Справа № 2а/0370/1857/11
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року Справа № 2а/0370/1857/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі Ковальчуку С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області про поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області (далі - управління) про поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з лютого 2011 року працював на посаді провідного спеціаліста сектору екомережі та розвитку заповідної справи управління. Наказом начальника управління від 07 червня 2011 року № 30-о його було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) у звязку із скороченням чисельності штату працівників.

Позивач вважає своє звільнення незаконним та таким, що проведено з численними грубими порушеннями трудового законодавства: при звільненні із займаної посади йому не було запропоновано іншої посади; відповідачем не вирішувалося питання про переважне право на залишення позивача на роботі та не враховано, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей; за щорічні позитивні оцінки роботи державного службовця та значний ріст проценту заповідності Волинської області в 2009 році йому присвоєно 10 ранг державного службовця; в 2010 році він вступив до Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України на державну форму навчання без відриву від виробництва; у лютому 2010 року за сумлінну працю, високий професіоналізм, вагомий внесок у розвиток заповідної справи та створення національних природних парків його відзначено Почесною грамотою Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Крім того, обґрунтовуючи незаконність свого звільнення позивач зазначає, що подання про надання згоди на його звільнення було розглянуте без його участі, із мотивуванням згоди профспілкового комітету на звільнення його не ознайомлено.

З цих підстав позивач просить поновити його на посаді провідного спеціаліста сектору екомережі та розвитку заповідної справи управління та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В письмовому запереченні проти адміністративного позову відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними (а.с.24-27). В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року № 1128 «Деякі заходи щодо забезпечення виконання Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085», якою передбачалося скорочення чисельності працівників на 30%, на адресу управління надійшов лист Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15 грудня 2010 року № 25962/08/10-10, яким зобовязано попередити працівників про можливе вивільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, а також скласти та подати на розгляд до міністерства структуру та штатний розпис з чисельністю працівників 27 одиниць.

Наказом по управлінню від 17 грудня 2010 року № 57-о працівників попереджено про вивільнення посад за п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до ст.49-2 цього Кодексу. Про наступне вивільнення 29 грудня 2010 року під підпис ознайомлений і ОСОБА_1

21 грудня 2010 року голові первинної профспілкової організації та до Луцького міського центру зайнятості надіслано інформаційні листи про планове вивільнення усіх працівників, оскільки на той час нові структура та штатний розпис ще не були затверджені.

З 30 березня 2011 року введено в дію тимчасовий штатний розпис на 2011 рік із штатною чисельністю 27 одиниць та новою структурою управління: посади і відділи штатного розпису на 38 одиниць, який діяв до 30 березня 2011 року, ліквідовані і у новому штатному розписі не передбачені. Натомість утворено нові відділи з новими функціональними обовязками, серед них сектору екомережі та розвитку заповідної справи немає. Питання, які вирішувалися цим сектором, як невелика частка (20%) перейшли до іншого відділу і ввійшли до посадових обовязків заступника начальника відділу та головного спеціаліста. У звязку із цим керівництво управління перегрупувало працівників для забезпечення покладених завдань, виходячи із рівня професійності, кваліфікації і продуктивності праці, освітньо-кваліфікаційного рівня і стажу роботи. Кваліфікація за дипломом ОСОБА_1 не дозволяла виконувати завдання, які передбачені інструкціями провідних спеціалістів нового відділу.

При вирішенні питання про працевлаштування роботою було забезпечено вагітних жінок, жінок, які мають дітей віком до трьох (шести) років згідно з ч.6 ст.179, ст.184 КЗпП України. Роботою були також забезпечені працівники з більш високим рівнем професійності, кваліфікації і продуктивності праці.

ОСОБА_1 неодноразово порушував трудову та виконавську дисципліну, при проведенні атестації у грудні 2010 року за звільнення його із займаної посади проголосувало 5 із 7 членів атестаційної комісії. Також на оперативних нарадах неодноразово наголошувалося на порушення трудової та виконавської дисципліни позивача, що свідчить про нерівність перед іншими працівниками, які залишились перебувати у трудових відносинах, а тому такі підстави, як наявність двох неповнолітніх дітей та навчання у Львівському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України (до якого управління позивача не направляло) не розглядались як переваги.

