Справа № 1570/5237/2012
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2012-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/5237/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року м.Одеса

16год.17хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Слободянюка К.С.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №627 від 27.01.2011р.

Від відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_2, в якій позивачка просить суд визнати протиправними дії ДПІ щодо визначення ОСОБА_2 податкового зобовязання по земельному податку з фізичних осіб з використанням коефіцієнту функціонального використання для земель комерційного призначення; скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує на протиправність використання коефіцієнту функціонального використання для земель комерційного призначення під час визначення ОСОБА_2 податкового зобовязання по земельному податку з фізичних осіб та неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Позивачка вказує, що цільове призначення належної їй на праві власності земельної ділянки визначено як будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, проте відповідачем під час проведення розрахунку земельного податку неправомірно визначено його розмір з застосуванням коефіцієнту земель комерційного використання, що є безпідставним. Рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки відповідним органом не приймалося, позивачка не використовує земельну ділянку в комерційних цілях.

Відповідач з адміністративним позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що ОСОБА_2 взята на облік як платник земельного податку за її заявою, в якій зазначено, що земельна ділянка площею 0,1952га використовується в комерційній діяльності ТОВ «Променада»- готель «Променада»під здачу апартаментів. Відповідачем встановлено, що належна позивачці земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням та його зміна проведена не була. Під час визначення розміру земельного податку відповідачем була використана нормативна грошова оцінка згідно листа Управління Держкомзему у місті Одеса. Розмір земельного податку, що має сплатити ОСОБА_2, визначений відповідно до п.п.287.1, 287.6, 287.7 ст.287 Податкового кодексу України. ДПІ встановлено, що на земельній ділянці площею 0,1952га, що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 143 (ділянка №3, №4), господарську діяльність здійснює ТОВ «Променада» під здачу апартаментів для відпочиваючих.

В судовому засіданні представники сторін підтримали наведені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2007р., за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1952 га по вул.Фонтанська дорога, 143 в м.Одеса (яка згідно ухвали від 04.06.2007р. складається з ділянок №3 та №4).

Згідно рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.09.2010р., яке набрало законної сили 27.09.2010р., за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143 (ділянка №3, №4).

22.12.2010р. право власності на житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_2, номер запису 43893 в книзі 303-184.

08.08.2012р. ДПІ у Київському районі м.Одеси винесено податкове повідомлення-рішення № про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 154319,28грн. (за 2010р. - 1879,40грн., за 2011р. - 76219,94грн., за 2012р. - 76219,94грн.) відповідно до п.54.3.3. п.54 розділу II та пункту 286.5 ст. 286 розділу XIII ПК України. До податкового повідомлення-рішення доданий розрахунок податку на землю з застосуванням норм.трф. 390471грн./га. За період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. нараховано 76219,94грн. земельного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення розміру земельного податку відповідачем була використана нормативна грошова оцінка згідно листа Управління Держкомзему у місті Одеса (вих.№01-04-04/3952 від 30.07.2012 року); нормативна вартість (при коефіцієнті функціонального використання Кф - землі комерційного використання) становить 3904,71 грн./кв.м.

Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року орган державної податкової служби надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Як встановлено п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно ст.270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Отже обовязковою умовою для нарахування особі земельного податку є належність земельної ділянки такій особі на праві власності або праві користування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01.07.2004р. №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення;

Частинами 3 та 5 ст.3 вказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме - право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений у ст.15 Закону.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1952га на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2007р. не була проведена, позивачка дотепер не одержала Державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі якого повинна відбутись державна реєстрація прав.

З огляду на те, що право власності ОСОБА_2 не посвідчено Державним актом та не пройшло державну реєстрацію, що підтверджено представником позивачки у судовому засіданні, ОСОБА_2 не може вважатися її власником в розумінні приписів ст.ст.125,126 Земельного кодексу України та ст.ст.3, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п.287.6 ст.287 ПК України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже ОСОБА_2 як власник жилого будинку по вул.Фонтанська дорого, №143 у м.Одесі з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (22.12.2010р.) повинна сплачувати земельний податок на загальних підставах, оскільки відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ст.271 ПК України базою оподаткування є: - нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; - площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не видавався витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143 (ділянка №3, №4), що підтверджується листом управління Держкомзему у місті Одеса від 30.07.2012р. №01-04-04/3952, листом ОРФ ДП «Центр державного земельного кадастру»від 01.08.2011р. №І-86/3-252-03/247.

Пунктом 275.1 ст.75 ПК України визначаються ставки податку за земельні ділянки, розташовані в межах населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено. При цьому пунктом 275.3 ст.275 ПК України встановлено, що ставки податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь та земель лісогосподарського призначення) диференціюють та затверджують відповідні сільські, селищні, міські ради виходячи із ставок податку, встановлених пунктом 275.1 цієї статті, функціонального використання та місцезнаходження земельної ділянки, але не більше трикратного розміру цих ставок податку, з урахуванням коефіцієнтів, установлених пунктом 275.2 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається ДПІ, при розрахунку земельного податку з фізичних осіб щодо земельної ділянки по вул.Фонтанська дорога, 143 (ділянка №3, №4) були використані дані листа Управління Держкомзему в м.Одеса від 30.07.2012р. щодо нормативної вартості 1 кв.м. земельної ділянки станом на 01.01.2012р. 3904,71грн./кв.м. при коефіцієнті функціонального використання Кф землі комерційного використання, з застереженням при цьому, що зазначена нормативна вартість підлягає уточненню після надходження до управління матеріалів із землеустрою щодо земельної ділянки за вказаною адресою.

Позивачкою наголошується та підтверджується матеріалами справи, що цільове призначення земельної ділянки площею 0,1952га, власником якої була ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на землю від 27.11.2002р., залишається будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та цільове призначення земельної ділянки не змінювалось у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про плату за землю», п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст.193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Згідно ст.ст.19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Згідно ст.13 Закону України «Про плату за землю»підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

В матеріалах справи відсутні відомості, що компетентними органами приймалось рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,1952га по вул.Фонтанська дорого, 143, м.Одеса, зокрема, про визначення цільового призначення «комерційне використання».

Відповідно до пунктів 14.1.42 п.14.1 ст.14 ПК України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Порядок надання інформації органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом органу ДПС необхідної для обчислення і справляння плати за землю, регламентується Порядком взаємодії органів виконавчої влади щодо обміну інформацією, необхідною для обчислення і справляння плати за землю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 р. N 1066.

Докази додержання вказаного Порядку та нарахування земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_2А на підставі даних державного земельного кадастру в матеріалах справи відсутні, застосування коефіцієнту функціонального використання для визначення ставки податку ДПІ у Київському районі м.Одеси не обґрунтовано та суперечить фактичним обставинам справи.

Не спричиняє зворотних висновків і посилання ДПІ на фактичне використання земельної ділянки ТОВ «Променада»під розміщення готелю «Променада», тобто в комерційних цілях, оскільки взагалі не обґрунтовано яким чином ця обставина зумовлює нарахування саме позивачці земельного податку з фізичних осіб. Фізична особа ОСОБА_2 та ТОВ «Променада»згідно ст.15 ПК України є самостійними субєктами оподаткування.

Посилання ДПІ на те, що позивачка перебуває на обліку відповідача як платник земельного податку за комерційне використання земельної ділянки площею 0,1952га згідно її заяви від 30.07.2012р. нічим не підтверджується та суперечить змісту самої заяви ОСОБА_2 від 30.07.2012р., яка вказувала тільки га використання ТОВ «Променада»житлового будинку під здачу апартаментів відпочиваючим та просила взяти її на облік як платника земельного податку за земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок.

Суд не досліджує під ставність тверджень ДПІ, що стосуються діяльності ТОВ «Променада», оскільки це не входить до предмету доказування в даній справі та не стосується предмету спору.

Як вбачається із змін до Статуту ТОВ «Променада»(п.4.2, п.4.3), затверджених 15.05.2012р. (державну реєстрацію змін проведено 22.05.2012р.) ОСОБА_2 як учасник ТОВ «Променада»в якості вкладу в статутний капітал ТОВ «Променада»внесла вартість права користування житловим будинком по вул.Фонтанська дорога, 143, м.Одеса (діл.3,4) протягом 2011-2014років, та рухомим майном предметами особистого вжитку постійними та текстильними при належностями, компютерною технікою, обладнанням та меблями.

22.08.2012р. проведено державну реєстрацію змін до Статуту ТОВ «Променада», за якими пункт 4.2 викладено в редакції, яка передбачає вклад ОСОБА_2 в статутний капітал Товариства, окрім вартості права користування житловим будинком, ще й вартість права користування земельною ділянкою загальною площею 1100кв.м.

На думку суду, можливість одержання прибутку від діяльності ТОВ «Променада»позивачкою як учасником ТОВ не означає комерційне використання нею земельної ділянки, вартість права користування якою внесена до статутного капіталу, та правових наслідків у вигляді нарахування ОСОБА_2 як фізичній особі земельного податку з застосуванням коефіцієнту земель комерційного призначення мати не може.

Законодавством визначені правові наслідки використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та фактичної передачі права користування земельною ділянкою (шляхом вкладу в статутний капітал юридичної особи) без наявності оформлених правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо визначення податкового зобовязання гр..ОСОБА_2 з земельного податку з фізичних осіб з використанням коефіцієнту для земель комерційного призначення, враховуючи те, що скасуванням протиправного податкового повідомлення-рішення за вимогою позивачки повністю відновлюються права ОСОБА_5 в межах підстав, з яких виник спір. Дії відповідача мали наслідком прийняття протиправного податкового повідомлення-рішення і саме воно як акт індивідуальної дії порушує права ОСОБА_2

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 08.08.2012р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 26.11.2012р.

Суддя М.М. Аракелян

26 листопада 2012 року

.