Справа № 2-а-31/2010
Суддя: Криницький Л. В.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а- 31 / 2010 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі

головуючого-судді Криницького JI.B.

при секретарі Свиридок А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського

районного суду справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Володарськ-Волинської селищної ради

про

стягнення середньомісячної заробітної плати за час роботи на посаді

заступника селищного голови і вимушеного прогулу з

29 січня 2009 року по 25 листопада 2009 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із названим позовом в обгрунтування якого зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2009 року його було негайно поновлено на посаді заступника селищного голови.

Селищним головою ОСОБА_2 йому було вказано робоче місце і допущено до роботи заступником селищного голови, За його вимогою, було прийнято його трудову книжку і чистий бланк для оформлення дубліката трудової книжки.

Проте не було видано розпорядження про його поновлення на роботі і не зроблено необхідних записів у трудовій книжці. До цих під йому не нараховано і не виплачено середньомісячну заробітну плату з 29 січня 2009 року, за роботу на посаді заступника селищного голови і за період вимушеного прогулу.

Він отримав лист селищного голови , ОСОБА_2 за № 835 від 15 жовтня 2009 року, де вона просить прибути в селищну раду 19.10. 2009 року для отримання трудових книжок.

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь середньомісячну заробітну плату за час роботи на посаді заступника селищного голови і вимушеного прогулу з 29 січня 2009 року по 25 листопада 2009 року.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав і пояснив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2009 року його було поновлено на посаду заступника селищного голови. 29 січня 2009 рою. він вийшов на роботу і селищний голова надала йому робоче місце, а тому він вважає. його допустили до роботи. Розпорядження про поновлення його на роботі селищний голова не видавала, пояснивши, що вказане рішення повинна прийняти сесія селищної гади.

До 4 березня 2009 року він щодня приходив на роботу у селищну раду, але селищний голова будь-яких доручень йому, як заступнику селищного голови, не давала, а тому він не

-2-

виконував своїх функціональних обовязків. До нього звертався керівник комунального підприємства і він виходив на місце в складі комісії, зверталися інші громадяни, але будь- яких рішень він не приймав. Він надав голові селищної ради свою трудову книжку та бланк трудової книжки, для заведення дублікату, які до жовтня 2009 року зберігалися в селищній раді. За цей час йому заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась. З цим питанням він звертався до селищного голови на що вона йому пояснювала, що після того як рішенням сесії селищної його буде поновлено на роботі то всі питання будуть вирішені, в тому числі і виплата заробітної плати. На той час на посаді заступника селищного голови працювала інша особа. З 5 березня 2009 року він перестав приходите на роботу так як селищний голова йому сказала, що заробітна плата йому виплачувати:сь не буде.

Представник відповідача, селищний голова ОСОБА_2, заявлений позов не визнала і пояснила, що вона не мала повноважень щодо допуску ОСОБА_1 до робота на посаду заступника селищного голови. Поновити його на посаду повинна була б сесія селищної ради . На посаді заступника селищної ради, на той час, працювала інша особа. До роботи вона особисто, як селищний голова, ОСОБА_1 не допускала, будь-якої йому роботи чи доручень, відповідно до функціональних обовязків заступника селищного . голови не давала. Заборонити ОСОБА_1, відвідувати приміщення селищної ради вона також не мала права. Крім того він є депутатом селищної ради. Про те, що у секретаря селищної ради знаходиться трудова книжка позивача вона довідалася в жовтні 2009 року, а тому дала розпорядження повернути їх власнику. Табелювання виходу ОСОБА_1 на роботу і виплата йому заробітної плати не проводилась.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлений позов не визнала і пояснила, і позивач до роботи не був допущений так як будь-які розпорядження та рішення шодо прийняття, поновлення його на посаді заступника селищного голови не видавали. Фактично його також до роботи не було допущено і будь-яка робота йому не доручалась, а тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 29 січня по 4 березня 2009 року є безпідставною. Щодо стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, як передбачена ст. 236 КЗпП України то така вимога повинна була б розглядатися в справі про поновлення його на роботі, а не в даній справі. Норми на які посилається позивач не регулюють ті правовідносини для врегулювання яких він звернувся до суду.

Заслухавши сторін, допитавши свідків дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

В судовому засіданні було встановлено, що розпорядженням Володарсько- Волинського селищного голови від 02 червня 2006 року № 60 позивача було звільнено з посади заступника селищного голови у звязку із закінченням повноважень Розпорядженням від 15 серпня 2006 року змінено дату звільнення. Після звільнення позивачу було видано належним чином оформлену трудову книжку про що позивач сам не заперечує.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудові книжки ведуться на всіх працівник які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад пять днів.

В судовому ж засіданні встановлено, що позивач, після того як постаново Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2009 року був поновлений на посаді заступника голови Володарськ-Волинської селищної ради, самостійно, без погодження з селищним головою став приходити в приміщення селищної ради, як вважає позивач, він став виходити на роботу.

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що позивач в письмовій формі не був прийнятий на роботу, фактичного ж допущення до роботи також не встановлено -

Позивач посилається на ч. 4 ст. 24 КЗпП України, яка передбачає, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що він був фактично допущений до роботи є помилковим. Допущення до роботи є не сам факт перебування на території підприємства, установи чи організації, а надання самої роботи. Вказане допущення до роботи повинно було бути погоджено з селищним головою. Позивач сам не заперечує, що йому будь-яка робота, відповідно до його функціональних обовязків заступника селищного голови, не доручалась. Селищний голова заперечує, що вона допускала позивача до роботи.

В Постанові Пленуму Верховного суду « Про практику розгляду судами трудових спорів»

-3-

вказано, що фактичний допуск до роботи вважається укладеним трудовим договором незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформленим, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Допитані в судовому засіданні, за клопотанням позивача, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, підтвердили, що вони бачили позивача в приміщенні селищної ради, зверталися до нього по роботі, так як знали, що він поновлений судом на посаду заступника селищного голови. їм

позивач пояснював, що рішенням суду він поновлений на посаду заступника селищного голови, але роботи йому не дають. Свідок ОСОБА_7 також підтвердив, що ОСОБА_1 приходив в приміщення, селищної ради як на роботу, але селищний голова не виносила розпорядження про прийняття його на роботу, а намагалася прийняти ОСОБА_1 на роботу рішенням сесії селищної ради. Депутати ж не приймали рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаду.

Працівники селищної ради ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 також підтвердили, що позивач приходив в приміщення селищної ради, але будь-яку роботу йому не доручали, рішення про призначення його на посаду не видавалось так як на посаді заступника селищного голови працювала інша особа, облік його робочого часу, нарахування та виплата заробітної плати не проводилась.

В позовній заяві позивач також посилається на ст. 236 КЗпП України, як на правову підставу задоволення заявленого ним позову.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто вирішення спору передбаченого даною статтею не може розглядатися окремо від справи в якій розглядався трудовий спір про поновлення позивача на роботі, а тому позивачу належало звернутися до суду з окремим позовом, відповідно до ст. 236 КЗпП України, по якому, суд, виніс би відповідну ухвалу.

Свідченням того, що ОСОБА_1 селищна рада, ні розпорядженням її голови, ні сесією не поновлювала на роботу, не вносила будь-яких відомостей до трудової книжки, є лист селищного голови адресований ОСОБА_1 від 13 лютого 2009 року із якого слідує, що на той час він не був допущений до роботи на посаду заступника селищного голови.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2009 року визнано незаконним та скасовано розпорядження селищного голови Володарсько- Волинської селищної ради від 2 червня 2006 року № 60, розпорядження селищного голови Володарсько-Волинської селищної ради від 15 серпня 2006 року № 104.

Цією ж постановою суду ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника селищного голови по виконавчій роботі Володарськ-Волинської селищної ради та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 9 квітня 2009 року було зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2009 року, до закінчення касаційного провадження в адміністративній справі.

Ухвалою ж вказаного суду від 15 квітня 2009 року попередня ухвала була змінена виконання суду апеляційної інстанції було зупинено лише в частині стягнення з Володарськ-Волинської селищної ради на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - до закінчення касаційного провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 17 вересня 2009 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2009 року скасовано, а постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської об. від 18 липня 2007 року залишено без змін.

У вказаному рішенні було зазначено, що після того, як селищною радою пятого скликання було сформовано виконавчий комітет повноваження ОСОБА_1, як заступника міського голови, що входив до складу виконавчого комітету ради попереднього скликання - припинилися разом з повноваженнями виконавчого комітету, й він підлягає звільненню.

Затвердження на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради статтею 10 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до компетенції відповідної ради і суди не мають право втручатися у її реалізацію щодо вибору осіб на посади у виконавчих органах влади.

Припиняючи службу позивача в органах місцевого самоврядування суб'єкт владних

-4-

повноважень діяв в межах наданої компетенції відповідно до вимог законодавства.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач не був допущений до роботи заступника селищного голови, що він деякий час самостійно приходив в приміщення селищної ради, як депутат даної ради, що йому ніхто не забороняв. Будь-якої роботи, яка входить в функціональні обовязки заступника селищного голови він не виконував, його робота не обліковувалась, заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась.

За вказаних обставин заявлений позов в частині стягнення заробітку з 29 січня по 5 березня 2009 року задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що на час прийняття даного рішення, не може бути визнано, що у позивача був вимушений прогул, за обставин прийняття Київським адміністративним апеляційним судом рішення щодо поновлення його на роботі, яке не було виконано і яке скасовано Вищим адміністративним судом, як незаконне.

Керуючись ст. ст.. 10, 11, 12 ч. 1 п. 1 ст. 18, 128 ч. 4, 158, 159, 160, 16: 162, 163 КАС України, ст.ст.24, 47, 48, 235, 236 КЗпП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні і позову ОСОБА_1, про стягнення середньомісячної заробітної плати на посаді заступника селищного голови і вимушеного прогулу з 29 січня 2009 року по 25 листопада 2009 року з Володарсько-Волинської селищної ради, відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 51 гривню.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Київського апеляційного адміністративного суду через Володарсько-Волинський районний суд.

Головуючий: