Справа № 804/5357/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2015 рокусправа № 804/5357/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 06 березня 2015 року №Ф-2493-25.

Не погодившись із судовим рішенням, Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_2 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець з 26.01.1998р. та згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3, виданого 20.01.2012р. перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку першої групи (а.с.10,11).

Крім того, згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_4 Серії НОМЕР_5, виданого Пенсійним фондом України 08.04.2014р., фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (пенсія призначена за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (за Списком №1)(а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на наступне.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" з 01.10.2013р. функцію адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було покладено на органи Міністерства доходів і зборів України.

Згідно ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VІ особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті (тобто фізичні особи-підприємці), які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Враховуючи, що сторонами у справі не надано доказів укладення ФОП ОСОБА_1 договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивач, як пенсіонер за віком, не є платником єдиного внеску.

При цьому, суд першої інстанції правомірно не погоджується з твердженням відповідача про те, що на ФОП ОСОБА_1 не розповсюджуються приписи ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, оскільки остання не досягла 60-річного віку, тому що вказана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати єдиного внеску всіх пенсіонерів за віком. Крім того в зазначеній нормі законодавцем не виключені особи, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються трудові пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Разом з тим, ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також особливі умови набуття такого права (необхідний стаж і вік) особами, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-VІ визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

У зв'язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, а ч.4 ст. 4 Закону України №2464-VІ не містить застережень щодо неможливості її застосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах в порядку виконання ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, то відповідачем безпідставно була виставлена вимога про сплату позивачем єдиного внеску №Ф-2493-25 від 06.03.2015р., так як позивач не повинен сплачувати єдиний внесок.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем було доведено правомірність своїх вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату єдиного внеску, натомість відповідачем при прийнятті оскаржуваної вимоги не було враховано всі обставини, що мають значення для її прийняття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко