Справа № 2а-777/10
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2011 р. < Текст >Справа № 11664/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управ-ління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області на постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2010 року у справі № 2а-777/2010 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про зобовязання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопада 2010 року позивач звернувся в Березнівський районний суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області (далі УПФУ в Березнівському районі) і зазначив, що відноситься до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію за віком і перебуває на обліку у відповідача. Як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного котролю, на підставі ч. 2 ст. 39 і ч. 3 ст. 51 Закону Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон № 796-XII ) йому призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, а розмір державної пенсії виплачується з підвищенням.

Однак таке підвищення до пенсії та додаткова пенсія виплачуються не в розмірах, виз-начених зазначеними статтями Закону № 796-XII, а відповідно до постанов Кабінету Мініст-рів України у значно занижених розмірах. Добровільно провести такі перерахунки та випла-ти відповідач відмовляється, тому позивач просить визнати ці дії відповідача неправомірни-ми та зобовязати його здійснити перерахунок та виплату цих сум відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону № 796-XII за період з 23.05.2010 року по дату постановлення рішення.

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2010 р. позов задоволено і зобовязано відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_2 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного конт-ролю, за період з 23 травня 2010 року по 02 грудня 2010 року у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за місяць, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком за період з 23 травня 2010 року по 02 грудня 2010 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції УПФУ в Березнівському районі подало апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги УПФУ в Березнівському районі покликається на те, що його дії були правомірними, пенсія ОСОБА_2 нараховувалася та виплачувалася з урахуванням положень ст.ст. 37, 39, 51, 67 Закону № 796-XII, постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) та в межах бюджетних асигнувань, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні.

У звязку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач віднесений до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію за віком і проживає у зоні посиленого радіоекологічного котролю, що підтверджується посвідченням серії В-І № 124671, пенсійним посвідченням та довідкою виконкому Березнівської міськради. На підставі зазначеного йому призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, а розмір державної пенсії виплачується з підвищенням.

Оскільки зазначене підвищення та пенсія виплачувалися відповідно до вищезначених постанов Кабінету Міністрів України, позивач в 2010 році звертався до відповідача з заявою про перерахунок цих сум відповідно до статей 39, 51 Закону № 796-XII, однак йому в цьому було відмовлено, що підтверджується листом-відповіддю від 05.10.2010 р. № П-38/060.

Висновки місцевого суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є частково правильними з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 3 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Згідно із ст. 19 Конституції України та ч.1 ст.9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону № 796-XII пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 51 даного Закону особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, а вихідним критерієм обрахунку спірних виплат виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (стаття 28 Закону № 1058-ІV), при тому, що чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. В той же час розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квіт-ня 2010 року № 2154-VІ встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили праце-здатність, на 2010 рік у розмірі: з 1 січня 695 грн., з 1 квітня 706 грн., з 1 липня 709 грн., з 1 жовтня 723 грн., з 1 грудня 734 грн., а статтею 53 вказаного Закону були встановлені розміри мінімальної заробітної плати на 2010 рік: з 1 січня 869 грн., з 1 квітня 884 грн., з 1 липня 888 грн., з 1 жовтня 907 грн., з 1 грудня 922 грн.

Таким чином, для позивача спірні виплати повинні розраховуватись виходячи із наве-дених розмірів.

Разом з тим, пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 січня 2008 року, були внесені зміни до статей 39, 51 Закону № 796-XII.

Проте рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення п.28 розділу II вищезазначеного Закону щодо внесення змін до ст.ст. 39, 51 Закону № 796-XII були визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно резолютивної частини даного рішення, воно має преюдиціальне значення для су-дів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виник-ли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, з дня прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 у відповідача виникло зобовязання перерахувати позивачу спірні виплати у розмірах, встановлених Законом № 796-XII, в редакції Закону до 1 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 71 Закону № 796-XII дія положень даного Закону не може призупиня-тися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, враховуючи загальні засади пріоритетності законів над підзаконними ак-тами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що застосуванню підлягають ст.ст. 39, 51 Закону № 796-XII та ст. 28 Закону № 1058-ІV, а не вищезазначені постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав, і при розрахунку підвищення до пенсії та додаткової пенсії застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Надання законодавцем права Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення зазначених пенсії та доплати до пенсії не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом № 796-XII. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що відсутність бюджетних асигнувань не можна взяти до уваги як підставу для відмови в задоволенні вимог позивача, так як невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність бюджетних коштів не є підставою для виправдання недоплати пенсій відповідно до Закону № 796-XII. Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

На це звернув увагу й Європейський Суд з прав людини, який у пункті 26 рішення від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

А згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Правильно встановивши підставність позовних вимог позивача, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, з урахуванням строку звернення до адміністративного суду, невірно визначив початкову дату періоду, за який слід зобовязати відповідача нарахувати та виплатити наведені вище виплати, а саме починаючи з 26.05.2010 року, а тому рішення в цій частині підлягає зміні.

Позовні вимоги за період з 23 по 25 травня 2010 року слід залишити без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

З огляду на те, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, однак із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, зазначене відпо-відно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2010 року у справі № 2а-777/2010 змінити, виклавши резолютивну частину постанови в такій редакції:

«Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Березнівському районі Рівненської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, за період з 26 травня 2010 року по 02 грудня 2010 року у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за місяць, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком за період з 26 травня 2010 року по 02 грудня 2010 року.

Позовні вимоги за період з 23 по 25 травня 2010 року залишити без розгляду».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_3