Справа № 826/2633/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/2633/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кротюка О.В. , суддів Літвінової А.В. Мазур А.С. вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Національного банку України Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк"

провизнання протиправними та скасування рішень
Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Національного банку України (далі - відповідач - 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач - 2) та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - третя особа) у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення порушують його права як вкладника банку. В той же час, ОСОБА_1 зазначав, що відсутні (не зазначені) підстави введення тимчасової адміністрації до банку, що ставить під сумнів правомірність прийнятих рішень відповідачами.

Відповідачі проти позову заперечили з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Третя особа проти позову заперечила з підстав зазначених в поясненнях, що долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 розгляд адміністративної справи №826/2633/15 вирішено проводити в закритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 16.09.2015 судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

встановив:

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (далі - оскаржувана постанова №733).

В подальшому, з урахування вищевказаної постанови, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» (далі - оскаржуване рішення №123) розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 21 листопада 2014 по 20 лютого 2015 року включно (п. 2 оскаржуваного рішення №123).

Позивач не погоджується з вказаними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частина 2 ст. 19 Конституції України встановлює, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд з цим, відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» 20 травня 1999 року N 679-XIV (далі - Закон N 679-XIV ) Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті (ст. 6 Закону N 679-XIV).

Частиною 7 Закону N 679-XIV передбачено виконання Національним банком України і інших функцій серед яких, зокрема, здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

Національний банк здійснює державне регулювання діяльності банків у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", як безпосередньо, так і через створений ним орган банківського нагляду (ст. 61 Закону N 679-XIV).

Згідно ст. 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 7 грудня 2000 року N 2121-III (далі - Закон N 2121-III) державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України, зокрема в адміністративній формі шляхом застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру.

Поряд з цим, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу шляхом віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного (п. 12 ч. 1 ст. 73 Закону N 2121-III).

Підстави та порядок віднесення банку до категорії неплатоспроможного визначено ст. 76 Закону N 2121-III.

Так, приписи вказаної статті визначають, що Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України (п. 2 ч. 1 ст. 73 Закону N 2121-III).

Аналіз вказаної норми свідчить, що остання носить імперативний характер, тобто п. 2 ч. 1 ст. 73 Закону N 2121-III визначено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про Національний банк України", статті 74 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та з метою підвищення ефективності та забезпечення належної організації здійснення ліквідаційної процедури банків Правління Національного банку України постановою Правління Національного банку України 17.08.2012 N 346 затверджено Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за N 1590/21902 (далі - Положення №346).

У відповідності до 3.1 глави 3 розділу I Положення №346 (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови №733) Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об'єктом перевірки Національного банку згідно із Законом про банки (далі - банки), банківського законодавства або здійснення ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або в разі застосування іноземних санкцій на підставі результатів (матеріалів): інспекційних перевірок діяльності банків; перевірок банків з питань дотримання вимог законодавства з питань фінансового моніторингу (виїзна перевірка, безвиїзний нагляд з питань фінансового моніторингу); безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків; аналізу дотримання банками вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності, щомісячних і щоденних балансів тощо; перевірок діяльності банків аудиторськими фірмами, які мають право відповідно до законодавства України на проведення аудиторських перевірок банків; перевірок дотримання банками валютного законодавства; контролю за усуненням банками виявлених у їх діяльності порушень, відповідністю ділової репутації керівників банків вимогам законодавства України; що містять інформацію, отриману від відповідних органів інших держав, міждержавних об'єднань або міжнародних організацій, органів державної влади України, та/або офіційно опубліковану (оприлюднену, у тому числі шляхом розміщення на їх офіційних веб-сайтах) ними інформацію про застосування іноземних санкцій.

Згідно поданих відповідачем документів, судом вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови №733 є статистична звітність третьої особи (ПАТ «ВіЕйБі Банк») за формою № 611 Звіт про дотримання економічних нормативів та лімітів відкритої валютної позиції» станом на 14.11.2014. Відповідно до відомостей останніх відбулося зменшення розміру регулятивного капіталу ПАТ «ВіЕйБі Банк», нормативу співвідношення регулятивного капіталу до сукупних активів (НЗ) та нормативу співвідношення регулятивного капіталу до зобов'язань (НЗ-1) до однієї третини від мінімально рівня, встановленого Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368, в редакції, що діяла на час прийняття Постанови № 733 (далі - Інструкція № 368). Фактичні значення становили: розмір регулятивного капіталу - "-" 1511 млн. грн. і нормативне значення не менше 120 млн. грн.), норматив співвідношення регулятивного капіталу до сукупних активів (НЗ) - 0% (нормативне значення - не менше 9%) та норматив співвідношення регулятивного капіталу до зобов'язань (НЗ-1) - 0% (нормативне значення - не менше 10%).

При цьому, згідно із положеннями Інструкції № 368 норматив співвідношення регулятивного капіталу до сукупних активів (НЗ) та норматив співвідношення регулятивного капіталу до зобов'язань (НЗ-1) є нормативами капіталу банку.

Суд вважає за необхідне зауважити, що вказана інформація міститься і в мотивувальній частині оскаржуваної постанови №733. А тому доводи позивача щодо непереконливості інформації розміщеної на сайті в частині підстав для введення тимчасової адміністрації до банку суд відхиляє, як такі, що спростовані вищевикладеним.

Таким чином, враховуючи наявний обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України, з урахування наявності права приймати такі рішення на підставі Закону України «Про Національний банк України», суд дійшов до висновку, що оскаржувану постанову №733 прийнято уповноваженою особою, на підставі, у спосіб та межах компетенції визначеною законом.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» мотивуючи це наступним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів» 23 лютого 2012 року N 4452-VI ( у редакції чинні на момент прийняття спірного рішення) Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

З вказаного слідує, що рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» прийнято в порядок, спосіб та в межах повноважень наданих Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за наслідком надходження постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних».

Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20.03.2015.

В той же час, згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 25.07.2014 №992/11/14-14 у разі виконання Фондом вимог статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо запровадження тимчасової адміністрації, початок процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку свідчить про те, що таке рішення є виконаним і передбачені ним правові наслідки є такими, що вже настали. Тому відвернути їх настання не є можливим.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Інші доводи позивача не спростовують встановленого вище судом.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Кротюк

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур