Справа № 2а-1624/2010
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 р. Справа № 13998/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Ігнатович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

03.11.2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії відповідача управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова (далі УПФУ в Шевченківському районі м.Львова), які повязані з нарахуванням та виплатою йому основної (державної) пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 01.03.2010 року по час звернення до суду в розмірах менших, ніж встановлено ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон № 796-ХІІ).

Також він просив зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначених йому державної пенсії, з урахуванням вимог ч.4 ст.54 та ч.3 ст.67 Закону №796-ХІІ, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, встановивши її в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням вимог ст.50 та ч.3 ст.67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-ІV), за період з 01.03.2010 року і відповідно до збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом.

Крім того, він просив зобовязати відповідача виплачувати йому зазначені пенсії у вищевказаних розмірах надалі.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 22.12.2010 р. позов задо-волено частково визнано протиправними дії УПФУ в Шевченківському районі м.Львова щодо непроведення перерахунку державної та додаткової пенсій ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону № 796-ХІІ за період з 01.03.2010 року. Також зобовязано УПФУ в Шевченківському районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсій ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, за період з 01.03.2010 року по 22.12.2010 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції УПФУ в Шевченківському районі м.Львова оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушення норм матеріального права. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому воно посилається на те, що його дії були правомірними, пенсія ОСОБА_2 нараховувалася та виплачувалася з урахуванням положень ст.ст. 49 51, 54, 67 Закону № 796-XII, ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, ст. 51 Бюджетного кодексу України, постанов Кабінету Міністрів України № 831 від 26.07.1996 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року, № 1252 від 26.11.2009 року, № 1375 від 23.12.2009 року та у межах бюджетних асигнувань відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік». Тому підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи по захворюванню, повязаному з роботами з ліквідації наслідків на Чорнобильсь-кій АЕС та відноситься до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобиль-ської катастрофи. У звязку із зазначеним позивачу призначена пенсія по інвалідності.

02 серпня 2010 року ОСОБА_2 звертався до відповідача з листом про перераху-нок пенсії у відповідності до вимог ст.ст. 49 51, 54 Закону № 796-XII та ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, однак йому в цьому було відмовлено з посиланням на постанови Кабінету Міністрів № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІI групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46 Конституції України).

При цьому вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного статтею 28 Закону № 1058-ІV, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону № 796-XII у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується роз-мір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646-VI та ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року № 2154- VI затверджено наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць: з 01.01.2010 року 695 грн., з 01.04.2010 року 706 грн., з 01.07.2010 року 709 грн., з 01.10.2010 року 723 грн. і з 01.12.2010 року 734 грн.

Таким чином, для позивача як інваліда III групи, особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, розміри державної та додаткової пенсії повинні розраховува-тися виходячи із наведених розмірів.

Як встановлено судом, пенсії позивачу виплачувалися в розмірах, визначених з постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», що є значно нижчими від розмірів, встановлених Законом № 796-XII.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності норматив-но-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзакон-ними актами, суд першої інстанції дійшов до підставного висновку, що при визначенні розмірів пенсій ОСОБА_2 застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII, а не вищезазначені постанови Кабінету Міністрів України, позаяк останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Також не заслуговує уваги твердження сторони відповідача про те, що порядок обчис-лення зазначених пенсій визначається Кабінетом Міністрів України, позаяк надання законо-давцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом № 796-XII. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що відсутність бюджетних асигнувань, на що посилається апелянт, не можна взяти до уваги як підставу для відмови в задоволенні вимог позивача, так як невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність бюджетних коштів не є підставою для виправдання недоплати пенсій відповідно до Закону № 796-XII. Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Правильно встановивши обгрунтованість позовних вимог нормами матеріального права, суд першої інстанції при цьому неправильно застосував норми процесуального права, зокрема частину 2 статті 99 КАС України (в редакції, яка була чинною на час звернення до суду), якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спірні виплати є одноразовими, виплачуються щомісячно і правовідносини закінчуються на день проведення таких виплат, тобто про своє порушене право позивач дізнався після отримання неповних сум виплат.

Позивачем під час розгляду справи не наведено обставин, які б давали підстави вважати поважними причини пропуску звернення до суду, судом такі не встановлені, тому задоволення судом першої інстанції позовних вимог за період з 01.03.2010 року колегія суддів вважає необґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особа, яка його подала, на знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, позов в частині з 01.03.2010 року по 02.05.2010 року слід залишити без розгляду.

Разом з тим, на думку колегії суддів є зайвим обмеження перерахування та виплати недоотриманої державної та додаткової пенсій позивача строком постановлення судового рішення за наявності покликання в резолютивній частині судового рішення на ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII, ч.1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, оскільки внесенням змін у вказані норми слугуватиме підставою для зміни нарахувань і виплат розміру означених вище пенсій.

Наведене не було враховано судом першої інстанції, що є підставою для скасування його рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2010 року у справі № 2а-1624/10 р. скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова щодо непроведення перерахунку державної та додаткової пенсій ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 03.05.2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсій ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 03.05.2010 року.

В решті позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови повному обсязі.

Головуючий суддя : Р. Й. Коваль

Судді: М. А.Пліш

ОСОБА_3 - Хомюк

Постанова складена в повному обсязі 08 липня 2011 року.