Справа № 12003/09/1570
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2011-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2011 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління охорони здоровя України Одеської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

13 жовтня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління охорони здоровя України Одеської області про визнання неправомірною бездіяльності відповідача у відмові в проведенні медико-соціальної експертизи хворого ОСОБА_2; зобовязання відповідача усунути штучні перешкоди щодо проведення медико-соціальної експертизи хворого ОСОБА_2 та відшкодування позивачу матеріальних збитків, які розраховуватимуться позивачем в подальшому за результатами висновку медико-соціальної експертизи хворого ОСОБА_2

20 грудня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, яка отримана суддею 10 січня 2011 року. (а.с.113)

В заяві, зокрема, зазначено: «Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство охорони здоров'я України (Постанова Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1542 із змінами згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 101 від 27.02.2008 року) МОЗ є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, санітарного та епідемічного благополуччя населення. Оскільки за висновком від 18.03.2010 року головного фахівця директора Національного інституту пульмонології і фтизіатрії імені ОСОБА_3 АМН України, головного пульмонолога і фтизіатра Міністерства охорони здоров'я, академіка ОСОБА_4 поки що не можна говорити про припинення епідемії на туберкульоз, оголошеної в Україні з 1995 року. 20.12.2010 року за квитанцією ПН 55 ФН НОМЕР_1 листа 044 обидва ОСОБА_2 звернулися з вимогою надати інформацію для забезпечення охорони здоров'я відповідно до ст. 49 Конституції України двох інвалідів 2 групи від існуючої в Україні епідемії на туберкульоз, яка може мати летальні наслідки для позивачів. Вимагаєма інформація потрібна для виконання покладеного на МСЕК обовязку для встановлення причини інвалідності ОСОБА_2, яка істинно та правдиво зараз не встановлена.»

У звязку із вищезазначеним позивачі просять суд згідно ч. 4 ст. 117 КАС України забезпечити позов шляхом заборони Міністерству охорони здоровя України вчиняти дію, а саме не направляти вищезазначене звернення позивачів до інших органів, установ, підприємств, тощо, оскільки надане звернення належить саме до компетенції Міністерства охорони здоровя України. При цьому позивачі зазначають, що припинення епідемії на туберкульоз в Україні є складовою завдання МОЗ щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, зокрема, благополуччя позивачки ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2, які є інвалідами 2 групи і захворювання внаслідок епідемії на туберкульоз для них матимуть більш негативні наслідки ніж для здорового населення.

До заяви про забезпечення позову додано копію звернення позивачів на адресу Міністерства охорони здоров'я України від 20.12.2010 року, в якій вони просять надати інформацію про епідемічне благополуччя населення у слідчому ізоляторі м. Одеси у 1997 1998 роках (загалом та зокрема ОСОБА_2) та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, санітарного та епідемічного благополуччя населення у слідчому ізоляторі м. Одеси у 1997 1998 роках (загалом та зокрема ОСОБА_2). (а.с.114)

Вивчивши матеріали справи в межах розгляду зазначеної заяви, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Але у заяві не наведено та до неї не додано жодного конкретного доказу щодо наявності хоча б однієї з обставин щодо:

- існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення в адміністративній справі,

- неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів,

- необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому,

- очевидності наявності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає клопотання позивачів про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову безпідставним та необґрунтованим, у звязку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 117, 118 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління охорони здоровя України Одеської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя М.Г. Цховребова