Справа № 2а-11023/10/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 жовтня 2010 року № 2а-11023/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Головань О.В., Шрамко Ю.Т. при секретарі судового засідання Тимошенко К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Міністерства охорони навколишнього природного середовища України Міністр охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_2
про стягнення виплат,
за участю:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_3 (дов. б/н від 12.07.2010 року)

від третьої особи: не зявився,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-11023/10/2670.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2010 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією суддів на 09.09.2010 року.

Судове засідання 09.09.2010 року не відбулось у звязку з хворобою судді Катющенка В.П.

28 жовтня 2010 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) до суду надійшло клопотання відповідача про застосування судом частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що згідно зі статтею 238 Кодексу законів про працю України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»встановлено: «Суди мають враховувати, що у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до КТС або безпосередньо до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (статті 225, 233 КЗпП), і відповідно до цього зясовувати зазначену дату». «ОСОБА_4 XV КЗпП не передбачає винятків щодо застосування строків звернення до суду. Тому і правило ст.238 КЗпП про право органу, який розглядає спір, постановити рішення про виплату працівникові належних йому сум (крім передбачених ст.235 КЗпП виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи) без обмеження будь-яким строком застосовується за умови додержання строків звернення за вирішенням спору».

У письмових поясненнях Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 18.08.2010 №16310/07/10-10 було зазначено таке. Виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 23.02.2009 у справі №1/1179, надійшов до державного виконавця лише 18.03.2009, що свідчить про зволікання самим стягувачем примусового виконання судових рішень про поновлення його на роботі та його обізнаність у тому, що станом на 18.03.2009 року рішення про поновлення на роботі у добровільному порядку не виконано. Виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 19.01.2010 у справі № 2а-2395/09/2670, надійшов до державного виконавця лише 17.02.2010, що свідчить про зволікання самим боржником примусового виконання судових рішень про поновлення його на роботі та його обізнаність у тому, що станом на 17.02.2010 рішення про поновлення на роботі у добровільному порядку не виконано (підтверджується наявними у матеріалах справи копіями постанов державних виконавців від 18.03.2009 та 18.02.2010). Виконавчий лист подається до органів державної виконавчої служби у разі їх невиконання у добровільному порядку.

Таким чином, стягувач знав про затримку виконання судових рішень №1/1179 та №2а-2395/09/267 про поновлення його на роботі відповідно 18.03.2009 та 17.02.2010.

ОСОБА_1 звернувся до суду лише 22.07.2010, тобто після пропущення тримісячного строку з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права щодо негайного виконання рішень у справах №№1/1179, 2а-2395/09/2670.

У судовому засіданні 28 жовтня 2010 року представником відповідача зазначене клопотання підтримано в повному обсязі.

Позивач заперечував проти задоволення зазначеного клопотання, вважаючи, що строк ним не пропущено, а також, що на ці правовідносини строки давності не застосовуються.

Крім того, позивач надав суду копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2009 року у справі № 1/1179 про відмову в задоволенні заяви відповідача про зміну способу та порядку виконання рішення; копію акту державного виконавця Хомишина Ю.Б. від 10.07.2009 року про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 372-о від 23 червня 2009 року про поновлення останнього на посаді; копію листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.06.2009 року № 3583-0-33-09-25-408/12 про накладення штрафу, до якого додано постанову про накладення штрафу від 23.06.2009 року (ВП № 11896154) та копію Окремої ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2009 року у справі № 1/1179, відповідно до якої звернуто увагу Міністра охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_4 на необхідність дотримання вимог трудового законодавства при вирішенні питання притягнення працівників Міністерства до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

Позивач 22 липня 2010 року звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2009 року у справі № 1/1179 (залишена без змін відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року) з 21 лютого 2009 року по 10 липня 2009 року до дня поновлення на роботі у сумі 26604,84 грн. та за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2009 року у справі № 2а-2395/09/2670, додаткової постанови від 20 січня 2010 року, які залишені без змін відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2010 року з 25 грудня 2009 року по 22 липня 2010 року у сумі 40040,29 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2009 року позивача було ознайомлено з наказом № 372-о від 23 червня 2009 року про поновлення його на посаді на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2009 року у справі № 1/1179.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 442-о від 13.07.2009 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади.

Згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2009 року у справі № 2а-2395/09/2670, залишеною без змін відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2010 року, зазначений наказ визнано протиправним та скасовано. А в частині поновлення позивача на попередній займаній посаді допущено до негайного виконання.

На момент розгляду справи у суді останнє рішення суду не виконано. Всі рішення оскаржені до Вищого адміністративного суду України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем строк звернення до суду з заявленими вимогами не пропущено.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає до виконанню на всій території України.

Колегія суддів відзначає, що виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»від 17.07.1997 року № 475-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.В. Головань

ОСОБА_5