01 квітня 2011 року управління у відповідь на подання отримало згоду профспілкового комітету на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Враховуючи довготривалу відсутність ОСОБА_1 у звязку із тимчасовою непрацездатністю розірвання трудового договору відбулося 07 червня 2011 року.

З наведених вище підстав відповідач вважає звільнення ОСОБА_1 законним та у задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник адміністративний позов підтримують повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача суду додатково пояснює, що відповідач безпідставно наголошує на порушення з боку позивача трудової та виконавської дисципліни, оскільки у судовому порядку скасовано наказ відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, а висновки атестації враховуються при перебуванні особи на посаді, з якої вона атестувалася, і не повинні братися до уваги при визначенні переваг при залишенні на роботі ОСОБА_1 як провідного спеціаліста. Заходів дисциплінарного впливу до позивача застосовано не було.

Представник позивача посилається на упереджене ставлення начальника управління до ОСОБА_1 при наданні переваги на залишенні на роботі іншим працівникам (ОСОБА_4, ОСОБА_5С.). Водночас, на його думку, висока продуктивність праці позивача підтверджується тим, що останній брав участь у складі української делегації в міжнародних семінарах, у засіданнях президії Волинської обласної ради Українського товариства охорони природи, Ківерцівської районної ради як депутат.

Крім того, розгляд подання адміністрації управління про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади відбувалося без його особистої участі.

Позивач та його представник просять задовольнити позов повністю.

Представник відповідача адміністративний позов не визнає з підстав, викладених в письмовому запереченні. Суду додатково пояснює, що на посади провідних спеціалістів новоствореного відділу заповідної справи, біорізноманіття та комплексного управління призначено ОСОБА_4С, стаж державної служби якої більше 8 років і яка має дитину віком 4 роки, та ОСОБА_6, стаж роботи якої в управлінні на різних посадах 15 років і яка має двох неповнолітніх дітей. Вказані особи продовжили трудові відносини із позивачем і посади їм було запропоновано із врахуванням їх кваліфікації, стажу роботи та продуктивності праці.

Крім того, 01 квітня 2011 року на розширеному засіданні адміністрації та профспілкового органу управління позивач був запрошений на засіданні профкому, однак з невідомих причин на його засідання не прибув, звернень щодо перенесення засідання не висловив. Свою позицію щодо запланованого скорочення та наявності переваг на залишенні на роботі повідомив на розширеному засіданні адміністрації та профспілкового комітету, яка була оцінена членами комітету при розгляді подання адміністрації про надання згоди на розірвання трудового договору із ОСОБА_1

Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Вирішуючи спір суд враховує, що припинення трудового договору та звільнення працівника із займаної посади слід вважати законним, коли таке проведено у встановленому законом порядку та за наявності законних підстав для припинення трудового договору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на державній службі та з 18 травня 2007 року по 21 лютого 2011 року працював на посаді завідувача сектору екомережі та розвитку заповідної справи управління, а з 22 лютого 2011 року переведений на посаду провідного спеціаліста цього сектору за результатами атестації. Стаж на державній службі, в тому числі в управлінні, становить станом на 01 квітня 2011 року неповних 4 роки. Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-ІІ № 4218922 (а.с.6-9), копіями наказу по управлінню від 18 травня 2007 року № 16 та від 21 лютого 2011 року № 07-о (а.с.139; 146).

Наказом начальника управління від 07 червня 2011 року № 30-о (а.с.55) позивача було звільнено із займаної посади провідного спеціаліста сектору екомережі та розвитку заповідної справи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників із виплатою на підставі ст.44 КЗпП України вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, про що свідчить довідка від 08 червня 2011 року № 74 (а.с.11).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що звільненню позивача передувало здійснення відповідачем заходів організаційного характеру, повязаних із надходженням на його адресу листа Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15 грудня 2010 року № 25962/08/10-10 «Щодо скорочення граничної чисельності», надісланого на виконання Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085 (а.с.29). Даним листом зобовязано керівників територіальних органів (в тому числі і відповідача) попередити працівників про можливе вивільнення у звязку із скороченням граничної чисельності на 30 відсотків, за п.1 ст.40 КЗпП України, скласти і подати на розгляд міністерству затверджену структуру та штатний розпис на 2011 рік.

Як вбачається із штатного розпису на 2011 рік, у ньому було передбачено 38 одиниць (а.с.33-34). Тимчасовим штатним розписом на 2011 рік (а.с.35), затвердженим головою комісії із реорганізації Міністерства охорони навколишнього природного середовища України заступником Міністра 21 березня 2011 року та наказом управління від 30 березня 2011 року № 15-о (а.с.32), з 31 березня 2011 року штатна чисельність працівників становить 27 одиниць.

Отже, наведене дає підстави дійти до висновку, що у даному випадку зміна в організації праці мала місце у звязку із скороченням чисельності та штату працівників, що передбачає зменшення кількості або ліквідацію певних посад та звільнення працівників.

Надаючи відповідно до ч.3 ст.2 КАС України оцінку правомірності дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 з публічної служби, судом перевірялося, чи додержано відповідачем норми чинного законодавства, що регулюють вивільнення працівника, чи були можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу та наявність у нього переважного права на залишення на роботі, чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Порядок вивільнення працівників встановлений ст.49-2 КЗпП України: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Про наступне вивільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України позивач ОСОБА_1 попереджений письмово листом управління від 20 грудня 2010 року № 3445/02, про що свідчить його підпис на вказаному листі 29 грудня 2010 року (а.с.31), тобто, попередження про вивільнення здійснено відповідачем з дотриманням встановленого ст.49-2 КЗпП України строку.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗПП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

До кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, а не тільки ті, хто працює в структурному підрозділі, в якому виконував роботу чи обіймав посаду працівник, який підлягає звільненню.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України встановлено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, переважне право на залишенні на роботі та переваги в залишенні на роботі не є тотожними поняттями та останні згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України визначаються до осіб, рівних за умовами продуктивності праці і кваліфікації.

При порівняльному аналізі штатного розпису на 38 одиниць, який діяв до 30 березня 2011 року, та тимчасового штатного розпису на 27 одиниць, введеного в дію з 31 березня 2011 року (а.с.33-35), вбачається, що в управлінні повністю змінено структуру штату. Сектор правового забезпечення, що складався із двох одиниць, тепер відсутній, а виконання завдань відповідного спрямування покладено на головного юрисконсульта, який не входить до структури жодного із відділів; відділ бухгалтерського обліку, фінансової звітності, економіки природокористування та господарського забезпечення у кількості 7 одиниць не зазнав кількісних змін, однак із нього була виведена посада водія, а введена посада провідного спеціаліста.

Разом з тим, інші структурні підрозділи: відділ державної екологічної експертизи та експертно-погоджувальної діяльності (7 одиниць); відділ комплексного управління та регулювання природокористування (6 одиниць); сектор моніторингу, звязків із громадськістю, інформаційного та організаційного забезпечення (4 одиниці); сектор екомережі та розвитку заповідної справи (3 одиниці); відділ міжрайонного комплексного управління, регулювання та погоджувальної діяльності (6 одиниць) були ліквідовані та утворено нові структурні підрозділи: відділ регулювання природокористування, погоджувальної діяльності, моніторингу та техногенних навантажень (7 одиниць); відділ заповідної справи, біорізноманіття та комплексного управління (7 одиниць); сектор інформаційно-координаційного забезпечення та транскордонних відносин (2 одиниці).

При перегрупуванні відповідач вправі був в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Однак таке право відповідач, як встановлено у судовому засіданні, у даному випадку не використовував, а тому суд не вправі обговорювати питання про доцільність такої перестановки та перегрупування в межах структурних підрозділів.

