Справа № 2-а-134/10
Суддя: Бойко В. І.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Бобровицький районний суд Чернігівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 року

Бобровицький районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Бойко В.І. при секретарі- Чухіній О.В., за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівської області , інспектора Бобровицького ВДАІ ОСОБА_2 про визнання нечинною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в становив:

Позивач в заяві до суду та в судовому засіданні просить скасувати постанову серії СВ № 120398 від 30.09. 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, посилаючись на те, що 30.09.2010 року відповідач ОСОБА_2 склав на нього протокол про скоєння ним адміністративного правопорушення і наклав на нього адміністративне стягнення за те,що він проїхав залізничний переїзд на заборонений червоний сигнал світлофору .

Вказану постанову він вважає не законною,так як правил дорожнього руху не порушував, вона є необгрунтованою і такою ,що не відповідає нормам КУпАП, так як під час її винесення інспектором не було з»ясовано всіх обставин справи . Проїжджаючи залізничний переїзд, червоне світло світлофора не було ввімкнено, а коли він знаходився на середні залізничного переїзду, включився звуковий сигнал. Він був змушений продовжити рух далі для запобіганню створення аварійної ситуації. Доїхавши до с. Макарівка Бобровицького району, він був зупинений відповідачем ОСОБА_2 ,який і склав протокол та виніс оскаржувану постанову. Вважає, що протокол та постанова не відповідають вимогам ст. 256 ,272 КУпАП, є не законною за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення .

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову не подали , про причини неявки до суду не повідомили . Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.ст.41,128 ч.4 КАС України розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у відсутність відповідачів.

Вислухавши позивача ,вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до и. З ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30.09.2010 року відповідачем ОСОБА_2 відносно позивача винесена постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за те, що він проїхав залізничний переїзд на заборонений червоний сигнал світлофора і за це на нього накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.123 КУпАП.

Відомостей ,які б підтверджували , що саме позивач здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора відповідачами не було надано і не було вжито заходів щодо опитування свідків події.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Таким чином, відповідач, працюючи наданій дільниці по виявленню порушень ПДР України і перевіряючи дотримання вимог водіями ПДР, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не навів ніяких доказів, які б в повній мірі підтверджували в його діях факт скоєння ним порушення вказаних в протоколі і постанові правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Цротокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом скоєння адміністративного правопорушення В судовому засіданні було встановлено ,що він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП ,так як в ньому не вказаний нормативно правовий акт ,який передбачає відповідальність за вказане порушення. В протоколі взагалі не вказаний пункт ПДР України ,який порушив позивач ,що є грубим порушенням зі сторони відповідача ОСОБА_2 при складанні протоколу ,що і призвело до винесення не законної постанови. Інших доказів вини позивача судом не встановлено.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачі не тільки не надали ніяких доказів на спростування доводів позивача, але й не з'явилися в судове засідання без поважних причин, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином,про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток .

А тому, крім написаної відповідачем постанови про скоєння інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, відповідачами в суд не надано ніяких доказів на підтвердження прийнятого рішення. Про це мало бути відомо відповідачам , так як позивач не визнавав свою вину в порушеннях ПДР України. Однак відповідачі , отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з'явилися в суд і не довели свою правомірність

Таким чином, в ході судового розгляду даного адміністративного позову не знайшло свого підтвердження порушення позивачем ПДР України, як про це зазначено в постанові, а навпаки було ним спростовано наданими доказами. При таких обставинах суд вважає за необхідне скасувати винесену відповідачем постанову серії СВ № 120398 від 30.09.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Керуючись ,ст.ст. .9,10,11, 14,159-163,167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати нечинною та скасувати постанову серії СВ № 120398 від ЗО вересня 2010 року винесену інспектором Бобровицького ВДАІ ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 123 ч.І КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає відповідно до ст. 171-2 КАС України.

ГОЛОВ УЮ ЧИЙ СУДДЯ В.І.БОЙКО