Справа № 569/11305/15-а
Суддя: Денисюк П.Д. П. Д.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Денисюка П.Д.,

при секретарі судового засідання Киричок М.М.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернувшись до Рівненського міського суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Рівне (ділі -УПФ в м. Рівне), просить визнати протиправними дії УПФ в місті Рівне щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати йому пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії та зобов'язати УПФ в місті Рівне здійснити з 01 липня 2012 року перерахунок та виплату йому пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії прокуратури Рівненської області від 15 липня 2015 року №18-220-вих-15 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження максимального розміру пенсії та провести відповідні виплати не отриманої ним пенсії.

У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області у судовому засіданні заперечив проти позову в задоволенні якого просив відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід частково задоволити із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугою років становить більше 20 років.

Частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) (у редакції, чинній на час призначення пенсії) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини пятої цієї статті (в редакції Закону від 12 липня 2001 року), до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, крім часу роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону України «Про прокуратуру», зараховується строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Як убачається із матеріалів справи з часу призначення пенсії і до 23 жовтня 2014 року позивач працював у органах прокуратури.

У відповідності з положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, призначені працівникам органів прокуратури пенсії за вислугою років підлягають перерахунку.

Згідно постанови Кабінетом Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31 травня 2012 року у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

22 липня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в місті Рівне з письмовою заявою про перерахунок його пенсії та надав довідку №18-220-вих-15 від 15 липня 2015 року, виданої прокуратурою Рівненської області про заробітну плату працюючого на посаді заступника прокурора Рівненської області, станом на 23 жовтня 2014 року.

З 15 липня 2009 року ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» довічно.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), він набув права на пенсію за вислугою років з часу її призначення у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону № 3668-VІ) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у звязку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

За таких обставин, перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» має бути здійснений з 01 липня 2015 року, оскільки відповідне право у позивача виникло з часу звернення із заявою до відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_3 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Доводи управління Пенсійного фонду України у місті Рівне, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даній постанові нормами права.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13 та від 17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Враховуючи викладене суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача до проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 160, 161, 162, 183-2, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Рівне провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 01 липня 2015 року в розмірі 90 відсотків від заробітної плати згідно довідки №18-220-вих-15, виданої прокуратурою Рівненської області від 15 липня 2015 року відповідно до приписів статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження максимального розміру пенсії та провести відповідні виплати не отриманої ним пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Рівненського міського суду П.Д. Денисюк