Справа № 805/4192/15-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р. Справа № 805/4192/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області

до відповідача: Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про: визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення від 18.08.2015 року №

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області провизнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення від 18.08.2015 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області було отримано податкове повідомлення - рішення Красноармійської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 18.08.2015 року № про порушення п. 119.2 ст. 119 розділу 2 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим нараховано штрафну санкцію в розмірі 510 грн. Позивач, зазначає що ним було подано до податкового органу звітність з помилкою, яку було самостійно виявлено та усунуто. Крім того зазначає, що бюджет не зазнав втрат, тому вважає що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необгрунтованими. На підставі вищевикладеного просив суд визнати недійсним податкове повідомлення - рішення та просив його скасувати.

Представник позивача, Самойленко А.В., через канцелярію суду надав додаткові пояснення по справі та клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заперечення на адміністративний позов відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечення зазначив, що відповідачем було проведено камеральну перевірку податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплачено) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, поданого позивачем за звітній податковий період I квартал 2015 року. Перевіркою встановлено, що управління було надано звіт з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми отриманого з них податку, яке призвело до зміни платників податків. В зв'язку з чим, прийняте відповідачем спірне податкове повідомлення - рішення, яке є правомірним. Також, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до п. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі не прибуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) юридичної особи управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області за 1 квартал 2015 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 10.08.2015 року № 8/0506-17/21963441, яким встановлено порушення п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, а саме подання з недостовірними відомостями або з помилками податкового розрахунку 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за 1 квартал 2015 року (а.с. 7 - 9).

Не погодившись з висновками перевірки, що викладені в акті перевірки, позивачем надані контролюючому органу заперечення на акт перевірки від 13.08.2015 року за №8564/054(а.с. 10 -11).

19.08.2015 року відповідачем надано відповідь № 214/05-06-17-13-3 на заперечення позивача, відповідно до якої зазначено, що висновки в акті перевірки є такими, що відповідають діючому законодавству України (а.с. 12).

18.08.2015 року відповідачем прийняте спірне податкове повідомлення - рішення № , у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. (а.с. 6).

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У відповідності до п. 49.1, п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

З урахуванням вищенаведеного позивачем була надана до податкового органу основана звітність за формою 1-ДФ про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 1 квартал 2015 року № від 06.05.2015 року.

За результатами самостійно виявлених помилок платником податків був наданий уточнюючий звітпро суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 1 квартал 2015 року№ , який подано 17.06.2015 року.

Даним уточнюючим розрахунком були виправлені дані основної звітності, а саме: змінено 2 записи з виправленням реєстраційного номеру облікової картки платника податків - пенсіонерів, а саме: видалено запис , додано запис , видалено запис 6, додано запис .

Суд зазначає, що платники податків - пенсіонери, у відношенні яких не вірно зазначені реєстраційні номери облікових карток в звіті про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 1 квартал 2015 року а знаходяться на обліку як пенсіонери, які отримують пенсію.

Пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку: тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Подання відомостей про суми доходів, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків передбачено ст. 51 Податкового кодексу України, а саме платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Відповідно до ст. 18 ПКУ Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Форма Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), а також порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку затверджені наказом Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015 р.

Податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Якщо останній день строку подання податкового розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

Податковий розрахунок подається до контролюючих органів за місцезнаходженням податкового агента - юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до контролюючого органу за податковою адресою фізичної особи - податкового агента.

Коригування поданого і прийнятого податкових розрахунків проводяться на підставі самостійно виявлених податковим агентом помилок, а також на підставі повідомлень про помилки, виявлені контролюючим органом.

У разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку до закінчення строку його подання подається звітний новий податковий розрахунок.

Уточнюючий податковий розрахунок подається у разі необхідності проведення коригувань податкового розрахунку після закінчення строку його подання. Уточнюючий податковий розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди.

Порядок заповнення звітного нового та уточнюючого податкових розрахунків є однаковим. Звітний новий та уточнюючий податкові розрахунки подаються на підставі інформації з попередньо поданого податкового розрахунку і містять інформацію лише за рядками й реквізитами, які уточнюються. Для заповнення також використовується інформація з повідомлень про виявлені помилки, які відправляються контролюючими органами до податкового агента.

Тобто, даними нормами встановлено право платника податку у разі виявлення помилок в податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подачі уточнюючих розрахунків до податкового органу.

Судом встановлено, що позивачем за 1 квартал 2015 року податки сплачені в повному обсязі та уточнюючий розрахунок надано до проведення перевірки, в зв'язку з самостійним виявленням невідповідностей відомостей. Крім того уточнення, подані позивачем, ніяким чином не вплинули на суму нарахованого та сплаченого податку, тобто вданому випадку не йде мова про завищення чи заниження податкового зобов'язання, та, як наслідок, порушення норм податкового законодавства з боку позивача вданому випадку відсутні. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що в податкового органу були відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено обґрунтованість висновків акту перевірки та винесення спірного податкового повідомлення - рішення, натомість позивачем надані всі необхідні документи які спростовують висновки акту перевірки.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, відповідачем не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, а також п. 10.2 Постанови Пленума ВАСУ № 2 від 20.05.2013 р. за для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 18.08.2015 року № яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, судовий збір з відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, не стягується.

На підставі вищевикладеного та керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області провизнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення від 18.08.2015 року № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 18.08.2015 року № , яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.