Справа № 2-а-3378/11
Суддя: Сидорук Є. І. Є. І.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3378/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області - Сидорук Є. І.,

при секретарі Патій Н.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві про відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої Дирекції соціального страхування від нещасних випадків на виробництві про відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог, суду пояснила, що 14.10.1985 року (відповідно до Наказу №54 від 16.10.1985 року була прийнята на посаду санітарки, та переведена на посаду молодшої сестри групи біохімічних обстежень лабораторного відділення з 01.01.1991 року в Рівненському обласному протитуберкульозному диспансері, де працювала до 08 листопада 2004 року, коли обстежившись у лікарів їй було госпіталізовано та встановлено діагноз про захворювання на туберкульоз правої легені. Вказує, що захворювання було отримане в наслідок професійної діяльності працюючи молодшою медичною сестрою групи біохімічних обстежень лабораторного відділення комунального закладу «Рівненського обласного протитуберкульозного диспансеру». Вказане захворювання стало причиною її моральних та фізичних страждань. Також у звязку із захворюванням їй протипоказана фізична праця, робота в колективі, не допустимість контакту з рідними та близькими людьми, була позбавлена простого нормального людського спілкування. Також відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 08.06.2005 року, встановлено, що враховуючи той факт, що біохімічний відділ має загальний коридор з терапевтичними відділенням де лікуються хворі на туберкульоз, де позивачка мала контакт з хворими на туберкульоз протягом 7 годин в зміні. При лікуванні професійного захворювання в Рівненському обласному протитуберкульозному диспансері, отримала супутнє захворювання цукровий діабет 2 ступеня. 04.12.2010 року Рівненською міжрайонною фтизіопульмонологічною МСЕК було підтверджено 3 групу інвалідності та 40% втрату професійної працездатності. Додатково пояснила, що станом на сьогоднішній день позивачка є безробітною, до пенсії їй ще залишилось 15 років, а отримане захворювання потребує значних фінансових коштів , а пенсії по інвалідності не вистачає, ому моральну шкоду оцінює в розмірі 192,000 грн.

Під час судового засідання позивачка позовні вимоги підтримала та просить суд, стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Рівне моральну шкоду в розмірі 200мінімальних заробітних плат, що на день подачі позову становить 192,000 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, надав суду заперечення і в обґрунтування своє позиції пояснив, що в ст..15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» - Фонд соціального страхування від нещасних випадків некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, і не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, отже відшкодування фондом моральної шкоди відповідно до норм Конституції не передбачено. Крім того, зазначив, що позивачка не надала належного нормативно-правового обґрунтування її права на отримання моральної шкоди та не навела доказів її заподіяння, та не надала до Фонду висновок медичних органів щодо визначення моральної шкоди. А також, позивачці виплачено одноразову допомогу в розмірі 16400грн., проводились виплати щомісячних страхових виплат в розмірі 284,93грн, та продовжено виплату щомісячних страхових виплат, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 518,15 грн. Тому розрахунок моральної шкоди з мінімального заробітку є неправильним.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що позивачка працювала в Рівненському обласному протитуберкульозному диспансері» згідно з наказом №112-К від 23.12.2010 року звільнено з посади молодшої медсестри групи біохімічних обстежень лабораторного відділення у звязку із станом здоров»я.

Інституту медицини праці клініки професійних захворювань м.Києва, встановлено діагноз туберкульоз правої легені та переведена на інвалідність. Згідно з повідомлення про професійне захворювання від 26.09.2005 року зазначено, що виробничий фактор, шкідлива речовина, найменування трудового процесу, що викликав захворювання є інфікований БК-біологічний матеріал.

Згідно міжрайонної спеціалізованої психо-неврологічної МСЕК досліджено та встановлений висновок лікарсько-експертної комісії 20.09.2005 року, що позивачка дійсно набула професійне захворювання яке призвело до встановлення 2 групи інвалідності та втрати працездатності 70%., та підтвердило наявність факту моральної шкоди, однак зауважено, що вказані позивачкою фінансові витрати на медичні обстеження та лікування повністю покриваються за рахунок коштів ФССНВ і не можуть братись до уваги як один з факторів зо призвів до моральних страждань.

Крім, цього судом встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Рівне виплатило згідно з постановою Фонду від 31.10.2005 р № 687 одноразову допомогу в розмірі 16400грн., та проводило виплату щомісячних страхових виплат у розмірі 284,93 грн., також згідно з постановою Фонду від 04.01.2011 року продовжено виплату щомісячних страхових виплат, що компенсує відповідачу частину втраченого заробітку в розмірі 518,15грн.

Відповідно до ст..58 Конституції України Закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Позивач посилається на ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» в якій зазначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я або у разі їх смерті здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинило втрату працездатності». Проте, ч.3 ст.34 зазначеного закону, яка регулювала дані відносини, виключено на підставі Закону №717-V(717-16) від 23.02.2007 року.

Відповідно до ст..15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» - Фонд соціального страхування від нещасних випадків некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, і не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, отже відшкодування фондом моральної шкоди відповідно до норм Конституції не передбачено.

Рішенням Конституційного Суду України у справі 1-40/2010 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 09.09.2010 року Положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаких із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691-VI (1691-17) та Цивільного процесуального кодексу України визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення. Відповідно до ч.1 п.»а» ст..18 КАС України, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг вилучені із цивільної юрисдикції, та передані до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно п.1-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, зазначено, що вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров»я повязаними із виконанням трудових обовязків, підлягають судовому розгляду в порядку встановленому для вирішення трудових спорів. Згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку» прикінцевих положень ч.3 п.3 , зазначено що відшкодування Фондом соціального стазування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року ( пункт 3 розділу ХІ доповнено абзацом згідно із Законом № 107-VI від 28.12.2007 року визнано не конституційним

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що спірні правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди на відповідача не поширюються, а позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, що передбачено нормами ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,12, 17,18, 71, , 94, 99, 100, 160, 161, 163, 167, 185, 186 Кодексу України адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві про відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання професійного захворювання -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення. Уизвязку з застосуванням ст..160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлений 25 вересня 2011 року.

Суддя :