Справа № 2а-13377/11/2670
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 вересня 2011 року м.Київ № 2а-13377/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Власенкова О.О., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1 (далі - позивач)
до відповідача Верховного Суду України (далі - відповідач)
про визнання протиправним пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" "антиконституційним".

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

Частиною 1 статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1), а поняття суб'єкта владних повноважень, визначено як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Приписи даної статті не наділяють адміністративні суди повноваженнями щодо розгляду справ з питань конституційності певних актів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 та просить визнати його "антиконституційним".

На момент винесення оскаржуваної постанови повноваження Пленуму Верховного Суду України визначалися Законом України "Про судоустрій України" від 07 лютого 2002 року № 3018-III.

Так, відповідно до положень частини 1, пункту 6 частини 2 статті 55 цього Закону Пленум Верховного Суду України є колегіальним органом, до повноважень якого належать, зокрема, надання розяснень судам загальної юрисдикції з питань застосування законодавства. Тому розяснення Пленуму Верховного Суду мають рекомендаційний характер щодо застосування судами законодавства при здійсненні ними правосуддя і не породжують прав та обовязків для учасників процесу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя здійснюється виключно судами.

Зі змісту частини 2 статті 124 Конституції України вбачається, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин, а відсутність відповідних правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відтак, не підлягають розгляду справи у тому разі, якщо заявлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

З огляду на викладене та враховуючи, що оскаржуване розяснення Пленуму Верховного Суду України не може вважатися рішенням, яке породжує, змінює або припиняє права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, а також - не породжує певних правових наслідків та не має обовязкового характеру для позивача, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту та не підлягає розгляду в суді.

Водночас суд звертає увагу, що позовні вимоги щодо визнання неконституційними ("антиконституційним") положень актів не можуть бути предметом розгляду в адміністративних судах.

Ураховуючи викладене та керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2.Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

3.Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4.У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 185-187 КАС України.

Суддя О.О. Власенкова