Справа № 1570/5213/2012
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/5213/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2012 року

м.Одеса

16год.58хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Слободянюка К.С.

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №1755 від 29.08.2012р.

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №02-28/01/708 від 28.03.2012р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_3, в якій позивачка просить суд визнати противоправною відмову Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області у видачі ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку, загальною площею, 0,06 га, що розташована за адресою: вул.Сонячна, ділянка №150, Садове товариство «Пограничник», садовий масив «Вапнярський», Фонтанська сільська рада, Комінтернівський район, Одеська область (за межами населеного пункту), з цільовим призначенням для ведення садівництва; зобов'язати Комінтернівську районну державну адміністрацію Одеської області видати ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею, 0,06 га, що розташована за адресою: вул.Сонячна, ділянка №150, Садове товариство «Пограничник», садовий масив «Вапнярський»Фонтанська сільська рада, Комінтернівський район, Одеська область (за межами населеного пункту), з цільовим призначенням для ведення садівництва.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що з 1992р. земельна ділянка площею 0,06га знаходиться у її користуванні, виділена їй як члену СТ «Пограничник»; ОСОБА_3 було отримано технічну документацію із землеустрою, однак відповідач двічі відмовив в оформленні земельної ділянки, посилаючись на наявність певних неточностей. Позивачка зазначає, що іншим членам СТ відповідачем вже надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки та видано держаний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідач надав суду письмові пояснення щодо підстав відмови у затвердженні позивачці технічної документації з землеустрою. Комінтернівською РДА під час розгляду поданої технічної документації із землеустрою було виявлено, що на збірному кадастровому плані суміжних власників землі та землекористувачів зазначено прізвища гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не являються власниками суміжних земельних ділянок, на підставі чого ОСОБА_3 запропоновано усунути вказану неточність, після чого повторно звернутися до Комінтернівської РДА.

У судовому засіданні представники сторін підтримали наведені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.12.1992р. рішенням виконавчого комітету Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області №108 «Про виділення земельних ділянок для індивідуального садівництва та дачного будівництва», членам Садівничого товариства «Пограничник»були виділені земельні ділянки по 0,06 га для індивідуального садівництва та дачного будівництва у районі правого берега Великого Аджаликського лиману з північної сторони села Вапнярка. Площа виділеної земельної ділянки згідно викопіювання із плану використання земель земельної ділянки, виділеної із ДЗЗ під дачні ділянки СТ «Пограничник»та плану садівничо-городницьких ділянок товариства «Пограничник», складає 13,7 га.

Як вбачається з довідки СТ "Пограничник" №199/А від 20.02.2012р., та довідки №2511 від 17.10.2011р. Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, архівного витягу №198 від 03.03.2008р., витягу з рішення Фонтанської сільської ради №367-V від 08.08.2008р. з 1992р. ОСОБА_3 є членом СТ «Пограничник», та їй була виділена земельна ділянка загальною площею 0,06 га, що розташована за адресою: вул.Сонячна, ділянка №150, Садове товариство «Пограничник», садовий масив «Вапнярський», Фонтанська сільська рада, Комінтернівський район, Одеська область (за межами населеного пункту), з цільовим призначенням для ведення садівництва; земельна ділянка не була приватизована. З 1992 року вказана земельна ділянка знаходиться у користуванні ОСОБА_3

Розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №199/А-2012 від 20.02.2012р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянці України ОСОБА_3 для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради»на виконання ч.3 Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009р. №844, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,06 га громадянці України ОСОБА_3 для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області. Визначено, що технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянки України ОСОБА_3 для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області слід подати на затвердження в установленому законом порядку.

За заявою ОСОБА_3 від 02.03.2012р. ПП «Геоінформсервіс»розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,06 га громадянці України ОСОБА_3 для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за адресою СМ «Вапнярка», СТ «Пограничник», вул.Сонячна, діл.150.

30.05.2012р. ОСОБА_3 звернулася до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради.

На вказану заяву листом Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №І-1402-24 від 11.06.2012р. повідомлено ОСОБА_3, що Комінтернівською РДА під час розгляду наданої технічної документації із землеустрою було виявлено певну неточність, а саме: на збірному кадастровому плані суміжних власників землі та землекористувачів зазначено прізвища гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не являються власниками суміжних земельних ділянок, у звязку з чим запропоновано усунути вказану неточність, після чого повторно звернутися до Комінтернівської РДА.

03.07.2012р. позивачка повторно звернулася до РДА із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради, на яку відповідачем надано ідентичну відповідь №І-1669-24 від 25.07.2012р.

Не погоджуючись з відмовами відповідача ОСОБА_3 звернулась до суду, вимагаючи визнати противоправною відмову у видачі ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язати РДА видати ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку.

Однак суд не вбачає підстав підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту 12 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені ст.122 ЗК України.

