Справа № 804/7837/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 р. Справа № 804/7837/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекціїї ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-645-25У від 11.03.2015 року, -
25.06.15 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-645-25У від 11.03.2015 року про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9170,45 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є приватним підприємцем з вересня 2006 року. З 01.01.2012 року по 30.09.2013 року був платником єдиного податку, з 01.10.2013 р. по 31.12.2013 р. на загальній системі оподаткування, а з 01.01.2014 року по теперішній час являється платником єдиного податку II групи. Донарахування з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснювалось відповідачем за 2012-2014 роки, однак, позивач з 2012 року є пенсіонером за віком, тому він не є платником єдиного внеску на підставі п.4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», отже оскаржуванна вимога №Ф-645-25У від 11.03.2015 року про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9170,45 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач - Дніпродзержинська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 39-40). З наданих в судовому засіданні представником відповідача пояснень свідчить, що за даними облікової картки позивача рахується заборгованість у розмірі 9170,45 грн. зі сплати єдиного внеску, у зв'язку з чим, вимога №Ф-645-25У від 11.03.2015 року була винесена правомірно та підстави для її скасування відсутні.
За викладених обставин, у відповідності до ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач є фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування та знаходиться на обліку у Дніпродзержинській ОДПІ як платник єдиного податку II групи.
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 14.02.2012 року Пенсійним фондом України, Позивач являється пенсіонером і отримує пенсію за віком (а.с. 7).
Судом встановлено, що 11.03.2015 року Дніпродзержинською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було сформовано вимогу № Ф-645-25У про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9170,45 грн. (а.с. 6).
Не погоджуючись із винесеною вимогою № Ф-645-25У позивач 11.06.2015 року звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення щодо підстав винесення вказаної вимоги та визначення розміру недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 8).
Вважаючи вимогу № Ф-645-25У від 11.03.2015 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9170,45 грн. протиправною, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464 - VI (далі- Закон України № 2464 - VI), встановлено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).
Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Частиною 4 статті 4 вказаного Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи ? підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України, зазначивши про це у постанові від 15.04.2014 р. по справі № 21-57а/14 .
Як було зазначено раніше, позивач з 14.02.2012 року являється пенсіонером та йому призначена пенсія за віком, тобто, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування як фізична особа - підприємець в період з 2012 р. по I квартал 2014 року включно, він був звільнений як від подання звітів щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування так і від сплати єдиного внеску про що безпосередньо зазначено в п. 3.3. Розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 454 від 09.09.2013 р. (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (а.с. 7).
З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно донараховані суми єдиного внеску в розмірі 9170,45 грн., у зв'язку із чим, вимога № Ф-645-25У від 11.03.2015 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підлягає скасуванню.
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В ході розгляду справи відповідачем не наведено належних доказів правомірності винесення вимоги № Ф-645-25У від 11.03.2015 року, у зв'язку із чим, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Розподіл судових витрат слід здійснити з урахуванням норм ч. 1 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-645-25У від 11.03.2015 року - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Дніпродзержинської об'днаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №Ф-645-25У від 11.03.2015 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9170,45 грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева