Справа № 2а/0370/1985/11
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/1985/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

за участю прокурора Остапчука С.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Прокурора Іваничівського району в інтересах держави в особі Іваничівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Іваничівського району в інтересах держави в особі Іваничівського районного центру (Іваничівський РЦЗ) зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення допомоги по безробіттю.

Даний позов мотивовано тим, що на підставі статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" відповідачу було надано статус безробітного та відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" призначена виплата допомоги по безробіттю. Для отримання статусу безробітного ОСОБА_2 дві, а саме 12.03.2007 року та 21.01.2008 року подав заяву щодо надання йому статусу безробітного, в якій зазначив, що на той час він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 14.03.2005 року ОСОБА_2 був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, а з реєстрації знятий лише 28.08.2008 року.

У пункту б частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" зазначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Тобто, відповідач, будучи зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності втратив право на статус безробітного та отримання допомоги по безробіттю, а тому допомога по безробіттю в розмірі 4 967 грн. 98 коп. отримана ним незаконно.

Прокурор Іваничівського району в інтересах держави в особі Іваничівського районного центру зайнятості просить стягнути з відповідача в користь Іваничівського районного центру зайнятості кошти в розмірі 4 967 грн. 98 коп. безпідставно отриманих ним як допомоги по безробіттю.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали із підстав, у ньому викладених.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, однак знявся з обліку в органах державної податкової служби, підприємницькою діяльністю не займався, доходів не отримував, про те, що не має права отримувати кошти в центрі зайнятості не знав. Зазначає, що не знав про процедуру припинення підприємницької діяльності. Проти того, що кошти центрі зайнятості отримував не заперечує. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є підставним та підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту б частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Пунктом 8 частини 1 статті 31 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В судовому засіданні встановлено, що згідно персональної картки обліку ОСОБА_2 з 12.03.2007 року було надано статус безробітного.

Відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю наказом від 18.07.2007 року з 12.03.2007 року по 28.05.2007 року та наказом від 21.01.2008 року за період з 21.01.2008 року по 28.08.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 14.03.2005 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що також підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.03.2011 року.

На момент реєстрації його як безробітного ОСОБА_2 був працевлаштований і відповідно до пункту б частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" відноситься до зайнятого населення. Наявність в особи хоча б однієї підстави визначеної даною нормою Закону незалежно від отриманого доходу як підприємця виключає можливість надання йому статусу безробітного, що мало місце у даному випадку із ОСОБА_2

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він фактично не займався підприємницькою діяльністю та знявся з обліку в органах державної податкової служби, оскільки ОСОБА_2 не було дотримано порядку державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за його рішенням, визначеному статею 47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" та відповідний запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності було зроблено державним реєстратором 28.08.2008 року.

Крім цього, суд враховує положення частини 7 статті 59 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності та пункту 2 частини 15 статті 47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" якою визначено, що дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Тобто відповідачем неповністю дотримано процедуру припинення підприємницької діяльності на момент оформлення статусу безробітного.

Обовязок щодо припинення підприємницької діяльності, в силу вищеназваних норм, покладається на підприємця.

Аналізуючи зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 незаконно отримав від центру зайнятості допомогу по безробіттю в сумі 4 967 грн. 98 коп., виходячи із наступного.

Відповідно до частини 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками судового засідання та обставина, що при наданні статусу безробітного відповідач не повідомив центр зайнятості про ту обставину, що він у встановленому порядку зареєстрований підприємцем, що у свою чергу вплинуло б на набуття ним статусу безробітного та впливає на виплату допомоги.

Повідомлення таких обставин законодавство покладає на особу. В даному випадку ОСОБА_2 умисно не виконав своїх обовязків, у звязку з чим відповідно до вищезазначеного вказана сума підлягає стягненню із винної особи.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 будучи зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності, безпідставно отримав допомогу по безробіттю в сумі 4 967 грн. 98 коп., яка на сьогоднішній день не сплачена, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Інші твердження відповідача не спростовують висновків суду зроблених в судовому засіданні.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 частиною 3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Закону України "Про зайнятість населення", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Іваничівського районного центу зайнятості 4 967 (чотири тисячі девятсот шістдесят сім) грн. 98 коп. безпідставно отриманих ним коштів як допомоги по безробіттю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 09 серпня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С.Денисюк