Справа № 2а-4321/09
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 7171/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2009р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

23.10.2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області про зобовязання відповідача здійснювати їм щомісячну виплату підвищень до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Стягнення з відповідача на їх користь суму невиплаченої заборгованості за період з 01.01.2006 року по 01.10.2009 року у відповідній сумі 4778,30 грн. кожному. Надалі виплачувати їм надбавки до пенсії в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2009р. позовні вимоги задоволено частково, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підвищення до пенсії відповідно до ст.. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 01.09.2009 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області оскаржило його в апеляційному порядку вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує, що рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано такою, що не відповідає Конституції України. Положення ст.111 вищенаведеного закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення № 6-рп/2007. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Коституції України, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» , якими обмежується дія ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни». Проте, зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» у видаткову частину не внесені тому кошти на виплату даних підвищень в 2007-2008 роках були відсутні.

Крім того апелянт вказує, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено на законодавчому рівні за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір. На думку апелянта, при застосуванні мінімального розміру пенсії, судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат за цим Законом проводиться із державного бюджету, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, в діях управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області не вбачається будь-яких порушень законодавства. Разом з тим, законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог Закону, не визначено на законодавчому рівні які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір.

Тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є дітьми війни, а відтак мають право на встановлене ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії.

Що стосується нарахування підвищення до пенсії за 2006 рік, то п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 року, який набрав чинності 02.04.2006 року, п.17 ст.77 виключено. Однак ст. 110 даного Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Враховуючи те, що Кабінет Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету не приймав жодних нормативно-правових актів за результатами виконання бюджету у першому півріччі 2006 року, не був визначений порядок проведення таких виплат, а також те, що зазначена норма не була визнана у встановленому порядку неконституційною, отже, підлягала виконанню, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в частині виплати позивачам підвищення до пенсії за 2006 рік.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що останні мають право на підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано неконституційними окремі положення Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 роки, якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних доплат, а саме зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Тобто рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 мають перспективну дію та преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, є остаточними і не можуть бути оскаржені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо зобовязання нарахувати та виплатити на користь позивачів невиплаченого підвищення до пенсії з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року, оскільки ч.2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції підставно застосовано річний строк звернення до суду, визначений ст. 99 КАС України, оскільки відповідачем заявлено клопотання про застосування річного строку звернення до суду, з тих підстав і відмовлено в позові за 2007 рік. Однак судом не враховано, що позивачі звернулись з позовом лише 23.10.2009 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 23.10.2008 року.

Одночасно колегія суддів вважає підставними заявлені вимоги позивачів в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2009рік, оскільки дія норм ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» на 2009 рік не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами. Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Отже позовні вимоги за період 2009 року підлягають до задоволення.

Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, надає суду апеляційної інстанції підстави зробити висновок, що рішення суду першої інстанції неповною мірою гарантує захист прав позивачів, оскільки за одним із принципів адміністративного судочинства - диспозитивності, суд, у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, може вийти за межі позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги не обмежено кінцевим строком, відтак, переглядаючи справу в листопаді 2009 року, суд першої інстанції повинен був перевірити виконання відповідачем обов'язку з нарахування та виплати позивачам підвищення до пенсії.

Нарахування та виплату позивачам щомісячного підвищення до пенсії як дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" необхідно проводити до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Відтак слід зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 підвищення до пенсії у розмірі не менше 30 % мінімальної пенсії за віком, як дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 23.10.2008 року.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачам здійснює Пенсійний фонд України в особі управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області, обовязок щодо нарахування і виплати спірної допомоги правильно покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 має статус учасника війни, що підтверджується копією посвідчення серії В-IV № 728228 (а.с. 22) і згідно довідки № 2644 виданої управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі (а.с. 20) отримує підвищення до пенсії як особа, що має статус учасника війни.

Керуючись ч.2 ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» особи які мають право на отримання підвищення до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів. Виплата одночасно двох надбавок не передбачена. А тому позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснювати йому щомісячну виплату підвищень до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» задоволенню не підлягають.

Стосовно позивача ОСОБА_5 управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області надіслано на адресу суду копію свідоцтва про смерть останнього серії 1-БВ № 137584 від 12.05.2010 року.

У відповідності до п.5 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення у встановленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Скасування судового рішення завжди повязане з допущеною судом помилкою при його прийнятті.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач ОСОБА_5 помер 10.05.2010 року, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, при прийнятті рішення судом першої інстанції допущено порушення норм права, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задовольнити частково, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, щодо позивача ОСОБА_5 провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 157 п.5, ст.. 160, ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області задоволити частково, скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2009р. по справі № 2а-4321/09.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В частині позовних вимог ОСОБА_5 провадження у справі закрити.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з 23.10.2008 року з врахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п"ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : В.П.Сапіга

Судді: Т.В. Онишкевич

ОСОБА_7