Справа № 802/1906/15-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2015 р. Справа № 802/1906/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик Агро" про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.12.2010 між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,7255 га, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер НОМЕР_1). Зазначений договір як зазначає позивач, зареєстрований Держземагенством та достроково розірваний не був.

Позивач повідомляє, що 16.05.2015 ТОВ "ПК "Зоря Поділля" дізналося, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик Агро" 22.09.2014 укладений договір оренди землі та прийнято відповідачем рішення від 05.10.2014 про його державну реєстрацію.

На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля" був чинним, тому реєстрація договору оренди землі з новим орендарем неможлива. Позивач стверджує, що відповідач, в порушення вимог законодавства, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на земельну ділянку, внаслідок чого, неправомірно здійснив повторну реєстрацію, з огляду на що, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

18.09.2015 від представника позивача надійшла до суду заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області щодо реєстрації права оренди на підставі укладеного договору оренди землі між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик-Агро" 22.09.2013;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1626223 від 05.10.2014, прийняте Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції Вінницької області щодо реєстрації права оренди на підставі укладеного договору оренди землі між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик-Агро" 22.09.2014.

В судове засідання представник позивача не прибула, поряд із цим надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти позову заперечує.

Від представника третьої особи на стороні відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке мотивоване неможливістю прибуття в судове засідання з причин знаходження в іншому місті для представництва інтересів у суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) особи, які беруть участь у справі, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання.

Так, особи, які беруть участь у справі, можуть звернутися до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на обставини, що їм перешкоджають взяти участь у судовому засіданні. При цьому, остаточно поважність причин неприбуття, що перешкоджають взяти участь особи у судовому засіданні оцінюватиме суд у кожному конкретному випадку, з метою визначення правових наслідків такого неприбуття.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, неприбуття учасників судового процесу у судові засідання без поважних причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій. Вказані підстави спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу та порушення права інших учасників судового процесу.

Відповідно до положень статті 56 КАС України сторона може брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону.

В обґрунтування поданого клопотання представник третьої особи не надає жодних доказів, крім того, не зазначено про відсутність можливості для представництва інтересів товариства іншою особою, зокрема, директором.

З аналізу положень ст. 128 КАС України випливає, що неприбуття в судове засідання третьої особи не підставою для відкладення розгляду справи чи перешкодою в її розгляді.

Відтак, з указаних третьої особою у поданому клопотанні аргументів суд не знаходить достатніх підстав для відкладення судового засідання, та вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в порядку письмового провадження з урахуванням пояснень учасників судового процесу, наданих під розгляду справи в судових засіданнях.

Дослідивши адміністративну справу, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,7255 га, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер НОМЕР_1) 11.10.2010 між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки терміном на 5 років.

Згідно з даними Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Теплицького району Вінницької області, відділом Держкомзему у Теплицькому районі Вінницької області зазначений договір оренди зареєстрований 04.07.2011 за №01873.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, до закінчення дії строку вище вказаного договору оренди, відповідачем повторно зареєстровано право оренди землі на ту ж земельну ділянку в період чинності укладеного договору оренди землі з позивачем за третьою особою - ТОВ "Теплик-Агро".

Так, 05.10.2014 державним реєстратором на нерухоме майно Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Березою А.В. прийнято рішення №16262230 про реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер НОМЕР_1) за товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро".

На думку позивача, дії Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, що полягають у прийнятті рішення про реєстрацію земельної ділянки за третьою особою є протиправними, а рішення №1626223 від 05.10.2014 слід скасувати. Враховуючи зазначене, ТОВ "ПК "Зоря Поділля" звернулося до суду із даним позовом за захистом порушених прав та законних інтересів.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходив з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано відповідно до статті 18 цього Закону; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових доку

Додатково слід вказати на роз'яснення Державної реєстраційної служби України, яка у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", вказує, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

В судовому засіданні судом оглянуто договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ОСОБА_1, та встановлено, що останній дійсно зареєстрований, та, відповідно, оформлений належним чином, про що свідчать надані в матеріали справи копії витягів з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Разом із тим, враховуючи вище вказані норми законодавства та встановлені в ході розгляду справи обставини, відповідач при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним між ТОВ "Теплик-Агро" та власником, здійснив повторну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуація, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому, суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що адміністративний позов в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16262230 від 05.10.2014 слід задовольнити.

Разом із тим, судом також встановив, що державний реєстратор при прийнятті рішення про проведення реєстрації договору оренди земельної ділянки між ТОВ "Теплик-Агро" та власником земельної ділянки, звертався до відділу Держземагенства у Теплицькому районі Вінницької області із запитом про надання інформації про наявність договору оренди земельної ділянки, на що відділ Держземагентства надав письмову відповідь про те, що інформація про договір оренди запитуваної спірної ділянки в Книгах записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, щодо договорів оренди землі - відсутня.

На противагу зазначеній відповіді відділу Держземагентства, представник позивача надала суду, як доказ, витяг з Книги реєстрації договорів оренди землі, а саме таблицю, з якої вбачається, що реєстрація договору оренди земельної ділянки була здійснена 04.07.2011.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмова відповідь відділу Держземагенства на звернення ТОВ "ПК "Зоря Поділля", датована 31.12.2014, якою позивача повідомлено про те, що станом на 01.01.2013 згідно Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди між ОСОБА_1 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля" зареєстрований 04.07.2011 терміном на 5 років.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відтак, на переконання суду, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення вжив всіх необхідних заходів для встановлення наявності реєстрації права оренди на оспорювану земельну ділянку, однак, у зв'язку із недобросовісним виконанням своїх обов'язків відділом Держземагенства у Теплицькому районі, прийнято оскаржуване рішення.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що в задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області щодо реєстрації прав та їх обтяжень слід відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення за позивачем вже була зареєстрована оспорювана земельна ділянка у відповідності до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", проте, всупереч ст.24 цього ж Закону, відповідач здійснив повторну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, отже адміністративний позов слід задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Правила розподілу судових витрат визначені статтею 94 КАС України. Відповідно до частини третьої зазначеної статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, за правилами пункту 3 частини 1 статті 94 КАС України, з урахуванням змін, внесених Законом № 484-VIII від 22.05.2015, на користь позивача необхідно присудити судові витрати у сумі 36,54 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16262230 від 05.10.2014 щодо реєстрації права оренди на підставі укладеного договору оренди землі між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик-Агро" 22.09.2014.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" () судовий збір у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович