Справа № 815/3715/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3715/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гунько О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Хвостікової О.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2015 року за формою № 3089-17,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом додержавної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 року за формою «Ф» № 3089-17 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб (18011000) на суму 25 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 30.08.2013 року він придбав автомобіль Меrsedes-Benz з об'ємом двигуна 5461 куб. см. 2011 року випуску. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-УІІІ, на підставі якого до ПК України був введений транспортний податок, відображений у статті 267 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 267.1.1 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Згідно ст. 267.2.1 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Згідно ст. 267.4 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Згідно ст. 267.6.2 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Згідно ст. 267.5.1 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Позивач вважає що відповідачем неправильно визначено суму податкового зобов'язання у 2015 році на суму 25 000 грн., оскільки вищезазначений Закон набрав чинність 01.01.2015 року і базовий податковий (звітний) період який дорівнює календарному року ще не сплинув. Також у прикінцевих положеннях зазначеного закону не міститься посилання на зворотню дію закону. У зв'язку з вищенаведеним, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 року № 3089-17 є неправомірним, не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов, які, зокрема, обґрунтовані тим, що відповідно до пункту 10.1 статті 10 Податкового Кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). Згідно пункту 265.1 статті 265 Податкового Кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; 265.1.3. плати за землю. Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового Кодексу України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. За положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу країни об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового Кодексу України ставка податку - встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що е об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Таким чином позивач повинен сплатити транспортний податок оскільки є власником автомобіля Mercedes-benz 2011 року випуску з об'ємом двигуна 5461 куб. см., що підпадає під критерії визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 30.08.2013 року придбав автомобіль Mercedes-Вenz 2010 року випуску, з об'ємом двигуна 5461 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією про реєстрацію транспортного засобу, довідкою філії «Автомобільний Дім Одеса» ПАТ «Одеса-Авто» № 239 від 07.09.2015 року (а.с. 45-48).

11 червня 2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 3089-17 форми «Ф», яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн. (а.с. 6).

ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням оскаржив його до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскарженому рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходив з наступного.

З 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-УІІІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок з громадян України.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п.267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.6.1. п. 267.6 ст. 267 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Згідно з п.п. 267.6.4 п. 267.6 ст. 267 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об'єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, декларація юридичною особою - платником подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий об'єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Відповідно до п.п. 267.6.5 п. 267.6 ст. 267 ПК України у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Підпунктом 267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України встановлено, що за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Як встановлено судом вище, у 2013 році позивачем було придбано автомобіль Mercedes-Вenz 2010 року випуску, з об'ємом двигуна 5461 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

З довідки № 239 від 07.09.2015 року, наданої філії «Автомобільний Дім Одеса» ПАТ «Одеса-Авто» Офіційним дилером «Daimler AG» в Одеській області вбачається, що відповідно до даних заводу - виробника «Daimler AG», дата виготовлення вищезазначеного автомобіля - 31.05.2010 року (а.с. 45-48).

Суд наголошує, що згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Тобто, з викладеного вбачається, що строк використання позивачем вищезазначеного автомобіля впродовж базового податкового періоду (календарного року) перевищив 5 років, а саме строк використання вказаного автомобіля до 5 років закінчився 31.05.2015 року.

При цьому, відповідно до ст. 33 ПК України, податковим періодом визнається встановлений Податковим кодексом України період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів. Це означає, що конкретні податки та збори повинні сплачуватися виключно в межах податкового періоду, встановленого щодо них. Базовим податковим періодом для транспортного податку, як визначено ст. 267 ПК України, є календарний рік.

Аналізуючи вимоги ст. 267 ПК України, судом вбачається, що можливість пропорційного визначення розміру податку, передбачена лише щодо зміни власника, але у межах 5 річного строку використання автомобіля. При розподілі суми податку з колишнього і нинішнього власника не порушується цілісність елементів податку: платник, об'єкт, ставка тощо.

Разом з тим, у випадку коли строк використання автомобіля впродовж базового податкового періоду (календарного року) перевищив 5 років, втрачається об'єкт оподаткування, що є обов'язковим елементом податку (ст. 7 ПК України), що має місце відносно автомобіля позивача, оскільки строк його використання до 5 років закінчився 31.05.2015 року.

Однак, ст. 267. КАС України не врегульовано питання щодо визначення розміру транспортного податку у випадку коли строк використання автомобіля впродовж базового податкового періоду (календарного року) перевищив 5 років.

Суд зазначає, що згідно з ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

При таких обставинах, суд вважає, що оподаткування транспортним податком у випадку коли строк використання автомобіля впродовж базового податкового періоду (календарного року) перевищив 5 років повинно здійснюватися за аналогією зміни власника, тобто розмір податку повинен визначатися пропорційно кількості місяців користування впродовж базового податкового періоду (календарного року) автомобілем, який є об'єктом оподаткування, а у разі закінчення строку використання вказаного автомобіля до 5 років впродовж базового податкового періоду (календарного року), тобто втрати об'єкта оподаткування, податок за наступні місяці не повинен нараховуватися.

Таким чином, з урахуванням того, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень, за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті, а строк використання позивачем вищезазначеного автомобіля впродовж 2015 року перевищив 5 років, а саме строк використання вказаного автомобіля до 5 років закінчився 31.05.2015 року, після чого втратився об'єкт оподаткування, що є обов'язковим елементом податку, суд вважає, що розмір транспортного податку належного до сплати позивачем складає 10 416,65 грн. (25000 грн. (ставка) / 12 (базовий податковий (звітний) період) = 2083,33 грн. х 5 місяців (період користування об'єктом оподаткування) = 10 416,65 грн.), а тому у частині визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 10 416,65 грн. податкове повідомлення - рішення від 11.06.2015 року за формою «Ф» № 3089-17 є правомірним, в іншій частині оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку всім наданим сторонами на час розгляду справи доказам; суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 11.06.2015 року за формою № 3089-17 в частині визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 14 583,35 грн. підлягає скасуванню, як таке, що винесено протиправно, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2015 року за формою № 3089-17 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 року за формою № 3089-17 у частині визначення суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 14 583,35 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 16 вересня 2015 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 21 вересня 2015 року.

Суддя С.О. Cтефанов