Справа № 804/4367/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2015 рокусправа № 804/4367/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 р. у справі № 804/4367/15

за позовом Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орфей-Інвест"

про накладення арешту на кошти та інші цінності, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 Державна податкова інспекція у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "Орфей-Інвест" , що знаходяться в установах банків АТ «Прокредит Банк» з метою погашення податкової заборгованості у сумі 9 144 грн.

Позовні обґрунтовано тим, що ТОВ "Орфей-Інвест" має заборгованість внаслідок несплати пені за порушення розрахунків в сфері ЗЕД на суму 9 144 грн., яка виникла внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань. Накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банках, є передбаченим Податковим кодексом України заходом стягнення податкового боргу, необхідним у зв'язку з відсутністю у відповідача іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 р. у справі № 804/4367/15 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 ПК України норма надає право податковому органу звертатись до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків, проте, реалізація цього права можлива лише за умови наявності підстав, встановлених п.94.2 ст.94 ПК України, яких у даному випадку не було.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій скаржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 р. у справі №804/4367/15 та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги повторюють доводи викладені в адміністративному позові. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не надав вірної оцінки обставинам справи, не дослідив того факту, що у Товариства відсутні майнові джерела погашення податкового боргу, тому це дає право податковому органу звернутись з вимогою про накладення арешту на кошти боржника до суду відповідно до п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 ПК України, який встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Орфей-Інвест» перебуває на податковому обліку у ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська, як платник податків.

На підставі акту № 2177/226/36053628 від 17.12.2012 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Орфей-Інвест» з питань дотримання підприємством вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту №2 від 19.01.2012 за період з 19.01.2012 по 11.12.2012 (а. с.11-13) ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України винесено податкові повідомлення-рішення № від 21.01.2013 на суму 8 974 грн. та № від 21.01.2013 на суму 170 грн. (а. с.9, 10).

З огляду на відсутність сплати Товариством сум, визначених у вищевказаних податкових повідомленнях-рішеннях, у строки, встановлені чинним податковим законодавством, податковим органом сформована податкова вимога № 606-11 13.09.2013 на суму 9 144 грн. (а. с.22), яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але конверт з відміткою про неможливість вручення поштового відправлення повернувся на адресу позивача (а. с.23).

Згідно довідки позивача та облікової картки платника податків відповідач має податковий борг у загальній сумі 9 144 грн.

З метою виявлення та подальшої реалізації рухомого та нерухомого майна ТОВ «Орфей-Інвест» у рахунок погашення податкового боргу податковим органом направлено запити та отримано відповіді, з яких вбачається, що зареєстроване майно у Товариства відсутнє (а.с.24-26).

ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, вважаючи, що за відсутності у ТОВ «Орфей-Інвест» майна, яке може бути передано у податкову заставу, наявні підстави для застосування арешту коштів на розрахункових рахунках Товариства у АТ «Прокредит Банк», перелік яких наданий позивачем суду (а. с.6).

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська не підлягає задоволенню з таких підстав:

За визначенням, наведеним у п.14.1.175 ст.14 ПК України, податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.41.5 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право органів державної податкової служби України звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, право звертатись до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податку виникає у податкового органу в разі одночасної наявності двох умов: наявність у платника податків податкового боргу, відсутність майна для його погашення.

Щодо відсутності у відповідача майна, яке підлягає передачі у податкову заставу, то скаржник зазначає, що фактичні обставини справи, які підтверджені вищенаведеними документальними доказами свідчать, що у Товариства немає джерел погашення податкового боргу, але наявні розрахункові рахунки і тому в даному випадку орган державної податкової служби має право звернутись у межах права, передбаченого п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України, до суду з позовом про накладення арешту на всі кошти та інші цінності відповідача, які знаходяться в установах банку.

Проте, з положень п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України вбачається, що арешт накладається не на рахунки платника податків, а на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, в зв'язку з чим необхідним є надання податковим органом суду доказів наявності у платника податків коштів та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку.

При цьому, звернення податкового органу до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, є зверненням щодо арешту майна, яке належить платнику податків.

Відповідачем не надано доказів наявності коштів на рахунках Товариства чи інших цінностей, що знаходяться в банку, в зв'язку з чим позивачем фактично не надано суду підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Отже, позивач, звернувшись до суду у відповідності до вимог ст.20 ПК України, не довів наявності обов'язкових підстав для накладення арешту на кошти відповідача, та наявності коштів на рахунках платника, на які слід накласти арешт.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому підстави для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 р. у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 р. у справі № 804/4367/15 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 р. у справі № 804/4367/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко