Справа № 63вр-14/2а-4443/09/0470
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2014р. Справа №63ВР-14/2а-4443/09/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Власенка Д.О.

при секретарі Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду м. Дніпропетровська заяву Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод трубопровідної арматури" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про визнання виконавчого листа від 03.09.2010р. у справі №2а-4443/09/0470 за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" про стягнення заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 та № 2 у сумі 49155,10 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви ВАТ "Нікопольський завод трубопровідної арматури" зазначає, що грошові вимоги Пенсійного фонду України за виконавчим листом у даній справі є конкурсними грошовими вимогами, оскільки вони виникли до дня порушення Господарським судом Дніпропетровської області провадження у справі про банкрутство (№26/904/229/2013) до 09.01.2013 року та не увійшли до розміру грошових вимог ініціюючого кредитора в особі Пенсійного фонду України при направленні до Господарського суду Дніпропетровської області заяви про визнання підприємства банкрутом.

Заявник звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними. Вказує, що згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2013 року суд відхилив додаткові конкурсні грошові вимоги УПФУ в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області в розмірі 1235915,31 грн.

Таким чином, на думку заявника, грошові вимоги стягувача у розмірі 49155,10 грн. вважаються такими, що погашені в силу приписів чинного законодавства, а отже виконавчий лист від 03.09.2010р. у справі №2а-4443/09/0470 виконанню не підлягає.

Представник УПФУ у м. Нікополі та Нікопольському районі надав заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративного суду у справі № 2а-4443/09/0470 від 03.09.2010 року, відповідно до якої стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" заборгованість у сумі 49155,10 грн. є чинна та до цього часу відповідачем не виконана.

Сторони у судове засідання не з'явились повідомлялись належним чином, тому у відповідності до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (ст. 128 КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник заявника надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно ч. 3 ст. 259 КАС України неприбуття у судове засідання стягувача і боржника, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступні обставини:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративного суду від 02.02.2010 року у справі № 2а-4443/09/0470 адміністративний позов Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" про стягнення заборгованості задоволено повністю: стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" на користь Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області заборгованість у сумі 49 155,10 грн.

На виконання постанови Дніпропетровським окружним адміністративним судом 03.09.2010 року був виданий виконавчий лист у справі № 2а-4443/09/0470.

10.10.2012р. головним державним виконавцем відділу примусового вико нання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області ОСОБА_1 згідно отриманого ви конавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2010р. по адміністративній справі за № 2а - 4443/09/0470 було відкрито виконавче провадження за № 21476838 з примусового виконан ня виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2010р. по адміністративній справі за № 2а - 4443/09/0470.

Станом на день розгляду заяви постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2010 року у справі № 2а-4443/09/0470 не виконана боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 259 КАС України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути пов'язана не лише з тим, що виконавчий лист було видано помилково. Це може бути потрібним також у випадках, якщо стягувач подав виконавчий лист для примусового виконання після добровільного повного чи часткового виконання зобов'язань боржника за судовим рішенням або після припинення зобов'язань боржника з іншої підстави, що визначена главою 50 ЦКУ чи іншим законом. (Науково практичний коментар кодексу адміністративного судочинства, за загальною редакцією ОСОБА_2, Голови Вищого адміністративного суду України, 2- видання, Київ, Юрінком Інтер, 2013)

Відповідно до ч. 1,2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтями 599 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється:

- виконанням, проведеним належним чином.

- за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо).

- зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

- за домовленістю сторін.

- внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

- поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

- неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

- смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

- смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

- ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Судом встановлено, що 09.01.2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство №26/904/229/2013 за заявою УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі до ПАТ '"Нікопольський завод трубопровідної арматури" про визнання банкрутом.

18.07.2013 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі №26/904/229/2013 затверджено реєстр вимог кредиторів, вимоги У ГІФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі на суму 1 235 915.31 гри. відхилено.

14.08.2013 року постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2013 року залишено без змін.

Судом встановлено, що сума, заявлена до стягнення в виконавчому листі № 2а-4443/09/0470, не увійшла до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992 № 2343-XII (далі - Закон № 2343-XII), кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно з ч. 1-3 ст. 19 Закону від 14.05.1992 № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно ч.ч. 2,3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 сі. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та Організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 4 ст. 257 КАС України встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV врегульовані правила примусового виконання рішень боржником, відносно якого порушено провадження про банкрутство.

Так, відповідно до п.8 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV визначає, що підставою для обовязкового зупинення виконавчого провадження є порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум ( у т.ч. одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

У відповідності ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Таким чином, Законом України Про виконавче провадження передбачено обовязкове зупинення виконавчого провадження, у разі порушення провадження у справі про банкрутство боржника, проте законодавством не передбачено припинення зобов'язання боржника чи визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у випадку невключення сум до стягнення за виконавчим листом до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод трубопровідної арматури про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню, тому відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод трубопровідної арматури" про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О. Власенко