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.1 п. 5.3, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 194 р. № 283/97-ВР (далі ? Закон № 283/97-ВР) ? завищено валові витрати в сумі 166 716 грн 37 коп., у тому числі у 2 кварталі 2008 р. у сумі 1800 грн 00 коп., у 3 кварталі 2008 р. ? 2950 грн 00 коп., у 2 кварталі 2007 р. ? 123 076 грн 63 коп., у 1 кварталі 2007 р. ? 36 789 грн 74 коп., у 4 кварталі 2007 р. ? 2100 грн 02 грн.;

2) п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 р. № 168/97-ВР (далі ? Закон № 168/97-ВР) ? завищено податковий кредит в сумі 32 393 грн 27 коп., в тому числі у вересні 2007 р. ? 19 459 грн 38 коп., у лютому 2007 р. ? 2856 грн 90 коп., у квітні 2007 р. ? 5102 грн 66 коп., у січні 2007 р. ?1288 грн 44 коп., у червні 2007 р. ? 2072 грн 00 коп., у лютому 2008 р. ? 420 грн 00 коп., у грудні 2006 р. ?1193 грн 00 коп.;

3) п.п. «а» п. 1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 з урахуванням положень п. 9.12 ст. 9 Закону України № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб». За виявлені порушення дораховано 458 грн 72 коп. податку з доходів фізичних осіб (т. 1 а.с. 29).

13 травня 2009 р., на підставі акта перевірки, відповідачем було виставлено два податкові повідомлення - рішення № /0 та № /0, якими позивачу визначено податкові зобов`язання за платежами: з податку на прибуток 62 326 грн 15 коп., з податку на додану вартість 48 589 грн 91 коп. (т. 1 а.с. 9, 10).

27 травня 2009 р. позивач оскаржив зазначені повідомлення - рішення, проте відповідач залишив його скаргу без задоволення (т. 2 а.с. 80 - 81).

При вирішенні справи судом взято до уваги, що спірні правовідносини врегульовано Законом № 168/97-ВР та Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 р. № 334/ 94-ВР (далі ? Закон № 334/ 94-ВР).

Так, згідно з вимогами ст. 4 Закону № 168/97-ВР валовий дохід це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Як убачається з п. 1.32 ст.1 Закону № 334/ 94-ВР, господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до вимог з п.п. 7.4.1 п. 7.4.1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі ст. 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі ст. 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Відповідно до вимог п.п. 5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону № 334/ 94-ВР до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Як убачається з п.п. 5.3.1 та 5.3.9 п. 5.3 названої статті, не включаються до складу валових витрат витрати на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, а саме: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначеним п. 7.11 цього Закону, та витрат, пов'язаних з проведенням рекламної діяльності, які регулюються нормами п. 5.4.4 цієї статті). Обмеження частини другої цього підпункту не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерей, участь в азартних іграх; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених п. 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону.

Водночас згідно з вимогами п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/ 94-ВР не включається до складу валових витрат виплата винагород або інших видів заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами.

Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам.

У разі коли сума виплат (заохочень) або її частина пов'язаним фізичним особам не визнаються валовими витратами, така сума (або ї частина) є базою для нарахування внесків на соціальні заходи, передбачені п. 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза. Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах, підтверджені витрати (з урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У судовому засіданні сторонами було визнано, що позивачем у період з 1 січня 2006 р. по 31 грудня 2008 р. здійснювалася господарська діяльність ? виробництво дверей та столярних виробів і комплектуючих до них.

У цей період позивачем було укладено 7 договорів з контрагентами про надання різного роду послуг:

1) від 5 жовтня 2006 р. № 03/01/07/ОП з «НВП Техмет» про надання маркетингових послу (далі ? договір № 03/01/07/ОП) (т. 1 а.с. 201 - 205);

2) від 3 січня 2007 р. № 03/01/07/П з «Торгівельно Промисловою Компанією «Хвиля» (далі «ТПК «Хвиля») про надання інформаційно-консалтінгових послуг з підбору персоналу (далі ? договір № 03/01/07/П) (т.1 а.с. 210 - 211);

3) від 4 січня 2007 р. № 30 з «Торговим Домом БР» про надання послуг з інформаційних технологій (далі ? договір № 30) (т. 2 а.с. 1 - 3);

4) від 4 січня 2007 р. договір № 52 з «Торговим Домом БР» про надання маркетингових послуг (далі ? договір № 52) (т. 233 - 235);

5) від 4 січня 2007 р. № 53 з «Торговим Домом БР» про надання юридичних послуг (далі ? договір № 52) (т. 2 а.с. 44 - 46);

6) від 17 січня 2007 р. № 17/01/07 К з «ТПК «Хвиля» про надання інформаційно-консультаційних послуг (далі ? договір № 17/01/07 К ) (т.2 а.с. 51 - 52);

7) від 22 січня 2007 р. № 22/01/07/М з «ТПК «Хвиля» про надання маркетингових послуг (далі ? договір № 22/01/07/М) (т. 2 а.с. 81 - 82).

Виконані контрагентами роботи та послуги позивачем було оплачено, після чого виплачені суми віднесені до складу валових витрат та податкового кредиту позивача.

Враховуючи, що у суду не виникло сумніву щодо достовірності наведених обставин, а сторони не заперечували проти того, що зазначені обставини можуть не доказуватися, суд дійшов висновку, що зазначені обставини не підлягають доказуванню перед судом.

При вирішенні справи судом взято до уваги, що заперечення проти позову обґрунтовано тим, що позивачем до складу валових витрат віднесено суми, які ним було виплачено контрагентам за 7-ма договорами, за відсутності документів, які б підтверджували фактичне виконання контрагентами передбачених договорами робіт та послуг.

Проте, наявні матеріали справи свідчать про таке.

1) Надання послуг, передбачених договором № 01/10/-М (т. 1 а.с. 204 - 205), підтверджується актом приймання наданих послуг від 30 листопада 2006 р. та звітом товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Техмет» за жовтень 2006 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 206 - 207). На виконання договору також було видано податкову накладну № 47 та рахунок - фактуру № 57 (т. 1 а.с. 208 - 209).

Даний договір було укладено на виконання наказу позивача про проведення маркетингових послуг від 28 вересня 2006 р., згідно з яким було прийнято рішення вивчити найбільш вигідні для підприємства умови реалізації продукції на території України та для отримання інформації залучити сторонні організації, які надають маркетингові послуги (т. 1 а.с. 181).

2) Надання послуг, передбачених договором № 03/01/07/П (т. 1 а.с. 210 - 211), підтверджується актами про виконання робіт № 004/03/01/07П, № 005/03/01/07П, № 006/03/01/07П (т. 1 а.с. 112 - 114) та звітом товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК Хвиля» за квітень - червень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 1 а.с. 215 - 217). На виконання договору також було видано податкові накладні № № 32, 44, 59 (т. 1 а.с.218 - 220) та рахунок - фактури № від 30 квітня, 31 травня, 30 червня 2007 р. (т. 1 а.с. 211 - 213) та виготовлено інформаційну записку № 1 від 5 січня 2007 р. (а.с. 224 - 226).

3) Надання послуг, передбачених договором № 30 (т. 2 а.с. 1 - 3), підтверджується актами про виконання робіт № 002524, № 002485, № 002444, № 002408, № 002353, № 002293-ІТ (т. 2 а.с. 4 -9), специфікацією на послуги № 1 та звітами товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БР» за січень - червень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 11 - 16). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 8672, 8787, 8907, 8977, 9083, 0091097 (т. 2 а.с. 17 - 22), та рахунки №№ 0074, 0277, 7680, 7773, 7916, 008011 (т. 2 а.с. 27 - 32) та виготовлено інформаційну записку № 1 від 5 січня 2007 р. (т. 2 а.с. 24 - 26).

4) Надання послуг, передбачених договором № 52 (т. 2 а.с. 33 - 35), підтверджується актами про виконання робіт №№ 002395, 002445 (т. 2 а.с. 36 - 37), звітами товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БР» за березень - квітень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 38 - 39). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 8978, 8894 (т. 2 а.с. 40 - 41) та рахунки №№ 7681, 7774 (т. 2 а.с. 42 - 43) та виготовлено інформаційну записку № 1 від 5 січня 2007 р. (т. 2 а.с. 24 - 26).

Даний договір було укладено на виконання наказу позивача про проведення маркетингових досліджень від 3 січня 2008 р., згідно з яким було прийнято рішення вивчити найбільш вигідні для підприємства умови реалізації продукції на території України та можливості просування продукції за межі України (Молдава, Росія, Грузія, Казахстан), для отримання інформації залучити сторонні організації, які надають маркетингові послуги (т. 1 а.с. 182).

5) Надання послуг, передбачених договором № 53 (т. 2 а.с. 44 - 36), підтверджується актом про виконання робіт № 002446 (т. 2 а.с. 47), звітом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БР» за квітень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 48). На виконання договору також було видано податкову накладну № 8979 (т. 2 а.с. 49) та рахунок № 775 (т. 2 а.с. 50).

6) Надання послуг, передбачених договором № 17/01/07/К (т. 2 а.с. 51 - 52), підтверджується 7-ма актами про виконання робіт (т. 2 а.с. 53 - 59), звітами товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Хвиля» за січень - червень та листопад 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 60 - 66). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 7, 17, 22, 30, 43, 58,137 (т. 2 а.с. 67 - 73) та рахунок - фактури №№ 01/17/01/07К, 02/17/01/07К, 03/17/01/07К, 04/17/01/07К, 05/17/01/07К, 06/17/01/07К, 11/17/01/07К (т. 2 а.с. 74 - 80).

7) Надання послуг, передбачених договором № 22/01/07/М (т. 2 а.с. 81 - 82), підтверджується актами про виконання робіт №№ 001/22/01/07/М, 002/22/01/07/М, 003/22/01/07/М, 004/22/01/07/М, 005/22/01/07/М, 006/22/01/07/М (т. 2 а.с. 83 - 88), звітами товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Хвиля» за січень - червень 2007 р. із зазначенням найменування та кількості наданих послуг (т. 2 а.с. 89 - 94). На виконання договору також було видано податкові накладні №№ 57,42, 31, 23, 16, 6, 42, 31, 23, (т. 2 а.с. 95 - 101) та рахунок - фактури №№ 06/22/01/07/М, 05/22/01/07/М, 04/22/01/07/М, 03/22/01/07/М, 02/ 22/01/07/М, 01/22/01/07/М (т. 2 а.с. 24 - 26).

Даний договір було укладено на виконання наказу позивача про проведення маркетингових досліджень від 3 січня 2008 р., згідно з яким було прийнято рішення вивчити найбільш вигідні для підприємства умови реалізації продукції на території України та можливості просування продукції за межі України (Молдава, Росія, Грузія, Казахстан), для отримання інформації залучити сторонні організації, які надають маркетингові послуги (т. 1 а.с. 182).

Правомірність включення позивачем витрат на маркетинг, здійснених згідно з договорами №№ 01/10/М, 52 та 22/01/07/М, до складу валових витрат підтверджується тим, що надані маркетингові послуги були повязані з заходами з продажу виготовленої позивачем продукції та її рекламою. Результатом отримання таких послуг було укладення контрактів з нерезидентами, зокрема, від 10 травня 2007 р. та 1 квітня 2008 р. з товариством з обмеженою відповідальністю «VITAZAR M.G» (Республіка Молдова) (т. 2 а.с. 112 - 116) та здійснення поставок за цими договорами (т. 2 а.с. 117 - 120).

Крім того, згідно з даними акта перевірки прибутки позивача від продажу виготовленої продукції за друге півріччя 2006 р. (під час дії договори № 01/10/М) складали 2 096 210 грн 00 коп., тоді як у першому півріччі цього року (до укладення договору № 01/10/М) ? 1 942 845 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 184). Збільшення прибутку підприємства відбувалося і в 2007 р. (під час дії договорів №№ 52 та 22/01/07/М) , зокрема, з 4 039 055 грн 00 коп. у 2006 р. до 4 570 096 грн 00 коп. у 2007 р. (т. 1 а.с. 185).

Наведене свідчить, що позивачем не було допущено порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР, як це зазначено у повідомленні - рішенні № /0 (т. 1 а.с. 9), а також п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.1 та 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, як це зазначено у повідомленні - рішенні № /0 (т. 1 а.с. 10), а, отже, наведені повідомлення - рішення є неправомірними.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, у даній справі відповідачем цього зроблено не було. Зокрема, доказів, які б спростовували доводи позивача, представником відповідача суду надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем не порушувалося питання про стягнення з відповідача судових витрат, у звязку з цим дане питання судом не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 71, 94, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 13 травня 2009 р. № /0 та № /0.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

< Суддя по справі >

Суддя О.І. Виноградова

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 червня 2010 р.