Справа № 305/1297/14-а
Суддя: Марусяк М. О.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/1297/14-а
Провадження по справі 2-а/305/18/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Марусяк М.О.

за участю секретаря Біроваш О.О.

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПС Тячівського ДАІ, третя особа без самостійних вимог: інспектор ДПС ДАІ з обслуговування поста №2 - ОСОБА_2 про визнання незаконності дій ІДПС і скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДПС Тячівського ДАІ, третя особа без самостійних вимог: інспектор ДПС ДАІ з обслуговування поста №2 - ОСОБА_2 про визнання незаконності дій ІДПС і скасування постанови.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він 12.06.2014 року, біля 20:50 години рухаючись на своєму автомобілі НОМЕР_1 по дорозі Рогатин-Львів зі швидкістю в межах 70км/год, згідно приладу вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі, в потоці інших автомобілів в с. Нижня Апша, був зупинений співробітниками ДПС. Після зупинення один із співробітників ДПС, а саме ОСОБА_2, спочатку попросив його документи, і лише після їх отримання пояснив причину зупинення. Зі слів працівника ДПС, він перевищив встановлену швидкість руху та рухався зі швидкістю 82 км/год. Інспектор на його прохання, показав пристрій на екрані якого була вказано лише цифра "82", жодної дати, години чи ознак причетності саме його автомобіля до тієї цифри надано не було . Зазначені обставини не дозволили йому впевнитись, чи були показання приладу зафіксовані саме під час руху його транспортного засобу ділянкою дороги, на якій діяло обмеження швидкості. Свої зауваження він висловив інспекторові, а також попросив надати документи на підтвердження проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу та характеристики можливих похибок у вимірах даного пристрою. Проте інспектор не вислухавши його пояснення почав оформляти протокол та пізніше постанову про адміністративне правопорушення. На підставі наведеного просив постанову серії АА2 №121904 від 12 червня 2014 року скасувати на підставі п.3 ст. 293 КУпАП провадження у справі закрити.

Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач, ДПС Тячівського ДАІ та третя особа без самостійних вимог - інспектор ДПС ДАІ з обслуговування поста №2, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин у судове засідання, повторно не з'явилися, про причини неприбуття суд не повідомили, заперечень суду не надали, тому на підставі ч.4 ст.128 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до наступного висновку.

З частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що до адміністративної відповідальності притягається водій, у тому числі за перевищення швидкості руху.

Як вбачається з постанови серії АА2 №121904 від 11.06.2014 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він 12.06.2014 року о 20:44 годині в с. Н. Апша по вул. Борканюка, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перевищив встановлену швидкість на 22 км/год, та рухався зі швидкістю 82 км/год, згідно приладу для вимірювання швидкості руху "Труман Т0 000424"

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам позивач, заперечив факт порушення правил дорожнього руху, оскільки працівник ДАІ всебічно, повно та об'єктивно не з'ясував обставин справи.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою, яка винесла цю постанову вимоги закону не враховані.

При цьому пунктом 1.6 Розпорядження МВС України № 466 від 21.05.2009 року Про організацію роботи підрозділів ДАІ вказано на необхідність виключення випадків складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР України (фото, -відео матеріалів, показів свідків тощо). Жодного з цих доказів при розгляді адміністративної справи відносно позивача не має.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідач не надав суду заперечень, жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача, не подав до суду всі наявні у них документи та матеріали, що підтверджують вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому встановити в суді правомірність прийнятого відповідачем рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення неможливо, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а постанова про накладення адміністративного стягнення скасуванню.

На підставі ст. 94 КАС України, судові витрати по даній справі слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись статтями 9, 11, 12, 17, 70, 71, 99, 128, 159-163 КАС України, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 280, 283, 287, п.3 ч.1 ст. 288, ст.289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №121904 від 11.06.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень, а провадження у справі закрити.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає

.

Суддя: Марусяк М.О.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Марусяк М.О.