Справа № 2а-1620/10/2570
Суддя: О.Є. Ткаченко
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1620/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Маруфенко О.С.,

прокурора Котової Е.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом прокурора Бобровицького району Чернігівської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення фінансових санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Бобровицького району Чернігівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення фінансових санкцій та пені в розмірі 5341,94 грн.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 17.03.2010 року, міститься запис про внесення 30.08.2006 року судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що не повязано з її банкрутством.

У звязку з чим судом на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 157 КАС України.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні заперечували проти закриття провадження у справі, мотивуючи це тим, що порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, що не повязано з банкрутством, згідно частини 5 статті 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» здійснюється за процедурою, встановленою частинами 9-18 статті 47 вказаного Закону. Та зазначають, що лише після вчинення всіх дій, вказаних в статті 51 цього Закону, передбачено надання відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та іншим фондам соціального страхування. Реєстратор такого повідомлення не надавав, що підтверджується відсутністю вчинення дій відповідно порядку державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи. Крім того, частина 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» чітко вказує, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, а не внесення запису щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за судовим рішенням, що не повязано з банкрутством. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку в ЄДРПОУ і не виключена з нього.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог чинного законодавства підприємницька діяльність може бути припинена в примусовому порядку, а саме діяльність підприємця може бути припинена на підставі рішення суду за поданням контролюючих органів у випадку порушення ним вимог законодавства (податкового, земельного тощо).

Припиненням діяльності суб'єкта господарювання є настання таких юридичних умов, за яких господарські організації та фізичні особи - підприємці позбавляються можливості здійснювати господарську діяльність та втрачають статус суб'єкта господарювання.

Припинення діяльності суб'єкта господарювання може відбуватися двома шляхами: шляхом реорганізації та шляхом його ліквідації.

Ліквідацією суб'єкта господарювання є остаточне припинення ним господарської діяльності без правонаступництва, що унеможливлює його існування в майбутньому.

За рішенням суду суб'єкт господарювання припиняє свою діяльність у випадках, визначених законодавством. Підстави для постановлення судового рішення про припинення діяльності, зокрема фізичної особи - підприємця, визначені у статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців». Підприємницька діяльність фізичної особи - підприємця може бути припинена за рішенням суду у випадках неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, про що і було прийнято постанову Господарським судом Чернігівської області від 08.08.2006 року, яке набрало законної сили.

Частиною 6 статті 59 Господарського кодексу України передбачено випадки, в яких суб'єкт господарювання припиняє свою діяльність шляхом ліквідації, в тому числі й у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Суд бере до уваги те, що використання у Господарському кодексі України такого обороту, як "скасування державної реєстрації" суб'єкта господарювання, який розглядається як одна з підстав ліквідації і вживається у частині 7 цієї статті, є некоректним з точки зору норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців». Цей закон не містить такої термінології (так само, як і ЦК України). Більше того, аналіз його положень дозволяє стверджувати, що такої юридичної дії, як «скасування державної реєстрації» суб'єкта господарювання, на сьогоднішній день державним реєстратором не проводиться. До Єдиного державного реєстру вноситься запис не про скасування державної реєстрації, а про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи внаслідок її ліквідації (або злиття, приєднання, поділу, перетворення). Така неузгодженість у законодавстві пояснюється тим, що згаданий закон був прийнятий пізніше, ніж Господарський кодекс України, проте, оскільки цей нормативний акт є спеціальним по відношенню до Господарського кодексу України, застосовуються його норми.

Оскільки постановою Господарського суду Чернігівської області від 08.08.2006 року, яке набрало законної сили, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що не повязано з її банкрутством, тобто суд своїм рішенням не скасовує державну реєстрацію суб'єкта господарювання, а ліквідує його. У цьому випадку до Єдиного державного реєстру вноситься запис про державну реєстрацію припинення суб'єкта господарювання на підставі рішення суду в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Таким чином, відповідно до частини 7 статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання не вилучається з Єдиного державного реєстру, а вноситься запис про державну реєстрацію його припинення. Тому і статус підприємця (для фізичних осіб) суб'єкт господарювання втрачає з моменту внесення такого запису. З цього ж дня суб'єкт господарювання є таким, що припинився (ст. 104 ЦК України).

Пунктом 5 частини 1 статті 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі, а тому запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 17.03.2010 року, про внесення 30.08.2006 року судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що не повязано з її банкрутством, є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за адміністративним позовом прокурора Бобровицького району Чернігівської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення фінансових санкцій та пені закрити.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.Є. Ткаченко