Справа № 2-а-1235/10
Суддя: Заярний А. М.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2010 року Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М., секретаря Буга Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що він являється інвалідом II групи, що підтверджується посвідченням №136169.

03.12.2010року він рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1 по вул. Асмолова в м. Жмеринка. Відчувши негаразди зі здоровям, вирішив здійснити зупинку, для чого зїхав на площадку перед бувшим автопарком і зупинив машину навпроти адміністративної будівлі. Йому відомо, що автопарк понад три роки не працює, зупинивши автомобіль навпроти адміністративної споруди, він ні в якій мірі не перешкоджав іншим учасникам руху. В цей час до нього під'їхали працівники ДАІ, які склали протокол про порушення позивачем ОСОБА_2 дорожнього руху щодо зупинки автомобіля. Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АВ1 №047692 на нього накладено штраф в сумі 260 грн..

Вважає, що дії працівників міліції є неправомірними в частині накладення на нього штрафу, оскільки предявлене звинувачення в порушенні ОСОБА_2 дорожнього руху не відповідає нормам самих ОСОБА_2, адже згідно п. 15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від підїздів з прилеглих територій в місті виїзду; п. 15.10 стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

В звязку з вищевикладеним, просив суд визнати неправомірними дії службових осіб Державтоінспекції УМВС України у Вінницькій області та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АВ1 №047692 від 03.12.2010 року про накладення на нього адміністративного штрафу, в сумі 260 грн..

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач надав заяву, в які просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю.

Від відповідача заяв про відкладення розгляду справи, чи повідомлення про причини неявки, а також заперечення проти позову, до суду не надходили.

Згідно ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається, і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

03.12.2010року інспектора ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці ОСОБА_3 відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АВ1 №047692, згідно якої ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку в місці виїзду з прилеглої території, в звязку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.3).

За посвідченням №136169 позивач являється інвалідом II групи (а.с.4).

Згідно ч. 1 ст. 122. КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КУпАПдоказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.42.2005р. №44 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує: чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень (ст. 162 КАС України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржену постанову від 03.12.2010 року серії АВЗ №047692, винесену інспектором ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці ОСОБА_3 А відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати як незаконну, так як вона не мотивована, адже інспектор не вказав в місці виїзду з якої прилеглої території позивач здійснив зупинку, кому із учасникам дорожнього руху та яким чином він заважав, зупинивши свій автомобіль, в постанові не вказано доказів, на підставі яких інспектор дійшов висновку про порушення позивачем ПДР, інспектор під час розгляду адміністративної справи не взяв до уваги те, що позивач є інвалідом II групи, що могло бути розцінено як помякшуюча обставина (згідно ст. 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати помякшуючими і обставини, не зазначені в законі).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заперечень до суду від відповідачів - субєктів владних повноважень, не надходило.

Керуючись ст.ст. 69, 86, 99-102, 128, 159, 160, 161, 162, 163, КАС України, на підставі ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 252, 278, 280 КУпАП, суд

постановив:

позов задовольнити.

Визнати дії інспектора ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці ОСОБА_3 по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП неправомірними, а постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АВ1 №047692 від 03.12. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в сумі 260 грн. - скасувати як незаконну.

Згідно ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