Справа № 818/1409/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р.Справа № 818/1409/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представника відповідача - Савченка В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці Державної фіскальної служби на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.07.2015р. по справі № 818/1409/15

за позовом ОСОБА_2

до Сумської митниці Державної фіскальної служби , Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

29.04.2015 року ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ Сумської митниці ДФС від 01.04.2015 № 234-о про звільнення ОСОБА_2, поновити позивача на посаді головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС та стягнути на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Сумської митниці ДФС "Про звільнення з роботи ОСОБА_2" від 01.04.2015 № 234-о.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС.

Стягнуто з Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12 733 грн. 92 коп. з відрахуванням необхідних податків та зборів.

Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 377 грн. 07 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції позивач надав заперечення, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін, справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача - Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області - не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_2- з 27.07.1995р. проходив публічну службу в митних органах, а з 17.12.2014р. - обіймав посаду головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014, та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014, Конотопською ОДПІ щодо позивача проведено перевірку відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

Під час проведення перевірки Копотопською ОДПІ встановлено, що згідно інформації, наданої Реєстраційною службою Конотопського районного управління юстиції згідно відомостей Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 обліковується нерухоме майно, набуте в період перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", а саме: 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності, згідно договору дарування віл 25.04.2001р. Крім того, підчас перевірки встановлено, що згідно даних Конотопського МРЕВ ДАІ УМВС України в Сумській області за фізичною особою ОСОБА_2 по Конотопському центру станом на 20.01.2015 р. зареєстрований транспортний засіб: причеп ПГ02. (2000). НОМЕР_1. дата видачі свідоцтва - 07.09.2000.

В той же час, у розділі ІІІ "Відомості про нерухоме майно" та у розділі ІV "Відомості про транспортні засоби" декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, позивачем частка квартири та транспортний засіб не вказані.

Щодо вказаної невідповідності у відомостях про наявність нерухомого майна, ОСОБА_2 надане письмове пояснення, в якому зазначено, що частина вищезазначеної квартири ним не задекларована у зв'язку із тим, що він вказав загальну площу квартири як сімейну власність (у розділі ІІІ "Майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування членів сім'ї декларанта"), а автомобільний причеп був куплений за кошти його батьків, але зареєстрували причеп на ОСОБА_2

З матеріалів справи, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 44-46) та договором дарування квартири від 25.04.2001р. (а.с. 97). Крім того, на праві приватної власності належить транспортний засіб - причіп ПГ 02, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.09.2000 (а.с. 17).

За результатами перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", 13.02.2015 Конотопською ОДПІ складений висновок № 1799/17-02 (а.с. 60-62), згідно якого встановлена невідповідність відомостей щодо майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, наявній податковій інформації. За результатами перевірки Конотопською ОДПІ зроблений висновок про те, що вартість майна, вказаного у декларації, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

На підставі висновків Конотопської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статі 5 Закону України "Про очищення влади", 01.04.2015 р. начальником Сумської митниці ДФС прийнятий наказ № 234-о (а.с. 8), яким позивача звільнено з посади головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС.

Не погодившись з наказом від 01.04.2015 року № 234-о, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели правомірності звільнення ОСОБА_2 з посади, у зв'язку з чим позов щодо визнання протиправним та скасування наказу Сумської митниці ДФС "Про звільнення з роботи ОСОБА_2" від 01.04.2015 № 234-о, поновлення ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Сумської митниці ДФС та стягнення з Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 12 733 грн. 92 коп. з відрахуванням необхідних податків та зборів є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади" протягом 10 років з дня набрання чинності цим Законом, посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, відповідно до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про очищення влади" особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч. 10 ст. 5 Закону).

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 р. за № 1385/26162 (далі - Порядок), яким передбачено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

-аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

-порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

-порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з п. 4, 6 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

За змістом п. 12 Порядку у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем подано декларацію про доходи за 2013р., в якій не відображено відомості про нерухоме майно, а саме - 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також транспортний засіб: причеп ПГ02. (2000). НОМЕР_1. дата видачі свідоцтва - 07.09.2000р.

В письмових поясненнях, наданих на ім'я в.о. начальника Конотопської ОДПІ, позивач зазначив, що частина вищезазначеної квартири не задекларована ним у зв'язку із тим, що він вказав загальну площу квартири як сімейну власність (у розділі ІІІ "Майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування членів сім'ї декларанта"). Щодо невідповідності у відомостях про наявність рухомого майна, ОСОБА_2 надане письмове пояснення, в якому зазначено, що автомобільний причеп був придбаний за кошти його батьків, але зареєстрували причеп на ОСОБА_2

Колегія суддів зазначає, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Вмотивований висновок, у якому встановлена недостовірність або невідповідність хоча б по одному із критеріїв, є безумовною підставою для звільнення особи із займаної посади.

Підтвердження законності джерел набуття доходів та відповідність вартості майна (майнових прав) цим доходам виключає застосування заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України № 1682, відповідно до критерію, передбаченого частиною восьмою статті 3 Закону України № 1682, в зв'язку з тим, що застосування такої заборони можливо при встановленні перевіркою, зокрема недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, у разі, якщо таке майно (майнові права) було набуте (набуті) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, за відсутності підтвердження законних джерел набуття доходів.

Відповідно до ч.10 ст.5 Закону Закон України № 1682 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Відповідно до частини 14 статті 5 Закону від 16 вересня 2014 року № 1682-VII керівник органу, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 1, 5 Закону України "Про очищення влади" та Порядку № 1100 проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 № 1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 за № 1385/26162, при проведенні перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади, контролюючим органом мала бути встановлена не лише невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, а відповідно до пунктів 1, 2 частини 5 статті 5 Закону - також врахований час набуття майна та відсутність законності джерел доходів.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, у висновку від 13.02.2015 р. № 1799/17-02 фіскальний орган зазначив, що вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України № 1682-VII, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме по собі неповне декларування наявного майна у осіб, відносно яких здійснюється перевірка, не є підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу вийшов за межі наданих йому повноважень, дії відповідача, пов'язані з прийняттям оскаржуваного наказу, не кореспондуються з приписами ч.2 ст.19 Конституції України. А також, у відповідача, Сумської митниці Державної фіскальної служби, були відсутні правові підстави для прийняття наказу "Про звільнення з роботи ОСОБА_2" від 01.04.2015 № 234-о, отже, позовні вимоги в частині визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Згідно з розрахунком середньомісячного заробітку ОСОБА_2 (а.с. 88), середньогодинна заробітна плата позивача складає 21,61 грн., отже середньоденна заробітна плата позивача складає 172, 08 грн. (21, 61 грн. * 8 робочих годин).

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 12 733, 00 грн., виходячи із розрахунку 74 дні (кількість робочих днів за період часу з 02.04.2015 по 22.07.2015)*172,08 грн. (середньоденна заробітна плата).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2015 р. по 22.07.2015 р. в сумі 12 733, 00 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.07.2015р. по справі № 818/1409/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2015 р.