Справа № 2-а-907/10
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2010-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-907/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ДАІ ГУ МВС України в Київській області, інспектора ДПС Деснянського ВДАІ м. Києва ОСОБА_5 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

26 травня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 16 травня 2010 року стосовно нього інспектором ДПС Деснянського ВДАІ старшим сержантом ОСОБА_5 (далі інспектор ДПС) була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АА № 235850 за порушення ним п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Із винесеною постановою він не згоден, оскільки вона не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

16 травня 2010 року о 19 год. 05 хв. він, керуючи автомобілем Порше, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по Броварському проспекту в місті Києві в районі КП-502 у загальному потоці транспорту, був зупинений інспектором ДПС, який повідомив, що він порушив допустиму швидкість руху і запросив його у службовий автомобіль для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У автомобілі співробітники ДПС показали йому відеозапис, на якому начебто він, ОСОБА_3, рухався у потоці машин, що і зафіксовано апаратом Візир № 0812356. Встановити та довести, що вимірювана швидкість належала саме його автомобілю, неможливо.

Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер. Згідно із Методичними рекомендаціями по роботі з радіолокаційним відеозаписуючим вимірювачем швидкості Візир, цей прилад не призначений для роботи в автоматичному режимі, оскільки не може працювати без прямої участі людини, обєкти контролю, зона контролю та параметри контролю обєктів встановлюються при прямій участі людини.

Крім того, інспектором ДПС при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення порушено вимоги ст. 258 КУпАП та Інструкцію з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року № 1217.

З урахуванням уточнення позовних вимог просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА № 235850 від 16 травня 2010 року, винесену інспектором ДПС ОСОБА_5, якою його, ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300 грн.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_4 ДАІ ГУ МВС України в Київській області, інспектор ДПС Деснянського Відділу ДАІ ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на позов суду не надавали.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2010 року серії АА1 № 157094, складеного інспектором ДПС ОСОБА_5, видно, що 16 травня 2010 року о 19 год. 05 хв. по Броварському проспекту біля КП-502 у м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем Порше, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 94 км/год в населеному пункті, чим перевищив швидкість на 34 км/год та порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась приладом Візир № 0812356.

У протоколі зазначено, що позивач ОСОБА_3 із протоколом категорично не згоден. Рухався в потоці машин, швидкість руху, зафіксована зйомкою апарату Візир, його автомобілю не належить.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення від 16 травня 2010 року серії АА № 235850, винесеною інспектором ДПС ОСОБА_5, за вчинення вказаного вище адміністративного правопорушення ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

Інших доказів правомірності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, суду не надано.

Згідно із п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

У ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказів того, що позивач ОСОБА_3 рухався на автомобілі в населеному пункті зі швидкістю саме 94 км/год суду відповідачами не надано та судом не здобуто.

Відповідно до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 13 листопада 2006 року № 1111, до роботи зі спеціальними технічними засобами допускаються працівники, які вивчили інструкції з їх експлуатації та склали заліки з правил їх застосування. Забороняється застосування засобів вимірювання, які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув.

У оскаржуваній постанові відсутні дані про те, хто здійснював фотофіксацію, чи допущений цей працівник ДАІ до роботи із спеціальними технічними засобами. Не надано суду відповідачами і відомостей про останню повірку приладу Візир № 0812356.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

У ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, саме субєкт владних повноважень зобовязаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень і у спосіб, що визначені законом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки доказів правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачами суду не надано.

На підставі п. 12.4 Правил дорожнього руху, ст. ст. 251, 252, 256, 280, 287, 289 КУпАП, керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 159 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА № 235850 від 16 травня 2010 року, винесенуінспектором ДПС Деснянського ВДАІ м. Києва ОСОБА_5, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Дутчак І.М.