Справа № 2-а-2927/11
Суддя: Єременко В. М.
Дата ухвалення: 2011-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2927/11
Провадження № 2-а/1001/1515/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2011 року

Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Баришівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області про визнання дій органу владних повноважень неправомірними, зобовязання відповідача провести перерахування пенсії та стягнення недоотриманих сум,-

В с т а н о в и в :

10 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області, в якому просить суд визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати Управління провести перерахунок пенсії та установити відповідно до ст.50,54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір державної пенсії з розрахунку не менше 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з проведенням доплати недоотриманих сум починаючи з 01.01. по серпень місяць 2011 року.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС і відноситься до 1-ї категорії постраждалих. Оскільки є інвалідом третьої групи, тому користується правами та пільгами, передбаченими Законом України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Однак, відповідач не проводить зазначені виплати, що і змусило його звернутися з названим позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений до суду адміністративний позов.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. На адресу суду надійшло повідомлення згідно якого вбачається, що оскаржувані позивачем дії вчинені відповідно із чинним законодавством, в межах повноваження Пенсійного фонду, без порушень прав та інтересів позивача. Просять суд справу розглянути у відсутність представника Управління та застосувавши ст.99 КАС України в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку основної та додаткової пенсії в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має 1-шу категорію та являється інвалідом ІІ1 групи ( посвідчення серії А № 097711 і вкладкою до цього посвідчення №112096, довідка МСЕК серії КИО-1 № 147071). Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Баришівському районі.

Положеннями статті 14 Закону № 796-ХІІ позивачка віднесена до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розділ 8 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1. Зазначені норми розповсюджуються на позивача, який відноситься до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому, згідно частини третьої ст. 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва в результаті аварії на ЧАЕС, проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 3-й групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України " Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України " Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-Ш, згідно статті 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 і діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право па пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав щодо неприпустимості обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України відокремлюють деякі категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

В п. 28 розділу II Закону України 28.12.2007 р. № 107-УІ " Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни, у тому числі, до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та встановлено розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, положення п. 28 розділу II Закону України " Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до вимог п.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За правилами частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

На підставі частини четвертої статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні позивачеві розміру державної та додаткової пенсій застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 " Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Посилання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону № 796-ХІІ, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.ст. 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.(ЗУ від 07.07.2010 року).

Статтею 100 ч.1 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. (ЗУ від 07.07.2010 року).

Позивач в позовній заяві не ставить питання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав і суд не вправі вийти за межі Закону, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України.

В письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, відповідач зазначає, що відповідно до п.5 ст.51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов,язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

Окрім того18.06.2011 року в газеті «Голос України» опублікований Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» згідно якого щомісячна державна допомога учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС буде виплачуватись в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З урахуванням вищенаведеного, суд визнає протиправною відмову відповідача щодо проведення перерахунку державної пенсії і додаткової пенсії у відповідності до ст.ст. 49, 50, 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважає за необхідне , застосувати передбачений ч.2 ст.99 КАС України шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів та зобов'язати відповідача здійснити нарахування позивачеві названих пенсій з врахуванням наведених вище розмірів з, починаючи з 10.02. по 18.06.2011 року.

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст.49, 50, 54 Закону № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ч.1 ст.28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",ст.ст.8,9,12,19,158,159,160-163,167,256 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд ,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області щодо не виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії передбаченої ст.ст. 50,54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області здійснити перерахунок пенсії та виплату ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію передбачену ст.ст. 54, 50 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з розрахунку не менше 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.02. по 18.06.2011 року з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми платежів за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_2