Справа № 2а-1263/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010 року № 2а-1263/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Виноградової О.І.,

при секретарі Варданян О.В.

за участю

представника позивача ? ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ? 1 ? ОСОБА_3,

представника відповідача ? 2 ? н з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Прем`єр Папір»
до проЦентральної регіональної митниці Державної митної служби України, Головне управління казначейства України в Київській області визнання нечинною картки від 23 січня 2008 р. № 125000003/2008/000004, довідки про визнання митної вартості товару від 23 січня 2008 р. № МВ 06-15/8/181, стягнення 1104 грн 33 коп. та зобов`язання вчинити певні дії, ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем`єр Папір» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до Центральної регіональної митниці Державної митної служби України (далі відповідач - 1) про визнання недійсним рішення (довідки) стосовно митної оцінки товару по ВМД № 125000003/2008/950012 від 21 січня 2008 р. та стягнення 1104 грн 33 коп.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2009 р. справу № 2-а-9167/09/1070 було прийнято до провадження. У 2010 р. даній справі присвоєно новий номер 2а-1263/10/1070.

8 грудня 2009 р. до суду надійшла заява позивача про зміну позовних вимог, в якій він просив: залучити в якості другого відповідача ? Головне управління казначейства України в Київській області; визнати нечинною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 23 січня 2008 р. № 125000003/2008/000004; визнати нечинною довідку про визначення митної вартості товару від 23 січня 2008 р. № МВ 06-15/8/181; застосувати митну вартість за ціною договору щодо товарів, які імпортуються позивачем; стягнути з державного бюджету на користь позивача 1104 грн 33 коп. (а.с. 228 - 229).

Клопотання щодо залучення в якості відповідача ОСОБА_4 управління казначейства України в Київській області було заявлено також і відповідачем - 1 (а.с. 168).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2009 р. в якості другого відповідача у справі залучено Головне управління казначейства України в Київській області (далі відповідач - 2) (а.с. 176).

Відповідачем - 1 було подано до суду заперечення на позовну заяву, згідно з якими оскаржувані дії та рішення щодо визначення митної вартості товару є правомірними, оскільки з визначеною митним органом митною вартістю товару письмово погодився його декларант (а.с 181 - 187).

Відповідачем - 2 подано до суду заперечення на позовну заяву, згідно з якими до його повноважень піднесено лише здійснення контролю за бюджетними повноваженнями під час зарахування надходжень, прийняття зобов`язань, проведення платежів та ведення обліку всіх надходжень, що належать Державному бюджету України. Крім того, кошти з Державного бюджету можуть бути повернуто лише на підставі відповідного висновку митного органу. Оскільки такого висновку від відповідача - 1 не надходило, підстави для відшкодування позивачу будь-яких сум відсутні (а.с. 230 - 232).

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача - 1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Представник відповідача - 2 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у запереченнях на позовну заяву. Після надання пояснень у судовому засіданні 22 січня 2010 р., ним було подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 235).

Представники позивача та відповідача -1 проти закінчення розгляду справи за відсутності представника відповідача -2 не заперечували.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості закінчення розгляду справи за відсутності представника - 2.

Суд у судовому засіданні, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, встановив таке.

29 жовтня 2007 р. позивачем було укладено зовнішньоекономічний контракт № НРР 29-10/1 з компанією «Harlet Trading Corporation» (Панама) (далі Контракт) (а.с. 15 - 21).

На виконання Контракту позивачем було імпортовано 64 рулони газетного паперу виробництва «Fabryka Papieru Myszkov SP. Z O.O.», щільністю 45 г/м кв., шириною рулону 560 мм, вагою 19 684 кг (далі товар), за ціною 555 доларів США за тонну товару, що на день первинного митного оформлення по курсу Національного банку України дорівнювало 55 169 грн 33 коп. Зазначену ціну товару передбачено сторонами Контракту у специфікації № 1 від 29 жовтня 2007 р. (а.с. 22).

Названий товар 21 січня 2008 р. було доставлено до сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 1 відповідача - 1 (а.с. 181).

Декларування товару здійснювалося ПП «Меркурій» (далі ? декларант) на підставі договору-доручення на декларування товарів, майна та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України від 15 січня 2008 р. № Б-04/08, укладеного між позивачем та названим підприємством (а.с. 42 - 45).

Зокрема, митне оформлення товару здійснювалося згідно з вантажною митною декларацією від 21 січня 2008 р. № 125000003/2008/950012 (далі ВМД від 21 січня 2008 р.) (а.с. 207). Як вбачається з графи 44 цієї декларації до неї мав бути долучений інвойс (рахунок-фактура) від 18 січня 2007 р. № 0007-2008 (а.с. 207 - 208). Фактично зазначений інвойс до митного органу декларантом не надавався, а було подано інший інвойс (від іншої дати та за іншим номером) ? від 18 січня 2008 р. № 00007/2008 (далі ? інвойс від 18 січня 2008 р.) (а.с. 34).

У звязку з тим, що задекларований інвойс від 18 січня 2007 р. декларантом до відповідача - 1 подано не було, та згідно з вимогами п.п. 8, 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. № 1766 (далі Порядок), відповідачем - 1 від декларанта було витребувано додаткові документи шляхом здійснення відповідного запису на декларації митної вартості форма (ДМВ - 1). Зокрема, додатково було витребувано: копію вантажної митної декларації країни відправлення, прейскуранти (прайс листи) фірми виробника товару та висновок експертної організацій (а.с. 203 - 204).

З наведеними вимогами декларанта було ознайомлено під підпис (а.с. 204).

Крім того, 21 січня 2008 р., з метою перевірки правильності класифікації товару згідно з УКТЗЕД № 1, відповідачем - 1 було здійснено запит № 24/16 (а.с. 206)

Наявні матеріали справи та пояснення представників позивача свідчать, що додатково витребувані документи декларантом подано не було, у зв`язку з цим відповідачем - 1 було прийнято рішення щодо визначення митної вартості товару за другим методом у сумі 12 007 доларів 24 центи США, що відображено у довідці про визначення митної вартості товару від 23 січня 2008 р. № МВ 06-15/8/181 (далі ? довідка № МВ 06-15/8/181) (а.с. 225 - 226).

Таким чином, відповідачем - 1 було визначено митну вартість товару згідно цінової бази Державної митної служби України у сумі 12 007 доларів 24 центи США (610 доларів США за одну тонну товару), з якою декларант письмово погодився (а.с. 226).

У зв`язку з було погодженням з декларантом названої митної вартості, відповідачем - 1 було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 125000003/2008/000004, де зазначено, що товари не підлягають пропуску через митний кордон України у зв`язку зі зміною митної вартості товару згідно з ВМД від 21 січня 1998 р. № 125000003/8/950012 (далі ? картка відмови) (а.с. 227).

Після цього імпортований товар декларантом було розмитнено за митною вартість, визначеною відповідачем - 1 в сумі 12 007 доларів 24 центи США

Як убачається з показань представників позивача у судовому засіданні, послуги декларанта було оплачено у повному згідно з умовами договору про здійснення митно-брокерських послуг від 15 січня 2008 р. № Б-04/08 обсязі, будь-яких претензій, повязаних з визначенням митної вартості товару позивачем до декларанта не пред`являлося (а.с. 236 -240).

При вирішенні справи судом взято до уваги, що відповідно до п. 1, 2, 3 та 9 ч. 3 с. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Законодавчо порядок визначення митної вартості товарів визначений Митним кодексом України, а також Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. № 1766 (далі Порядок № 1766).

Згідно з ч. 1, 4 ст. 260 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

При цьому, ст. 264 Митного кодексу України встановлює, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, доведення достовірності заявленої митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, є безпосереднім обовязком декларанта.

Згідно з вимогами п. 11 Порядку № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Зокрема, посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Відповідно вимог до п. 13, 14 зазначеного Прядку декларант зобовязаний подати додаткові документи, визначені у п. 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.

Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Представники позивача у ході судового розгляду не заперечували той факт, що ОСОБА_5, тобто особа, яка від імені декларанта вирішувала питання щодо узгодження з відповідачем - 1 митної вартості товару (а.с. 204, 226), є представником декларанта, а, отже, уповноваженим представником позивача у митних органах.

Отже, декларант був обізнаний із записом митного органу щодо необхідності надання додаткових документів. При цьому, як встановлено судом, від декларанта до митного органу не надходило жодних заяв щодо вирішення питання про продовження строку для подання додаткових документів, які були витребувані відповідачем - 1 під час визначення митної вартості товару.

Наведене свідчить, що особою уповноваженою позивачем на декларування товару не було надано запитуваних документів, що могли б підтвердити заявлену митну вартість.

Відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже, з урахуванням того, що декларантом не було надано відповідачу - 1 переліку документів, необхідних для визначення митної вартості за першим методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідачем -1 згідно з вимогами ст. 266 Митного кодексу України було застосовано другий метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Відповідно до довідки про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) від 23 січня 2008 р. № 06-15/8/181 заявлена митна вартість товару складає 10 924 долари 62 центи США, а визначена у довідці № МВ 06-15/8/181 митна вартість 12 007 доларів 24 центи США (а.с. 226).

Заявлена митна вартість збігається з ціною товару, передбаченою сторонами Контракту у специфікації № 1 від 29 жовтня 2007 р. Проте, як вбачається з тексту цієї специфікації, визначена у ній ціна стосується лише зазначеного у цьому документі кількості товару ? 200 (а.с. 22).

Крім того, довідка № МВ 06-15/8/181 містить власноручно здійснений декларантом запис «З митною вартістю згоден» (а.с. 226).

Щодо позовних вимог в частині застосування митної вартості товару за ціною, заявленою позивачем (10924 доларів 62 центи США), судом враховано таке.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з вимогами ст. 264 Митного кодексу України передбачає право на оскарження рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до суду. Отже таке рішення митного органу підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведене свідчить, що суд може надати оцінку правомірності дій органу державної митної служби при проведенні процедури визначенням митної вартості товару під час митного оформлення, проте, не має права брати на себе повноваження цього органу державної виконавчої влади, зокрема з питання визначення митної вартості.

З урахуванням наведеного суд вважає, що розгляд питання щодо зобовязання відповідача - 1 визначити митну вартість товару за ціною, вказаною позивачем, тобто за іншою ціною ніж встановлена відповідачем - 1 у довідці № МВ 06-15/8/181), фактично є втручанням у дискреційні повноваження митного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Водночас судом не може бути прийнято до уваги обґрунтування представниками позивача ненадання витребуваних позивачем - 1 документів, у звязку з тим, що: копії вантажної митної декларації країни відправлення у розпорядженні позивача не було, прейскуранти (прайс листи) фірми виробника товару не подавалися, оскільки, на думку позивача, вони документи є тотожними поданому інвойсу, а наявний лист Асоціації українських підприємств від 21 січня 2008 р. фактично є висновком експертної організації.

При цьому представниками позивача не було надано суду жодного доказу на підтвердження подання декларантом 21 січня 2008 р. відповідачу -1 разом з декларацією митної вартості копії інвойса (рахунку фактури) № 2007-00007 від 18 січня 2008 р. (а.с. 23), а також того, що лист Асоціації українських підприємств целюлозно-паперової галузі «УкрПапір» від 21 січня 2008 р. № 3 (а.с. 35) є висновком експертної організації.

Судом також не може бути прийнято як належний та допустимий доказ у справі лист Львівської торгово промислової від 25 квітня 2008 р. № 19-09/722, оскільки від визначеної у ньому ціни декларант товару фактично відмовився та добровільно здійснив митне оформлення за митною вартістю, визначеною відповідачем -1 (а.с. 87 - 91).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 не було порушено процедуру визначення митної вартості імпортованого позивачем товару та його митного оформлення.

Наведене свідчить, що відповідач - 1 діяв в межах своїх повноважень та згідно з вимогами чинного законодавства, отже його рішення про визнання митної вартості товару (у формі довідки), а також відмова у митному оформлені чи пропуску товарів через митний кордон України є правомірними.

Відповідно вимог до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи, що відповідачами не було надано суду доказів понесення ними витрат, повязаних з розглядом справи, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем`єр Папір» до Центральної регіональної митниці Державної митної служби України, ОСОБА_4 управління державного казначейства України в Київській області про визнання нечинною картки відмови від 23 січня 2008 р. № 125000003/2008/000004, довідки про визнання митної вартості товару від 23 січня 2008 р. № МВ 06-15/8/181, стягнення 1104 грн 33 коп. та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі виготовлено та підписано 25 січня 2010 р.

Суддя О.І. Виноградова