Частиною 3 ст.122 ЗК України визначено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Підстави та процедура отримання громадянами державних актів на земельні ділянки врегульовані, зокрема, Порядком безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009р. №844 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2009р. №1112), та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. №43.

Відповідно до п.1 Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009р. №844 (надалі Порядок №844) цей Порядок визначає спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок: 1) органами місцевого самоврядування до 1 січня 2002 р. - відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. N 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" та Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 р. N 561-XII (в редакції Закону України від 13 березня 1992 р. N 2196-XII); 2) органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з 1 січня 2002 р. - відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або Ради міністрів Автономної Республіки Крим, районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено позивачкою, після отримання у користування земельної ділянки в 1992р. шляхом виділення ОСОБА_3 СТ «Пограничник», рішення про передачу земельної ділянки у власність позивачки не приймалось, що визнано ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Відповідно до п.3 Порядку №844 у разі відсутності рішення про передачу земельної ділянки у власність громадянина, який отримав її у користування до дня набрання чинності Земельним кодексом України, громадянин звертається із заявою про передачу йому у власність такої земельної ділянки до відповідного органу місцевого самоврядування, а стосовно такої земельної ділянки, отриманої у користування для ведення садівництва за межами населених пунктів, - до відповідної районної держадміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування чи районна держадміністрація невідкладно приймає рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації (виготовляється для громадян безоплатно, за рахунок коштів державного бюджету) з наступним затвердженням зазначеної документації та наданням земельної ділянки у власність відповідно до вимог частини другої статті 118 та в межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України.

Таким чином, при обставинах, що склалися у ОСОБА_3, першим етапом в процедурі оформлення та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку (після прийняття РДА рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації) є затвердження цієї технічної документації відповідачем згідно п.2 розпорядження від 20.02.2012р. №198/А-2012. Наступним етапом згідно з пунктом 3 Порядку затвердженого постановою КМУ №844 від 05.08.2009р., має бути надання земельної ділянки у власність відповідно до вимог ч.2 ст.118 ЗК України, тобто прийняття відповідного рішення РДА як органу виконавчої влади.

Тільки по завершенню наведений етапів позивачка може порушувати питання видачі державного акту на право власності на земельну ділянку перед належним компетентним органом за процедурою, встановленою пунктами 4-10 згаданого Порядку.

Відповідно до п.4 Порядку №844 територіальні органи Держкомзему згідно з актом (актами) приймання-передачі отримують від органів місцевого самоврядування заяви громадян про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку разом з поданими громадянами документами. У випадках, зазначених у пункті 3 цього Порядку, до заяви додаються прийняті відповідними органами місцевого самоврядування рішення. Рішення, прийняті відповідно до пункту 3 цього Порядку районними держадміністраціями стосовно земельних ділянок, отриманих у користування для ведення садівництва за межами населених пунктів, подаються громадянами до територіальних органів Держкомзему самостійно.

Отже, з законодавчо регламентованої процедури вбачається, що видачі державного акту на право власності на земельну ділянку передують певні обовязкові етапи, уникнення проходження яких шляхом ухвалення судового рішення про зобовязання видати державний акт є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 двічі зверталась до відповідача з заявами про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення садівництва, та вказана документація не була затверджена у звязку з вищеописаними обставинами.

На етапі вирішення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, вимоги ОСОБА_3, що стосуються видачі державного акту на право власності на земельну ділянку є передчасними та необґрунтованими, та прямо суперечать законодавству.

В судовому засіданні представник позивачки пояснив, що процедура одержання позивачкою у власність земельної ділянки перебуває на стадії затвердження технічної документації.

Вимоги визнати протиправною відмову РДА у затвердженні поданої технічної документації із землеустрою ОСОБА_3 не заявлені.

Відповідач не відмовляв ОСОБА_3 у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки таке питання нею не порушувалось і не може вирішуватись наразі, тому вимога визнати протиправною таку відмову є безпідставною.

Суд не надає правову оцінку обставинам, що висловлені у клопотанні представника РДА про залучення третьої особи (в редакції заяви від 21.11.2012р. вх.№37459/2012) яке відхилено судом.

По-перше, їх дослідження спрямовує судовий розгляд в площину правомірності дій та рішень Фонтанської сільської ради, повязаних з прийняттям рішень стосовно членів СТ «Пограничник». По-друге, наведені заявником факти та обставини не зазначались Комінтернівською РДА у відповідях на її заяви про затвердження технічної документації.

Суд зазначає, що позивачкою невірно обраний спосіб захисту прав, які вона вважає порушеними відповідачем, у звязка з чим її позов задоволенню не підлягає.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають у звязку з їх безпідставністю та невідповідність законодавству.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 27.11.2012р.

Суддя М.М. Аракелян

27 листопада 2012 року

.