Позивач був звільнений з посади провідного спеціаліста сектору екомережі та розвитку заповідної справи. Після проведення змін в організації праці питання, покладені на сектор (а.с.46-48), увійшли у певній частині до повноважень відділу заповідної справи, біорізноманіття та комплексного управління (а.с.36-37) та зокрема, охоплені посадовими обовязками заступника начальника відділу та головного спеціаліста (а.с.38-43).

У межах сектора екомережі та розвитку заповідної справи управління ліквідовано всі посади (завідувача сектору, головного та провідного спеціаліста). Якщо не брати до уваги сектор правового забезпечення та відділ бухгалтерського обліку, фінансової звітності, економіки природокористування та господарського забезпечення, то загалом по управлінню було у кількісному вираженні скорочено 4 посади провідного спеціаліста, які можна розцінювати як рівнозначні, оскільки характеризуються однорідними вимогами щодо освітньо-кваліфікаційного рівня, стажу роботи, та 16 посад головних спеціалістів, а введено до нового штатного розпису (також без урахування відділу бухгалтерського обліку, планування та аналізу) - 3 посади провідного спеціаліста та 8 посад головного спеціаліста. Отже, такі зміни безумовно спричиняли необхідність звільнення працівників.

На початок 2011 року 2 посади із 38 були вакантні, про що свідчить звіт форми №9-ДС (а.с.130). У звязку із затвердженням нового штатного розпису 9 працівників підлягали звільненню. Як вбачається зі змісту звіту про фактичне вивільнення працівників форми № 4-ПН (факт), було звільнено із посад у звязку із скороченням 6 працівників: 3 головних спеціалістів, 2 провідних спеціалістів, в тому числі позивача, та 1 водія (а.с.131-132). Також із адресованого Луцькому міському центру зайнятості листа від 10 червня 2011 року № 1601/02 (а.с.133) слідує, що троє працівників звільнені з посад у звязку із виходом на пенсію.

Зважаючи на ту обставину, що у звязку із зміною структури та скороченням чисельності штату усі посади провідних спеціалістів управління скорочувалися (ліквідовувалися), то звільненню з посад підлягали працівники, які обіймали ці посади: провідний спеціаліст сектору моніторингу, звязків із громадськістю, інформаційного та організаційного забезпечення ОСОБА_4, провідний спеціаліст сектору екомережі та розвитку заповідної справи ОСОБА_1 (трудовий договір із провідним спеціалістом відділу комплексного управління та регулювання природокористування ОСОБА_7 не може бути розірваний, оскільки на неї поширюються гарантії, встановлені ст.184 КЗпП України; посада провідного спеціаліста відділу державної екологічної експертизи та експертно-погоджувальної діяльності була вакантна, а посада провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, фінансової звітності, економіки природокористування та господарського забезпечення до уваги не береться, оскільки стосується іншого, ніж у позивача, професійного спрямування). Проте вирішувати питання про переважне право на залишенні на роботі та наявність переваг можна говорити лише в межах названих працівників, які обіймали однорідні посади і лише у тому випадку, коли хоча б одна з посад не ліквідовується.

Отже, названі позивачем обставини та факти, що підтверджуються матеріалами особової справи та іншими письмовими доказами: наявність кваліфікації відповідно до диплому Брянського технологічного інституту (а.с.153-154), відсутність діючих дисциплінарних стягнень у звязку із скасуванням у судовому порядку наказу відповідача від 19 жовтня 2010 року № 34 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.16-20), участь на засіданнях президії Волинської обласної ради Українського товариства охорони природи, навчання у Львівському регіональному інституті державного управління при Президентові України, робота як депутата Ківерцівської районної ради та наявність заохочень від Міністерства охорони навколишнього природного середовища та управління у 2009 та 2010 роках (а.с.88-117; 147-152), наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.14-15) можуть мати значення лише при встановленні кваліфікації та продуктивності праці позивача під час вирішення питання спочатку про наявність у нього переважного права на залишення на роботі, а при рівній продуктивності і кваліфікації про наявність переваг у порівнянні з іншими провідними спеціалістами управління, якби скорочувалася не всі, а лише одна чи частина однорідних посад.

Так само суд не враховує у даному випадку і доводи відповідача про неодноразові порушення позивачем протягом часу роботи в управлінні трудової та виконавської дисципліни (а.с.57-75), результати атестації у грудні 2010 року позивача (а.с.140-146), які можуть мати значення для оцінки професійних та ділових якостей позивача при його наступному працевлаштуванні.

Суд також звертає увагу, що норми ст.ст. 27, 29 Закону України «Про державну службу», п.12 та 16 Положення про роботу з кадрами в центральних і місцевих органах державної виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 1995 року № 747 (а.с.166-167), на які посилається представник відповідача, не підлягають застосуванню до відносин звільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці та стосується просування по службі державного службовця шляхом зайняття більш високої посади на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України та Кабінетом Міністрів України, або шляхом присвоєння державному службовцю більш високого рангу.

Суд також вважає при цьому за необхідне зазначити, що в процесі працевлаштування осіб, які підлягають звільненню у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст.42 КЗпП України: ніяких переваг на працевлаштування, на переведення на іншу роботу в разі звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України у такому випадку не встановлено, тобто, переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду. Перше право за більш кваліфікованими працівниками визнається ст.42 КЗпП України, а друге - ні.

На новостворені посади провідних спеціалістів управління у відділ заповідної справи, біорізноманіття та комплексного управління призначено ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що встановлено порівнянням списків працівників управління та додатком до листа від 10 червня 2011 року № 1601/02 (а.с.133, зворот; 157-160).

ОСОБА_4 до змін в організації праці обіймала посаду головного спеціаліста відділу комплексного управління, регулювання та погоджувальної діяльності управління, має повну вищу освіту, стаж роботи в управлінні більше 8 років, за результатами попередніх атестацій у 2003, 2005 році визнана такою, що відповідає займаній посаді, має на утриманні дитину 4 років (а.с.126).

ОСОБА_6 також має вищу освіту, стаж роботи в управлінні більше 15 років, атестацію в 2004, 2007 році пройшла з відміткою «займаній посаді відповідає», на утриманні має двох неповнолітніх дітей 12 та 2 років, у звязку із чим трудовий договір із нею не може бути розірваний, бо на такого працівника поширюються гарантії, передбачені ст.184 КЗпП України, якою заборонено звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років ч.6 ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Що стосується доводів позивача про наявність переваг перед ОСОБА_5, то її призначено на посаду провідного спеціаліста відділу заповідної справи, біорізноманіття та комплексного управління в порядку переведення для заміщення на період декретної відпустки основного працівника згідно з наказом по управлінню від 01 квітня 2011 року №17-0 (а.с.162) із посади головного спеціаліста відділу міжрайонного комплексного управління, регулювання та погоджувальної діяльності, яку також скорочено. Дані посади головного та провідного спеціаліста не є однорідними та, як уже зазначалося, залишення на посаді працівника та вирішення наступного після ліквідації посад працевлаштування є різними за юридичним змістом подіями.

Таким чином, на підставі аналізу норм чинного законодавства та фактичних обставин, суд приходить до висновку про відсутність у діях відповідача порушень норм ст.42 КЗпП України та про помилковість позиції позивача щодо необхідності застосування цієї норми закону при подальшому працевлаштуванню.

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Правова конструкція цієї норми припускає існування двох умов: наявність на час проведення вивільнення у звязку із скороченням посади вакантних посад відповідної кваліфікації та надання згоди працівником, посада якого скорочується, на переведення на іншу роботу.

Як було досліджено судом, у звязку із скороченням (ліквідацією) посад (крім адміністративних та частини посад у відділі бухгалтерського обліку, фінансової звітності, економіки природокористування та господарського забезпечення, у якому зміни стосувалися переважно найменування відділу), вакантні посади (які не підпадали під скорочення) в управлінні були відсутні, що підтверджується інформацією, надісланою Луцькому міському центру зайнятості від 10 червня 2011 року № 1601/02 (а.с.133). Відтак, відповідач був позбавлений можливості пропонувати вакантні посади з урахуванням кваліфікації позивача.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст.40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, про що прямо вказано у ст.43 КЗпП України.

Відповідно до норм цієї статті виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується позивачем, 01 квітня 2011 року відбулося розширене засіданні адміністрації та профспілкового комітету управління у звязку із реорганізацією управління (а.с.51). На зазначене засідання були запрошені працівники: провідний спеціаліст ОСОБА_8, головний спеціаліст ОСОБА_9, провідний спеціаліст ОСОБА_1, головний спеціаліст ОСОБА_10 та водій ОСОБА_11, які поряд із позивачем підлягали скороченню у звязку із затвердженням нової структури управління, а також голова первинної профспілкової організації управління ОСОБА_12

На засіданні начальником управління повідомлено про необхідність перегрупування працівників для забезпечення новоствореними відділами функціональних обовязків із врахуванням рівня професійності, кваліфікації і продуктивності праці, освітньо-кваліфікаційного рівня та стажу роботи.

Позивачем перед присутніми висловлено свою думку щодо подальшого перебування на роботі із врахуванням наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей та навчання у Львівському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.

Адміністрацією управління у присутності вказаних вище працівників передано письмове подання профспілковому органу на отримання згоди щодо розірвання трудового договору із працівниками ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 (а.с.53). Факт належності до членів первинної профспілкової організації управління позивачем не заперечується.

Того ж дня, 01 квітня 2011 року, відбулося засідання виборного органу профспілкової організації управління, на засідання якого був усно запрошений позивач. Як вбачається зі змісту акта від 01 квітня 2011 року (а.с.118), позивач на засідання не прибув з невідомих причин. Позивач не спростував факти, викладені в акті, належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що участь в засіданні 01 квітня 2011 року взяли усі члени виборного органу первинної профспілкової організації, що підтверджується протоколом № 4 та довідкою про кількісний склад цього органу (а.с.134), а тому рішення про розгляд подання про надання згоди на звільнення працівників прийняте повноважним складом.

Як слідує з протоколу засідання профспілкового комітету у звязку із реорганізацією управління та скороченням штатної чисельності від 01 квітня 2011 року № 4 (а.с.164), в результаті обговорення подання адміністрації членами виборного органу у повному складі одноголосно прийнято рішення про надання згоди щодо розірвання трудового договору з працівниками ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_1

Оскільки таке рішення прийнято виборним органом та одноголосно, то даний факт спростовує твердження позивача про упереджене ставлення до нього з боку начальника управління.

Суд вважає, що неприбуття на таке засідання ОСОБА_1 загалом не вплинуло на дійсність рішення виборного органу, оскільки позиція позивача щодо його звільнення з роботи у звязку із скороченням висловлювалася ним на розширеному засіданні адміністрації та профспілкового органу управління 01 квітня 2011 року.

Про прийняте рішення відповідач повідомлений письмово листом від 01 квітня 2011 року (а.с.54).

Разом з тим, ні ст.43 КЗпП України, ні ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не передбачено наслідки, якщо власник або уповноважений ним орган не розірвав трудовий договір протягом одного місяця з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Водночас, ч.3 ст.40 КЗпП України встановлено заборону звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач, звільнивши позивача на підставі згоди профспілкового комітету управління від 01 квітня 2011 року, не порушив дії норм чинного законодавства та прав останнього, який перебував у стані непрацездатності з 04 по 15 квітня, з 18 по 27 квітня, з 28 квітня по 23 травня , з 24 травня по 30 травня, з 31 травня по 06 червня 2011 року (а.с.11, зворот).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач мав законні підстави для звільнення позивача, викликані скороченням чисельності та штату працівників, діяв із врахуванням визначеної КЗпП України процедури та на підставі згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є позивач, не порушуючи заборони щодо звільнення під час непрацездатності працівника.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, у спосіб та відповідно до чинного законодавства.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду та не впливають на суть рішення відповідача про звільненням позивача у звязку із скороченням.

В звязку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 71, 160 ч.3, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.cт.40, 42, 43, 49-2 Кодексу законів про працю України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області про поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 29 липня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк