Справа № 2а/0370/2148/11
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2011-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2148/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Лисюк І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 15 березня 2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, від 17 травня 2011 року № НОМЕР_3,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції (далі Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 15.03.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, від 17.05.2011 року № НОМЕР_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проведена виїзна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за період з 10.03.2010 року по 18.02.2011 року, про що складено акт № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року. В акті перевірки зазначено про порушення підприємцем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», в результаті чого позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 29053 грн. 00 коп. та застосовано штрафну санкцію за порушення порядку декларування валютних цінностей у розмірі 510 грн. 00 коп. згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.03.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової адміністрації у Волинській області (далі ДПА у Волинській області) про результати розгляду первинної скарги № Б/316/25-006 від 16.05.2011 року позивачу збільшено розмір пені на 8417 грн. 50 коп., про що Луцькою ОДПІ винесене нове податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 17.05.2011 року на зазначену суму.

Позивач не погоджується із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними з таких підстав.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 на виконання зовнішньоекономічного контракту № ВЛН-10/03 від 10.03.2011 року на поставку свіжих фруктів та овочів, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Планета» (далі ТзОВ «Еко-Планета»), місто Курськ, Російська Федерація, відвантажено свіжих яблук на загальну суму 13422,5 доларів США (106373 грн. 31 коп.) згідно з вантажною митною декларацією (далі ВМД) від 06.04.2010 року. Розрахунки проведені частково в розмірі 1980 доларів США (15693 грн. 28 коп.), залишок не сплачених коштів становить 11442,5 доларів США. З метою стягнення заборгованості позивач надсилав претензії нерезиденту покупцю, звертався до правоохоронних органів Російської Федерації про вчинення шахрайських дій нерезидентом щодо привласнення коштів за поставлений товар, тобто вживав заходи для повернення валютної виручки. Позивач вважає, що неповернення валютної виручки сталося не з його вини, а тому він не повинен нести відповідальність у вигляді сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. В березні 2011 року позивач звернувся до господарського суду Волинської області про стягнення заборгованості в сумі 9948,48 доларів США з ТзОВ «Еко-Планета», що, на думку позивача, є підставою для звільнення його від відповідальності згідно з нормами частини другої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 15.03.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, від 17.05.2011 року № НОМЕР_3.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні, кожен зокрема, адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та додатково пояснили, що рішенням господарського суду Волинської області від 29.03.2011 року у справі № 5004/386/11 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ТзОВ «Еко-Планета» про стягнення 9948,48 доларів США позовні вимоги задоволено повністю. Сума заборгованості по зовнішньоекономічному контракту зменшена на 1494,02 доларів США (11442,50 доларів США 9948,48 доларів США = 1494,02 доларів США) через дефекти товару, які виникли внаслідок загнивання свіжих яблук під час транспортування, та нестачу продукції. Позивач та його представник просять визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 15.03.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, від 17.05.2011 року № НОМЕР_3.

В судовому засіданні представники відповідача, кожен зокрема, адміністративний позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову від 11.08.2011 року (а. с. 19-20), та пояснили, що проведеною перевіркою позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства встановлено факти порушення терміну надходження в Україну валютної виручки по експортному контракту та порушення порядку декларування валютних цінностей. Так, станом на 18.02.2011 року у відповідача рахувалась дебіторська заборгованість по зовнішньоекономічному контракту № ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року, укладеному з ТзОВ «Еко-Планета», по поставці продукції на підставі ВМД від 06.04.2010 року, в розмірі 11442,50 доларів США (90872,90 грн. 00 коп.). Оскільки у встановлений законодавством термін до 04.10.2010 року (180 календарних днів з дати митного оформлення продукції) на валютний рахунок підприємця надійшло лише 1980 доларів США (15693 грн. 28 коп.) при поставці на загальну суму 13422,50 доларів США (106373 грн. 31 коп.), тому за порушення термінів проведення розрахунків в іноземній валюті на неповернуту суму нарахована пеня за період з 04.10.2010 року по 18.02.2011 року, тобто 138 днів, в розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». При цьому, під час винесення первинних податкових повідомлень-рішень при розрахунку пені помилково взято 107 днів затримки повернення валютної виручки, у звязку з чим після рішення ДПА у Волинській області про результати розгляду первинної скарги було додатково винесено нове податкове повідомлення-рішення на суму пені 8417 грн. 50 коп.

Крім того, дебіторська заборгованість в сумі 11442,50 доларів США по експортному контракту означає наявність валютних цінностей у позивача за кордоном та передбачає подання відповідної декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами. За звітні періоди станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011 року такі декларації позивачем не подані. Відповідно до вимог Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 року № 319/94, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року № 49, до позивача застосовано штраф у розмірі 510 грн. 00 коп. за порушення порядку та строків декларування валютних цінностей.

Представники відповідача вважають, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, тому просять у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволені адміністративного позову слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 06.08.2008 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 № 471948 (а. с. 35), перебуває на обліку як платник податків у Луцькій ОДПІ, про що видано довідку про взяття на облік платника податків № 551 від 07.08.2008 року (а. с. 36).

Луцькою ОДПІ проведено виїзну позапланову перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій згідно інформації ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.11.2010 року за № Г-31.0.0/1-597 по контракту № ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року з фірмою ТзОВ «Еко-Планета» за період з 10.03.2010 року по 18.02.2011 року, про що складено акт № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року (а. с. 8-9). Перевіркою встановлено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по контракту № ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року з фірмою ТзОВ «Еко-Планета», що відповідно до статті 4 цього закону тягне за собою стягнення пені, та порушення пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, статті 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 року № 319/94, зокрема, порушення термінів декларування валютних цінностей станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011 року.

Відповідно до розрахунку пені за порушення термінів розрахунків до акту перевірки № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року позивачу нарахована пеня у розмірі 29053 грн. 75 коп., виходячи з розрахунку 0,3 відсотка від суми заборгованості 11442,50 доларів США за 107 днів прострочення платежу за період з 04.10.2010 року по 18.02.2011 року (а. с. 23), та застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. 00 коп., тобто по 170 грн. 00 коп. (десять неоподаткованих мінімумів доходів громадян) за кожне неподання декларацій за три звітні періоди станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011 року (а. с. 21).

15.03.2011 року Луцькою ОДПІ на підставі акту № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року прийнято такі податкові повідомленні-рішення:

- № НОМЕР_1, яким за порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» позивачу визначено грошове зобовязання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 29053 грн. 75 коп. (а. с. 10),

- № НОМЕР_2, яким за порушення пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, статті 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 року № 319/94 нараховану суму грошового зобовязання в розмірі 510 грн. 00 коп. (а. с. 11).

В подальшому позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішенням ДПА у Волинській області № Б/316/25-006 від 16.05.2011 року первинна скарга позивача залишена без задоволення та, крім того, збільшено розмір пені через помилку в обчисленні днів прострочення платежу за період з 04.10.2010 року по 18.02.2011 року, що становить 138 календарних дні, а не 107 днів, як це було визначено податковим ревізором-інспектором Луцької ОДПІ при розрахунку пені до акту перевірки.

17.05.2011 року відповідач виніс на донараховану суму пені в розмірі 8417 грн. 50 коп. податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 (а. с. 12).

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (ПК України) (чинного з 01.01.2011 року) передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач у даній справі довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про застосування пені та штрафних санкцій до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, висновки акту перевірки про допущені позивачем порушення валютного законодавства знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 10.03.2010 року між позивачем (продавець) та ТзОВ «Еко-Планета» (місто Курськ, Російська Федерація) (покупець) укладено контракт № ВНЛ-10/03 на поставку свіжих фруктів та овочів на загальну суму 540000 доларів США (а. с. 38-40). Позивач 06.04.2010 року відвантажив продукцію яблука свіжі для ТзОВ «Еко-Планета» вагою 19175 кг на загальну суму 13422,50 доларів США (106373 грн. 31 коп.), що підтверджується ВМД № 103890 від 06.04.2010 року, СМR № 310380 від 06.04.2010 року (а. с. 43).

Оплата за відвантажену продукцію надійшла від покупця ТзОВ «Еко-Планета» на валютний рахунок позивача, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», в розмірі 1980,00 доларів США. Заборгованість нерезидента ТзОВ «Еко-Планета» перед позивачем становить 11442,50 доларів США (13442,50 доларів США 1980,00 доларів США = 11442,50 доларів США).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року (з наступними змінами та доповненнями) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Оскільки митне оформлення поставки продукції для ТзОВ «Еко-Планета» відповідно до ВМД № 103890 проведено 06.04.2010 року, тому саме з цієї дати відраховується строк у 180 календарних днів для проведення оплати покупцем та зарахування виручки на валютний рахунок в уповноваженому банку позивача. Таким чином, граничний строк для повернення валютної виручки по контракту № ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року закінчився 03.10.2010 року (а. с. 22).

ПАТ КБ «Приватбанк», як уповноваженим банком резидента фізичної особи підприємця ОСОБА_1, листом за № Г-31.0.0.0/1-597 від 04.11.2010 року повідомлено Луцьку ОДПІ про факти порушень валютного законодавства підприємцем (а. с. 24).

Станом на 18.02.2011 року (на дату проведення перевірки податковою інспекцією) позивачем допущено порушення термінів повернення валютної виручки на 138 днів за період з 10.04.2010 року по 18.02.2011 року. Для продовження строку проведення розрахунків по зовнішньоекономічному контракту позивач до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики не звертався, відповідний висновок у порядку частини першої статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» не видавався.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок проведення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, суд приходить до висновку, що позивачу за порушення термінів повернення валютної виручки правомірно нарахована пеня в розмірі 0,3 відсотка за 138 днів прострочення за період з 04.10.2010 року по 18.02.2011 року на загальну суму 37471 грн. 25 коп. (29053 грн. 75 коп. (згідно із податковим повідомленням-рішенням від 15.03.2011 року № НОМЕР_1) + 8417 грн. 50 коп. (згідно із податковим повідомленням-рішенням від 17.05.2011 року № НОМЕР_3) = 37471 грн. 25 коп.).

При цьому, суд не бере до уваги позицію позивача про звільнення його від відповідальності у вигляді сплати пені за несвоєчасне проведення розрахунків через відсутність його вини та вжиття ним заходів стягнення заборгованості шляхом предявлення претензії до ТзОВ «Еко-Планета» та звернення до правоохоронних органів Російської Федерації, виходячи з наступного.

Частинами другою-четвертою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Таким чином, Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачає єдину підставу для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставки товару за імпортними контрактами, а саме прийняття судом рішення про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним договором.

Виходячи з наведеного, врегулювання питання про погашення простроченої заборгованості між резидентом та нерезидентом в інший, ніж у судовому порядку, спосіб не може розглядатися як підстава для звільнення від нарахування пені за порушення строків розрахунків у зовнішньоекономічній діяльності.

Як встановлено судом, фізична особа підприємець ОСОБА_1 лише в березні 2011 року звернувся до господарського суду Волинської області з позовною заявою до ТзОВ «Еко-Планета» про стягнення заборгованості в сумі 9948,48 доларів США, про що 09.03.2011 року суддею господарського суду Волинської області винесено ухвалу про порушення провадження у даній справі № 4/5004/367/11 (а. с. 56), а 29.03.2011 року судом прийнято рішення про задоволення позову (а. с. 44). Тобто, передбачені законодавством дії щодо судового порядку вирішення спору були вчинені позивачем вже після проведення перевірки Луцькою ОДПІ, результати якої оформлені актом № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року, пеня податковим органом нарахована по 18.02.2011 року, тобто за період до предявлення позову та винесення господарським судом Волинської області ухвали від 09.03.2011 року про порушення провадження у справі про стягнення заборгованості з нерезидента.

Крім того, суд також не бере до уваги пояснення позивача про те, що дебіторська заборгованість підлягає зменшенню на 1494,02 доларів США через псування продукції під час транспортування та недостачу. Як вбачається з пунктів 5.4-5.6 контракту № ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року, у разі виникнення спірних питань щодо якості товару і його кількості покупець повідомляє про це продавця і має право звернутися в Курську Торгово-Промислову палату та заявити рекламацію. Рекламація повинна бути оформлена і направлена продавцю не пізніше 10 днів від дати поставки товару. У випадку складення рекламації, покупець має право сплатити лише фактично прийняту кількість товару, що відповідає належній якості. Проте позивач не надав суду рекламації щодо недопоставки продукції чи поставки неякісної продукції, відповідно до умов договору, та результат вирішення сторонами контракту цього питання. Умовами договору передбачалося, що у випадку недоліків товару за кількістю та якістю, лише за умови складення та направлення рекламації покупцем продавцю проведення розрахунків здійснюється за фактично отриману кількість продукції належної якості. Інших випадків зменшення суми розрахунків за поставлену продукцію контрактом не передбачено. Крім того, звернення позивача до господарського суду та встановлення дебіторської заборгованості в розмірі 9948,48 доларів США мали місце вже після проведення перевірки податковим органом та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За змістом підпункту «б» пункту 1.8 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку від 24.03.1999 року № 136, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 року за № 338/3631, уповноважений банк, що здійснює контроль за надходженням виручки резидентів у іноземній валюті для зарахуванню на їх валютні рахунки, зменшує суму валютної виручки або вартість товарів, якщо протягом виконання зобовязань за договором відбувається перегляд ціни товарів унаслідок дій форс-мажорних обставин, що призвели до зміни кількісних та/або якісних характеристик товару, - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів. Зміна ціни товару має бути підтверджена Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом (експертною організацією) згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору.

Як встановлено судом, позивач до уповноваженого банку ПАТ КБ «Приватбанк» не звертався, відповідних документів для зменшення суми валютної виручки по зовнішньоекономічному контракту, укладеному з ТзОВ «Еко-Планета», не подавав.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми валютного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач допустив порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та повинен нести відповідальність у вигляді сплати пені, відтак податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 15.03.2011 року № НОМЕР_1 та від 17.05.2011 року № НОМЕР_3 прийняті правомірно, позовні вимоги про визнання їх нечинними до задоволення не підлягають.

Крім того, в акті перевірки № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року зафіксоване ще одне порушення неподання декларацій про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011 року, допущене фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, який мав валютні цінності за кордоном у вигляді неповернутої валютної виручки за поставлену продукцію по експортному контракту, укладеному з ТзОВ «Еко-Планета».

Обовязок щоквартального декларування субєктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності наявності належних їм валютних цінностей, що знаходяться за межами України, встановлено статтею 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 року № 319/94, пунктом 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93. Форма такої декларації затверджена наказом Міністерства фінансів України від 25.12.1995 року № 207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.1996 року за № 18/1043.

Відповідно до норм зазначених нормативно-правових актів декларуванню підлягають валютні цінності та майно, що фактично знаходяться за межами України на дату заповнення резидентом України декларації і належать субєкту зовнішньоекономічної діяльності. Зокрема, у декларації зазначаються відомості про вартість товарів (робіт, послуг), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку.

Згідно зі статтею 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» порядок, види, форми і терміни подання звітності резидентами і нерезидентами про їх валютні операції визначаються Національним банком України за погодженням з Міністерством статистики України з урахуванням чинного законодавства України. Несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету, якою, зокрема встановлено, що за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за № 209/4430, невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою відповідальність, зокрема, за порушення строків декларування накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період.

Пунктом 3.1 вказаного Положення визначено, що санкції, передбачені статтею 2 Указу Президента України від 27.06.1999 року № 734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства», пунктом 2 статті 16 Декрету, застосовуються Національним банком до банків, інших фінансових установ та національного оператора поштового звязку, органами державної податкової служби до інших резидентів і нерезидентів України.

Таким чином, штраф в розмірі 510 грн. 00 коп. (10 х 17 грн. 00 коп. х 3 періоди = 510 грн. 00 коп.) за неподання позивачем за три звітні періоди декларації про валютні цінності та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, застосований до позивача згідно із податковим повідомленням-рішенням від 15.03.2011 року № НОМЕР_2 правомірно.

Крім того, штрафні санкції за порушення валютного законодавства (а саме: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, штраф за неподання декларації про валютні цінності та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами) є адміністративно-господарськими в розумінні статей 238-239 Господарського кодексу України (ГК України). При цьому, штрафні санкції за вказані триваючі правопорушення застосовані Луцькою ОДПІ у межах строків, встановлених статтею 250 ГК України.

Отже, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 15.03.2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, від 17.05.2011 року № НОМЕР_3 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Відтак, адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Луцької ОДПІ про визнання нечинними вказаних податкових повідомлень-рішень з наведених вище підстав до задоволення не підлягає.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 року № 319/94, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 15 березня 2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, від 17 травня 2011 року № НОМЕР_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 07 вересня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх