Справа № 2а/0370/1983/11
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/1983/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

за участю прокурора Остапчука С.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Прокурора Іваничівського району в інтересах держави в особі Іваничівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Іваничівського району в інтересах держави в особі Іваничівського районного центру (Іваничівський РЦЗ) зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Даний позов мотивовано тим, що на підставі статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" відповідачу було надано статус безробітного та відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" призначена виплата допомоги по безробіттю. Для отримання статусу безробітного ОСОБА_2 13.02.2007 року подав заяву щодо надання йому статусу безробітного, в якій зазначив, що на той час він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 23.01.2007 року ОСОБА_2 був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності.

У пункті б частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" зазначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Тобто, відповідач, будучи зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності втратив право на статус безробітного та отримання допомоги по безробіттю, а тому допомога по безробіттю в розмірі 1 694 грн. 71 коп. отримана ним незаконно.

Прокурор в інтересах держави в особі Іваничівського районного центру зайнятості просить стягнути з відповідача в користь Іваничівського районного центру зайнятості кошти в розмірі 1 694 грн. 71 коп. безпідставно отриманих ним як допомоги по безробіттю.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали із підстав, у ньому викладених.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, однак підприємницькою діяльністю не займався, доходів не отримував, про те, що він зареєстрований підприємцем від працівників центру зайнятості не приховував. Проти того, що кошти центрі зайнятості отримував не заперечує. Вважає дії позивача незаконними та просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є підставним та підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту б частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Пунктом 8 частини 1 статті 31 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В судовому засіданні встановлено, що згідно персональної картки обліку ОСОБА_2 з 13.02.2007 року було надано статус безробітного.

Відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю наказом від 13.02.2007 року з 13.02.2007 року та наказом від 16.07.2007 року з 09.06.2007 року відповідачу припинено виплату допомоги, у звязку з невідвідуванням безробітним державної служби зайнятості без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 23.01.2007 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що також підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.03.2011 року.

На момент реєстрації його як безробітного ОСОБА_2 був працевлаштований і відповідно до пункту б частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" відноситься до зайнятого населення. Наявність в особи хоча б однієї підстави визначеної даною нормою Закону незалежно від отриманого доходу як підприємця виключає можливість надання йому статусу безробітного, що мало місце у даному випадку із ОСОБА_2

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він не приховував від працівників центру зайнятості те, що він зареєстрований підприємцем, оскільки ОСОБА_2 13.02.2007 року подано письмову заяву про надання статусу безробітного у якій відповідачем зазначено, що в даний час він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Протилежного в судовому засіданні не встановлено.

Суд не приймає посилання відповідача на ту обставину, що підприємницькою діяльністю він не займався та коштів не отримував, оскільки з довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 23.01.2007 року за № 0000665.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, подав завідомо неправдиві відомості, приховав факт реєстрації його, як субєкта підприємницької діяльності, таким чином він заподіяв шкоду Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, тому зобовязаний повернути державній службі зайнятості всі понесені витрати за період з 13.02.2007 року по 14.07.2007 року в сумі 1 694 грн. 71 коп.

Відповідно до частини 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В судовому засіданні встановлено, що при наданні статусу безробітного відповідач не повідомив центр зайнятості про ту обставину, що він у встановленому порядку зареєстрований підприємцем, що у свою чергу вплинуло б на набуття ним статусу безробітного та впливає на виплату допомоги.

Повідомлення таких обставин законодавство покладає на особу. В даному випадку ОСОБА_2 умисно не виконав своїх обовязків, у звязку з чим відповідно до вищезазначеного вказана сума підлягає стягненню із винної особи.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 будучи зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності, безпідставно отримав допомогу по безробіттю в сумі 1 694 грн. 71 коп., яка на сьогоднішній день не сплачена, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Інші твердження відповідача не спростовують висновків суду зроблених в судовому засіданні.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 частиною 3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Закону України "Про зайнятість населення", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Іваничівського районного центу зайнятості 1 694 (шістсот девяносто чотири) грн. 71 коп. безпідставно отриманих ним коштів як допомоги по безробіттю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 09 серпня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С.Денисюк