Справа № 826/14265/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 вересня 2015 року № 826/14265/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Комсервіс-Безпека»
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Комсервіс-Безпека» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС м. Києва (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 30 квітня 2015 року № та від 18 лютого 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2015 року адміністративну справу № 826/14265/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10 серпня 2015 року, яке неодноразово відкладалось у зв'язку з клопотанням позивача про відкладення розгляду справи та необхідністю отримання додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 30 вересня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

На підставі направлення від 20 січня 2015 року № 97/22, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) за період з 01 серпня 2014 року по 30 вересня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 02 лютого 2015 року № 108/26-54-22-04-07/35900097.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення, серед іншого, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на суму 1 532113 грн., в тому числі по періодах: за серпень 2014 року в сумі 763993 грн., за вересень 2014 року у сумі 768120 грн.

За результатом розгляду заперечень, висновки акту перевірки від 02 лютого 2015 року № 108/26-54-22-04-07/35900097 залишені без змін.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 18 лютого 2015 року № Приватному підприємству «Комсервіс-Безпека» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 405 479,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 1603653,00 грн., за штрафними санкціями - 801826,50 грн.

За результатом адміністративного оскарження, податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 18 лютого 2015 року № скасовано в частині основного платежу - 71540,00 грн., штрафних санкцій - 35770,00 грн.

На підставі викладеного, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято нове податкове повідомлення - рішення від 30 квітня 2015 року № , яким Приватному підприємству «Комсервіс-Безпека» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 298 169, 50 грн., в тому числі: за основним платежем - 1532113,00 грн., за штрафними санкціями - 766056,50 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями - рішеннями від 18 лютого 2015 року № та від 30 квітня 2015 року № й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Де-Лайн Аудит».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 02 лютого 2015 року № 108/26-54-22-04-07/35900097.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Де-Лайн Аудит», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Відповідно до статті 198 Податкового кодексу України До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Судом встановлено, що позивачем задекларовано податок на додану вартість за перевіряємий період на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Де-Лайн Аудит», у зв'язку з придбанням послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що 01 серпня 2014 року між Приватним підприємством «Комсервіс-Безпека» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Де-Лайн Аудит» (Виконавець) укладено Договір № 0814-3 про надання послуг, за умовами якого Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання надавати Замовнику юридичні та маркетингові послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором та терміни, узгодженні Сторонами. Маркетингові дослідження має проводитися по обласним центрам на всій території України.

Предметом маркетингових досліджень є можливість запровадження електронних видань та перспективи розвитку даної продукції в умовах існуючого ринку.

Відповідно до пункту 2.1 цього Договору Виконавець зобов'язується надавати Замовнику за його окремими дорученнями наступні юридичні послуги протягом строку цього Договору: підготовку правових документів при виникненні такої необхідності; перевіряти всю документацію, що видається органами (підрозділами) Замовника, на відповідність вимогам чинного законодавства, надавати допомогу Замовнику з підготовки та коректного оформлення зазначеної документації; брати участь у розгляді питань про дебіторську заборгованість Замовника та вживати разом з органами (підрозділами) Замовника заходів щодо ліквідації цієї заборгованості; брати участь у підготовці та укладенні різного роду договорів та правочинів, що укладаються Замовником з іншими підприємствами та громадянами, надавати Замовнику допомогу із організації контролю за виконанням цих договорів, слідкувати за застосуванням передбачених законодавством та названими договорами санкцій по відношенню до контрагентів Замовника, що не виконують взятих на себе договірних зобов'язань, іншими способами забезпечувати належну Договірну роботу Замовника; надавати допомогу з організації та здійсненню контролю за дотриманням Замовником встановленого чинним законодавством порядку надання послуг, продажу та приймання продукції та товарів за кількістю і якістю, проводити інструктаж працівників, що відають відправленням та прийманням товарно - матеріальних цінностей, про порядок оформлення цих операцій та активування у випадку нестачі, некомплектності, псування товарів та вантажів, робити висновок про законність списання матеріальних цінностей; давати допомогу в підготовці та складанні листів, претензій, позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг і інших процесуальних документів; представлення інтересів Замовника у відносинах, пов'язаних із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; надавати усні та письмові консультації, правові висновки, довідки з правових питань, що виникають з приводу діяльності Замовника; інформувати Замовника про зміни в законодавстві щодо здійснення його діяльності; усне або письмове консультування з питань кадрового діловодства; консультувати з інших юридичних питань.

Відповідно до пункту 2.3 Договору маркетингові дослідження здійснюються за наступними напрямками: можливості та перспективи ведення комерційних операцій; визначення діючих та потенційних конкурентів; загальна характеристика умов роботи конкурентів (джерела сировини, наявність постачально-збутової мережі та ін.); загальна характеристика обігу продукції конкурентів (обсяг пропозиції, якість, ціни, сервіс, розрахунки та ін.); розрахунки цін, відомості про їх динаміку за два попередні роки; ступінь розвитку комерційної інфраструктури (оптові торги, посередники); попит на продукцію, перспективи його розвитку; відомості про потенційних споживачів; можливість, доцільність та ефективність проведення рекламних кампаній; прогноз стану кон'юнктури ринку на наступні два роки; можливий варіант бізнес - плану на впорвадження продукції; стан і практика застосування господарського законодавства; інше.

Відповідно до пункту 3.1 Договору Вартість послуг Виконавця становить суму: 3 819 965,00 грн., ПДВ (20%): 763 993,00 грн., загальна вартість: 4 583 958,00 грн., за місяць.

За результатом наданих послуг сторонами складено акти надання послуг від 28 серпня 2014 року № 201, від 29 серпня 2014 року № 213.

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Де-Лайн Аудит» виписано на адресу позивача податкові накладні від 29 серпня 2014 року № 213 на суму 2 291 979,00 грн., від 28 серпня 2014 року № 201 на суму 2 291 979,00 грн.

Аналогічний за змістом Договір укладений між Приватним підприємством «Комсервіс-Безпека» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Де-Лайн Аудит» (Виконавець) 01 вересня 2014 року № 0914-3.

Відповідно до пункту 3.1 Договору Вартість послуг Виконавця становить суму: 3 840 600,00 грн., ПДВ (20%): 768 120,00 грн., загальна вартість: 4 608 720,00 грн., (чотири мільйони шістсот вісім тисяч сімсот двадцять грн. 00 коп.) за місяць.

За результатом наданих послуг сторонами складено акти надання послуг від 29 вересня 2014 року № 142, № 143, від 30 вересня 2014 року № 153, від 26 вересня 2014 року № 140, від 26 вересня 2014 року № 139.

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Де-Лайн Аудит» виписано на адресу позивача наступні податкові накладні: від 30 вересня 2014 року № 153 на суму 640600,00 грн., від 29 вересня 2014 року № 143 на суму 960000,00 грн., від 29 вересня 2014 року № 142 на суму 800000,00 грн., від 26 вересня 2014 року № 140 на суму 800000,00 грн. від 26 вересня 2014 року № 19 на суму 800000,00 грн.

Оплата за надані послуги здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Вирішуючи питання про реальність операцій з надання послуг й питання використання їх у власній господарській діяльності, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, позивач здійснює діяльність у сфері приватних охоронних служб. Матеріали справи місять відповідні ліцензії: серії АЕ № 262849 на зайняття охоронною діяльністю; серії АЕ № 522900 на надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення.

Придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Де-Лайн Аудит» послуги використовувались позивачем у власній господарській діяльності, на підтвердження надано звіти про реалізацію маркетингових послуг в діяльності ПП «Комсервіс-Безпека» за Договорами від 01 серпня 2014 року № 0814-3 та від 01 вересня 2014 року №0914-3

Таким чином, суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Де-Лайн Аудит» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Судом також враховано вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Де-Лайн Аудит» було зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Посилання відповідача на анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Де-Лайн Аудит» 17 грудня 2014 року відхиляються судом, оскільки спірна господарська діяльність провадилась у серпні - вересні 2014 року, тобто до анулювання свідоцтва платника податків.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС м. Києва від 30 квітня 2015 року № .

Щодо вимоги позивача про скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС м. Києва від 18 лютого 2015 року № суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки в порядку підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» підлягає частковому задоволенню.

Частина третя статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Матеріали справи підтверджують, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн., тобто 10 відсотків розміру ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру.

Відповідно до частин першої-третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог з позивача належить стягнути суму судового збору, що підлягає сплаті, пропорційно до задоволеної частини вимог та з урахуванням сплаченої частини суми судового збору.

Так, суд встановив, що у процентному відношенні позивачу відмовлено у задоволенні майнових вимог у розмірі 51 % (2 405 479,50 грн. з 4 703 649 грн.) тобто на користь позивача суму сплаченого судового збору за виключенням суми судового збору з частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, а саме: 2489,59 грн. (4 872,00 грн.* 51,1 %).

З урахуванням того, що при подачі адміністративного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн., решта суми судового збору у розмірі 2002,69 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» задовольнити частково.

2.Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС м. Києва від 30 квітня 2015 року № .

3. В решті вимог відмовити.

4.Стягнути з Приватного підприємства «Комсервіс-Безпека» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 2002,69 грн. (дві тисячі дві гривні шістдесят дев'ять копійок).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник