Справа № 826/16835/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 вересня 2015 року 14:22 справа №826/16835/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірій Р.О., Огурцов О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомКиївської обласної спілки споживчих товариств
до1. Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни 2. Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська обласна спілка споживчих товариств (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни (далі по тексту - відповідач 1) та Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач 2), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 23 липня 2015 року №23082629 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийнятого за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним №12161994 від 03 липня 2015 року; 2) зобов'язати відповідача 2 прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс автотранспортного підприємства, що розташований за адресою: Київська обл., Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Жовтнева, 138, за позивачем на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним №12161994 від 03 липня 2015 року та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16835/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією суддів під головуванням судді Кузьменка В.А.

В судовому засіданні 09 вересня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач 1 та відповідач 2 своїх представників не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідачів та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 09 вересня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням від 23 липня 2015 року № 230082629 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни відмовлено позивачу в державній реєстрації права власності на майновий комплекс автотранспортного підприємства, що розташований за адресою: Київська обл., Баришівський р-н, смт Баришівка, вул. Жовтнева, 138, у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Позивач вважає, що Рішення від 23 липня 2015 року №230082629 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідачі письмових заперечень на адміністративний позов до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25 лютого 2011року у справі №18/304- 08/20/14 позов Київської обласної спілки споживчих товариств задоволено, визнано право власності за Київською обласною спілкою споживчих товариств на цілісний майновий комплекс автотранспортного підприємства, що складається з контори з гаражем, А, площею 1 199, 6 кв. м., прохідної, В, площею - 21, 8 кв. м., майстерні, Г, площею 136, 0 кв. м., прохідної, Д, площею - 52, 3 кв. м., столярної майстерні, Ж, площею - 170, 5 кв. м., складу будівельних матеріалів, Н, площею - 193, 6 кв. м., АЗС, 3, площею - 21, 6 кв.м., складу агрегатного, Е, площею - 233, 7 кв. м., котельні з гаражем, К, площею - 380, 7 кв.м., що розташований за адресою: вул. Жовтнева, 138, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область (далі по тексту - цілісний майновий комплекс).

Позивачем зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 15 березня 2012 року №33479833.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 листопада 2012 року у справі №18/304- 08/20/14 скасовано рішення Господарського суду Київської області від 25 лютого 2011 року та постановлено нове рішення про відмову у позові.

Постановою Вищого господарського суду України від 05 березня 2013 року у справі №18/304- 08/20/14 задоволено касаційну скаргу позивача, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 листопада 2012 року у справі №18/304- 08/20/14, а рішення Господарського суду Київської області від 25 лютого 2011 року у справі №18/304-08/20/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05 березня 2013 року у справі №18/304-08/20/14 встановлено, що власником вищезазначеного цілісного майнового комплексу автотранспортного підприємства, що розташований за адресою: вул. Жовтнева, 138, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область є Київська обласна спілка споживчих товариств.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року у справі №911/2826/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 грудня 2014 року, задоволено позов Київської обласної спілки споживчих товариств до Приватного підприємства "Клінкер сервіс" (далі по тексту - ПП "Клінкер сервіс") про витребування майна з чужого незаконного володіння, витребувано із незаконного володіння ПП "Клінкер сервіс" шляхом його виселення цілісний комплекс.

03 липня 2015 року уповноваженим представником Київської обласної спілки споживчих товариств у відповідності до вимог законодавства подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності за позивачем на цілісний майновий комплекс.

Рішенням від 23 липня 2015 року № 230082629 державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України відмовлено в державній реєстрації права власності на майновий комплекс, мотивуючи це тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 23 липня 2015 року №23082629 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень виходячи з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом та їх обтяжень, врегульовано нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до пункту 28 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядки державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" від 17 жовтня 2013 року № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні реєстрації обтяжень, а саме: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно картки прийому заяви № 22571352 представником позивача до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додано наступні документи: технічний паспорт від 07 лютого 2012 року №17015443, виданий Баришівським бюро технічної інвентаризації, статутні документи, рішення Господарського суду Київської області від 25 лютого 2011 року, постанова Вищого господарського суду України від 05 березня 2013 року, рішення Господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року, постанова Київського апеляційного господарського суду від 20 жовтня 2014 року, постанова Вищого господарського суду України від 23 грудня 2014 року.

Мотивуючи відмову у державній реєстрації права власності позивача на цілісний майновий комплекс в рішенні від 23 липня 2015 року №23082629 відповідач 1 зазначає, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначений майновий комплекс зареєстровано за ПП "Клінкер сервіс" на підставі свідоцтва про право власності від 04 червня 2013 року №4379294, запис про реєстрацію є чинним.

На підставі вищевикладеного державний реєстратор прийшов до висновку, що існує суперечність між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19 серпня 2014 року у справі №911/2826/14 встановлено, що Київська обласна спілка споживчих товариств є власником цілісного майнового комплексу, що встановлено відповідним судовим рішенням, спірне майно вибуло з його володіння поза його волею.

Окрім того, вказаним рішенням встановлено, що у інших осіб відсутні правові підстави для продажу цілісного майнового комплексу, Київська обласна спілка споживчих товариств згоди на продаж вказаного майна не надавала, а, відтак, спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Системний аналіз положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" дає підстави для висновку, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації.

Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що відповідачем 1 не доведено наявність невідповідності заявлених позивачем прав і поданих документів вимогам законодавства, а також наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача 2 прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс автотранспортного підприємства, що розташований за адресою: Київська обл., Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Жовтнева, 138, за позивачем на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним №12161994 від 03 липня 2015 року та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд зазначає наступне.

Згідно з частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Оскільки суд встановив відсутність належних підстав для відмови позивачу в державній реєстрації прав та їх обтяжень, з метою захисту прав та інтересів позивача, враховуючи недопустимість втручання суду в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача зобов'язання державного реєстратора відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним №12161994 від 03 липня 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та внесення оскаржуваного запису.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість рішення від 23 липня 2015 року №23082629 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Київської обласної спілки споживчих товариств підлягає частковому задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити здійснені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Київської обласної спілки споживчих товариств задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни від 23 липня 2015 року №23082629 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийнятого за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним №12161994 від 03 липня 2015 року.

3. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву Київської обласної спілки споживчих товариств від 03 липня 2015 року №12161994 про здійснення реєстрації права власності на майно: цілісний майновий комплекс автотранспортного підприємства, що розташований за адресою: Київська обл., Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Жовтнева, 138.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь Київської обласної спілки споживчих товариств судові витрати в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов