Справа № 22-а-1661/11
Суддя: Лисенко П. П.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-1661/11 19.04.2011
Справа № 22а-1661/11 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: 68 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

іменем України

19 квітня 2011 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Ямкової О.О. та Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання - Бобуйок І.Ф.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради (далі Головне управління та Департамент) про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці і соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про стягнення недоплаченої у 2001-2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення.

Позивач посилається на те, що віднесена до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і, відповідно до статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХП «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХП), має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

Проте Головне управління не визнає за нею такого права, у звязку з чим протягом 2001-2008 років виплачувало їй допомогу на оздоровлення у меншому ніж передбачено законом розмірі.

Посилаючись на зазначені обставини, просило позов задовольнити.

Ухвалою суду первісного відповідача замінено на Департамент праці і соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради і залучено як співвідповідача Головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації

Обидва вони позов не визнали, вважають, що підстав для виплати допомоги в іншому розмірі немає.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2010 року позов до Головного управління задоволено частково.

На нього покладено обов'язок провести перерахунок ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року у розмірі трьох мінімальних заробітних плат і стягнуто на користь позивачки 2 655 гривень недовиплачених коштів за попередні роки.

У вимогах до Департаменту відмовлено.

Відповідачі подали на цю постанову апеляційні скарги, в яких просили її скасувати і ухвалити нову про відмову у позові.

Скарги обґрунтовували невідповідністю висновків суду обставинам справи і положенням чинного законодавства.

На підставі Закону України від 02 грудня 2010 року «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, апеляційні скарги на рішення місцевих судів по справам щодо соціальних виплат, розглянутих в порядку цивільного судочинства, розглядаються апеляційними судами в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 2 категорії.

Відповідно до статті 48 Закону №796-ХП, в редакції, яка діяла до 1 січня 2006 року, евакуйовані із зони відчуження у 1986 році мають право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, який визначається на момент виплати.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836, а потім і постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова № 562) розмір цієї допомоги визначено в іншому розмірі.

За постановою № 836 цей розмір становив 1570 карбованців, а за постановою № 562 - 75 грн.

Застосування тієї чи іншої норми має здійснюватися з урахуванням положень законодавства України про дію нормативних актів в часі та пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, що прямо зазначено в частині 4 статті 9 КАС України, за правилами якого розглянуто спір.

Протягом 2006-2008 років бюджетним законодавством неодноразово вносились зміни до статті 48 Закону №796-ХІІ.

Так, пунктом 37 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року № 3235-ІУ «Про державний бюджет України на 2006 рік» (далі Закон №3235-ІУ) дію статті 48 Закону № 796-ХІІ в частині виплати допомоги на оздоровлення відповідно до мінімальної заробітної плати було зупинено.

Закон України №3235-ІУ неконституційним не визнано і він діяв протягом 2006 року.

Тому у 2006 році до спірних правовідносин повинна була застосуватися постанова № 562, якою передбачено виплата допомоги на оздоровлення для евакуйованих осіб у розмірі 75 грн.

Оскільки ОСОБА_3 отримала допомогу на оздоровлення за 2006 рік в розмірі, передбаченому названою, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення її вимог за цей період.

Статтею 71 Закону України від 29 грудня 2006 року № 489-У «Про державний бюджет України на 2007 рік» (далі Закон №489-У) було зупинено на 2007 рік дію статті 48 Закону №796-ХУ в частині виплат компенсацій та допомоги.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 «Про соціальні гарантії громадян» положення статті 71 Закону №489-У визнані такими, що не відповідають конституції (є неконституційними).

Закон України від 28 грудня 2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» ( підпункт 11 пункту 28 розділу ІІ Прикінцевих положень) виклав статтю 48 Закону №796-ХІІ в новій редакції, яка передбачала, що щорічна допомога у 2008 році виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 нова редакція статті 48 Закону №796-ХІІ визнана такою, що не відповідає конституції (є неконституційною).

За правилами частини 2 статті 152 Конституції України закону, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, розмір щорічної допомоги за 2007 рік до 9 липня цього року мав визначатись за постановою № 562, а після 9 липня - за статтею 48 Закону №796-ХП. Відповідно, розмір щорічної допомоги за 2008 рік до 22 травня мав визначатись за постановою № 562, а після 22 травня названого року - за статтею 48 Закону №796-ХП в попередній редакції.

Проте на ОСОБА_3 дія статті 48 Закону №796-ХП в попередній редакції не може бути розповсюджена, оскільки вона отримала допомогу на оздоровлення за 2007 рік у лютому того ж року у розмірі 75 грн., а за 2008 рік - у лютому названого року у тому ж розмірі, тобто за час дії постанови № 562.

За такого, слід вважати, що відповідачі діяли правомірно, а тому суд необґрунтовано задовольнив позовні вимоги до Головного Управління стосовно щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки.

У звязку з цим, постанова суду в частині задоволення вимог щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки не відповідає вимогам матеріального права і в силу вимог п. 4 ст.202 КАС України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні названих позовних вимог.

Постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період 2001-2006 років не оскаржувалась і предметом апеляційного розгляду не була.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2010 року в частині вирішення позовних вимог щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки скасувати і ухвалити в цій частині нову постанову.

В позові ОСОБА_3 до Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки відмовити.

В іншій частині постанову суду 1 інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Судді: