Справа № 2а-391/10/1970
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 р. Справа № 21676/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастирське відділення) про скасування податкового повідомлення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастирське відділення) про скасування податкового повідомлення №5518/17 - НОМЕР_1 від 20.10.2009 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що повідомлення відповідача №5518/17 - НОМЕР_1 від 20.10.2009 року, є незаконним та протиправним і підлягає скасуванню з тих підстав, що договір оренди землі від 01.09.2008 року, укладений між СПД-ФО ОСОБА_1 та Монастирською міською радою є нікчемним, по тій причині, що ОСОБА_1 на момент укладання договору оренди не був суб»єктом підприємницької діяльності. Позивач вважає, що договір оренди землі від 01.09.2008року у відповідності до ч.1 ст. 216 ЦК України є нікчемним правочином і не створює юридичних наслідків.

Зазначене рішення позивачем оскаржувалось в апеляційному порядку, однак уповноваженими органами скасованим не було. Окрім цього позивач наголошує, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» та ч.2 ст.125 Земельного кодексу України, договір про оренду землі набуває чинності з моменту його реєстрації.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2010 року в задоволені позову відмовлено з тих підстав, що позивачем особисто укладено договір оренди земельної ділянки від 01.09.2008 року, зареєстрованого 19.09.2008 року і тим самим він погодився з умовами договору, а тому правова підстава для сплати орендної плати за земельну ділянку комунальної власності виникла з моменту реєстрації вказаного договору оренди землі.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив ОСОБА_1, який просить скасувати дану постанову та задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що договір оренди землі зареєстрований у Монастирському районному відділі Тернопільської філії ДП «Центр ДЗК» 03.09.2009 року та ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Також апелянт зазначає, що нарахування громадянам сум земельного податку, а

також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу, а таке йому не надходило.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули та не поступило клопотань про розгляд апеляції з їх участю, а тому колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таке можливе на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмови ти. Суд вірно встановив обставини справи, що мають значення для правильного вирішення позову та визначив правові норми, що регулюють дані правовідносини.

В липні 2008 року позивач придбав господарські будівлі в місті Монастириська по вул.Галицькій, 48-в. 01.09.2008 року між Монастириською міською радою (орендодавець) та СПД-ФО ОСОБА_2 (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м. Монастириська по вул.Галицькій, 48-в.

Пунктом 5 вказаного договору оренди землі визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що становить 362148,43 грн., а п 9 визначено розмір орендної плати.

Даний договір зареєстровано в Монастириському районному відділі Тернопільської філії державного підприємства „Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2008 року за № 04 та в цей день складено акт про прийом-передачу земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4411 га.

Земельна ділянка площею 1.4411 га, 19.09.2008року передана в оренду ОСОБА_1, що стверджується актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV визначає, що під орендою землі розуміється засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької і інших видів діяльності.

Стаття 13 Закону №161 від 06.10.1998 року встановлює, що договір оренди землі - є договір, за яким орендодавець зобов'язаний передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Тому необхідно зробити висновок, що позивач фактично користувався земельною ділянкою після придбання нежилих приміщень, а місцева рада ухвалила рішення про розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі її в оренду.

Чинне законодавство визначає, що використання землі в Україні є платним, зокрема ст. 2 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 року № 2535-ХІІ вказує, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Стаття 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначає, що завданнями органів державної податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов»язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Перелік загальнодержавних податків та зборів (обов»язкових платежів) закріплено в ст.14 зазначеного Закону, серед яких передбачена і плата (податок) за землю (п.8 ч.1 ст.14).

Стаття 15 Закону № 2535-ХІІ встановлює обов'язок користувача земельної ділянки сплатити за користування навіть у разі відсутності оформлених документів на земельну ділянку.

Відповідно до статті 14 Закону від 03.07.1992 року № 2535-ХІІ визначено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку та станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Частиною 2 ст.14 передбачено, що нарахування громадянам сум земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності приводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що правова підстава для сплати орендної плати за земельну ділянку комунальної власності виникла з моменту реєстрації вказаного договору оренди землі (19.09.2008 року), який особисто ним укладено 01.09.2008 року.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Крім того, в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому обґрунтованим є висновок суду, що вимоги позивача є безпідставною та не підлягає до задоволення, так як відповідачем правомірно сформовано податкове повідомлення №5518/17- від 20.10.2009 року, де визначено суму орендної плати за землю за період з 19.09.2008 року по 31.12.2009 рік в розмірі 13942,71 грн.

Також не можна погодитись з твердженням апелянта, що укладений між СПД-ФО ОСОБА_1 та Монастирською міською радою договір оренди землі від 01.09.2008 року є нікчемним з тих підстав, що ОСОБА_1 ніколи не був суб'єктом підприємницької діяльності, оскільки на момент підписання договору оренди земельної ділянки від 01.09.2008 року позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності для підписання вказаного договору та самостійно підписав його як СПД - ФО знаючи, що він на той час не був суб'єктом підприємницької діяльності.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу по даній справі необхідно відхилити.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1ч.1 ст.205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Богданов- залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2010 року у справі №2а-391/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_3