Справа № 2а-3614/11/0542
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сидоров Є.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року справа №2а-3614/11/0542

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Чумака С.Ю.

суддів < Суддя учасник колегії >

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Кіровському районі міста Донецька на постанову Кіровського районного суду міста Донецька від 10 червня 2011 року у справі № 2а-3614/11/0542 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в Кіровському районі міста Донецька про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду міста Донецька від 10 червня 2011 року позовні вимоги задоволені, позивачу поновлено строк звернення до суду, визнано дії відповідача протиправними та зобовязано здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за період з 1 січня 2000 року по 31 травня 2005 року згідно ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті.

Відповідач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. Крім того, апелянт також посилається на пропуск позивачем без поважних причин строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України, на застосуванні наслідків якого наполягав.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з залишенням позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІІ групи, що повязано з виконанням ним обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач фактично просить суд відновити його право на обчислення отриманої ним з 01.01.2000 року по 30.06.2006 року пенсії по інвалідності та додаткової пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з принципу пріоритетності норм закону над підзаконними актами та обґрунтованості вимог позивача з огляду на приписи ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796, а також із положень ч. 1 ст. 28 Закону України № 1058. Поновлюючи строк звернення до суду, суд першої інстанції зазначив, що позивач про порушення своїх прав дізнався лише у 2010 році і одразу звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якому йому було відмовлено. Вказані обставини суд вважав поважними причинами пропуску строку та поновив його.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений статтею 99 КАС України, на що суд першої інстанції уваги не звернув і задовольнив позовні вимоги поза межами такого строку.

Так, згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при відкритті провадження та розгляді справи порушені вимоги процесуального законодавства, що призвели до неправильного вирішення цього питання по суті, оскільки позивач пропустив передбачений статтею 99 КАС України строк звернення до суду, що згідно вимог статті 100 та частини 2 статті 107 КАС України є перешкодою для відкриття провадження у справі та розгляду позовних вимог по суті з винесенням постанови про задоволення чи відмову в задоволенні позову. Пропуск строку звернення до суду відповідно до вказаних положень КАС України є підставою для залишення позову без розгляду, питання про його поновлення згідно статті 102 КАС України повинно вирішуватись до відкриття провадження у справі, а не під час прийняття постанови по суті спору.

Вирішення питання про поновлення строку звернення до суду в постанові суду під час прийняття рішення по суті, як це зроблено судом першої інстанції, діючим адміністративно-процесуальним законодавством не передбачено. Крім того, поновлюючи позивачці такий строк, суд першої інстанції в якості поважності причин пропуску строку послався на юридичну необізнаність позивача.

Разом з тим зазначені підстави не можуть визнаватись судом поважними причинами для пропуску строку звернення до суду, оскільки строк позивачу судом поновлений більше ніж на 10 років. Даних про якісь тяжкі захворювання або безпорадний стан позивача в цей час матеріали справи не містять.

Колегія суддів також зазначає, що позивач про порушення зазначених своїх прав дізнався або повинен був дізнатись ще в момент виплати йому пенсії у неналежному, як він вважає, розмірі, а не з листа відповідача про відмову в перерахунку пенсії. Юридична необізнаність позивача чи незнання ним законів не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що не підлягають застосуванню в частині нерозповсюдження на спірні правовідносини строків звернення до суду і положення ст. 46 Закону України № 1058 та ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 з огляду на наступне.

Згідно статті 87 Закону № 1788 не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Однак, з 1 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058-ІV. Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таким чином, положення статті 87 Закону № 1788 до даних відносин застосуванню не підлягають.

Відповідно ж до статті 46 Закону № 1058-ІV виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує. Оскільки позивачу спірна частина пенсій нарахована не була, а також з огляду на те, що сам перерахунок пенсії є похідним від неправомірних дій або бездіяльності відповідного субєкту владних повноважень, для оскарження яких ст. 99 КАС України встановлений шестимісячний строк, підстав для застосування цих положень немає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи припустив порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з залишенням адміністративного позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 99, 100, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Кіровському районі міста Донецька задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду міста Донецька від 10 червня 2011 року у справі № 2а-3614/11/0542 скасувати.

Позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в Кіровському районі міста Донецька про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії залишити без розгляду.

Ухвала суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особами, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів С.Ю.Чумак

ОСОБА_2

ОСОБА_3