Справа № 2а-379/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 р. Справа № 4203/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області та ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 23.12.2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

14.12.2009 року ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.07.2007 до 31.12.2007 та з 22.05.2008 до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 до 31.12.2009 року. Зобов'язання управління Пенсійного Фонду України нарахувати та виплатити на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну надбавку за 2007-2009 роки в сумі 2776.10 грн.

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 23.12.2009 року стягнуто із управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі в користь ОСОБА_1 703,86 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області та ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку вважають постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального права.

Управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задоволити позовні вимоги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни, а відтак має право на встановлене ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано неконституційними окремі положення Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 роки, якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних доплат, а саме зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Тобто рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 мають перспективну дію та преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, є остаточними і не можуть бути оскаржені.

Оскільки ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому колегія суддів вважає, що нарахування та виплату на користь позивачки невиплаченого підвищення до пенсії слід проводити з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України в редакції, що діяла з 01.09.2005 року, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулась з позовом лише 14.12.2009 року, а відповідачем заявлено клопотання про застосування річного строку звернення до суду. Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування строку звернення до суду, визначеного ст.99 КАС України, позовні вимоги слід задоволити з 14.12.2008 року.

Щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2009р., оскільки дія норм ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» на 2009 рік не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами. Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Стосовно стягнення суми спірної допомоги, то суд не вправі таку нараховувати, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.64 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» обовязок по здійсненню функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг покладається на відповідну виконавчу дирекцію Пенсійного фонду України та її територіальні органи і визначення розмірів конкретної заборгованості перед позивачем є неможливим без проведення управлінням Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області відповідного перерахунку пенсії на підставі даних відповідної пенсійної справи.

Крім того, судом обрано невірний спосіб захисту порушених прав позивача. Замість стягнення спірних виплат, слід було визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його нарахувати і виплатити такі виплати.

Таким чином колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог позивачки та зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області проводити нарахування та виплату на її користь підвищення до пенсії з 14.12.2008 року по 31.12.2009 року.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов»язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком, тому доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області в цій частині є необґрунтованими.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачці у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування ним обставин, які мають значення для справи та невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ч.3 ст.. 160, ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області та ОСОБА_1 задоволити частково, скасувати постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 23.12.2009 року по справі № 2а-379/09.

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Зборівському районі Тернопільської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 14.12.2008 року по 31.12.2009 року з врахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В.Онишкевич

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 28.01.2011 року