Справа № 500/1370/15-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 500/1370/15-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про скасування та визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області у якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з дня звернення ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії, а саме з 17.02.2015 року.

В обгрунтування позову зазначено, що 17.02.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення йому пенсії на підставі ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням управління Пенсійного фонду в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15 позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії відмовлено. Зазначене рішення позивач вважає незаконним, оскільки згідно довідки Ізмаїльського військового комісаріату від 10.12.2010 року за №898 він приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, внаслідок чого в період з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року він був військовослужбовцем, який приймав участь в бойових діях та вважає, що має право на кратне зарахування до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років періоду проходження строкової військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан. Згідно вищезазначеної довідки, наданої Ізмаїльським об`єднаним міським військовим комісаріатом, строк військової служби в Афганістані становить 5 місяців та 9 днів: 5 місяців х 3 місці = 15 місяців, 9 днів х 3 дня = 27 днів; 15 місяців і 27 днів = 1 рік 3 місяці та 27 днів. Таким чином, управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області невірно здійснено розрахунок стажу за період з 12.08.1980 року по 21.01.1981 рік, а саме управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області зарахувало позивачу за зазначеній період 5 місяців 9 днів замість 1 року 3 місяців і 27 днів. Враховуючи викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано протиправними та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права, а також допущено неповне з`ясування обставин справи, у зв`язку з чим ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань не надходило, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове обчислення цього періоду військовослужбовцям, які проходили військову службу у віддалених районах СРСР.

Зокрема, Законом СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12 липня 1967 року №1950-VII і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року №193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, який включає їх право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у разі старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку у Афганістані, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, що становить 05 місяців 09 днів, що підтверджено довідкою, наданою ТВО військового комісара Ізмаїльського об`єднаного міського військового комісаріату, від 10.12.2010 року за № 898.

Крім цього, згідно довідки, наданої військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 16.02.2015 року за № 46, ОСОБА_1 , був призваний на навчальні збори 28.07.1980 року. Під час зборів приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, що також підтверджено довідкою, наданою командиром військової частини № НОМЕР_1 , від 05.03.2011 року за № 644/22.

17.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відповідно до п. 3 розділу ХV Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на призначення пенсії мають право військовослужбовці, що приймали участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку, а згідно наданих позивачем ОСОБА_1 документів та довідки з ВК № 46 від 16.02.2015 року на період участі у бойових діях на території Республіки Афганістан, він працював, а не проходив військову службу, тобто не мав статусу військовослужбовця. Таким чином, право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку в нього відсутнє. Також, додатково повідомлено, що ОСОБА_1 має загальний стаж 24 роки 4 місяці 27 днів, а для призначення пенсії необхідно 25 років загального страхового стажу.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232 -ХІІ від 25.03.1992 року, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються особи, які за рішенням уряду СРСР проходили службу, працювали або перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і які брали участь в бойових діях або забезпеченні бойової діяльності військ.

На підставі ст. 68 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року, яка діяла на час знаходження позивача на зборах в Демократичній Республіці Афганістан, військовослужбовці і такі, що призвані на збори військовозобов`язані, користуються всіма правами і несуть всі обов`язки, передбачені Конституцією СРСР. Права і обов`язки військовослужбовців і таких, що призвані до зборів, встановлюються законом і військовими статутами.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно абзацу 5 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанні інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією Чорнобильської катастрофи чи виконання інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не менше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Пунктом 6 Постанови Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР № 59-27 від 17.01.1983 року «Про пільги військовослужбовцям, що знаходяться в складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан та їхнім сім`ям», дія пунктів 1-5 вказаної постанови розповсюджується відповідно на військовослужбовців і на робітників і службовців, які виконують інтернаціональний обов`язок в інших країнах, в яких ведуться бойові дії.

Згідно підпункту «а» пункту 1 вищезазначеної постанови військовослужбовцям Радянської Армії слід зараховувати до вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці часу служби на території Демократичної Республіки Афганістан.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку поняття військовослужбовець і військовозобов`язаний призваний на збори, учасник бойових дій за своїм змістом і статусом є ідентичними. У зв`язку із чим, позивач ОСОБА_1 , виконуючи інтернаціональний обов`язок в Демократичній Республіці Афганістан в період з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, перебуваючи в статусі військовозобов`язаного, що призваний на військові збори як учасник бойових дій, має право на призначення дострокової пенсії, яка визначена в ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і п. 3 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу періоду знаходження його на навчальних зборах і прийнятті участі у бойових діях на території Республіки Афганістан, а саме з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, що становить 05 місяців 09 днів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Отже, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов