Справа № 2а-1364/09
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 р. Справа № 7450/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Носа С.П.

суддів Ліщинського А.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2009 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області про зобов'язання провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області про зобов'язання провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є дитиною війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак така допомога відповідачем йому не виплачується.

Просить поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати відмову відповідача провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни незаконною, зобов'язати провести нарахування щомісячної соціальної допомоги дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період 2006-2008 роки.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2009 року позов задоволено частково. Відмову відповідача провести нарахування ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком визнано незаконною. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області провести нарахування ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 30 листопада 2008 року до 31 грудня 2008 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої абзацом 1 частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Головуючий у I інстанції: Черняк В.В. Рядок статзвіту 2.19.6 Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Справа № 2а-1364/09/0302 Справа № 7450/10/9104.rtf

Зазначена постанова мотивована тим, що позивач є дитиною війни, а рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому позивач має право на підвищення до пенсії.

Не погоджуючись з прийнятою постановою управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт звертає увагу на те, що законодавством України не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни про підвищення розміру пенсій дітей війни, не визначено, які саме органи мають проводити такі виплати, за рахунок яких коштів і джерел. Крім того, залишається невизначеним порядок обчислення такого підвищення та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вислухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням, а тому, він має право на підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. При цьому згідно п.п. 5,6 резолютивної частини такого це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії за 2006 рік, то Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік»було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України від 19.01.2006 року № 3367-ІУ дію цієї статті було відновлено, але установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_3 України з питань бюджету. Тобто, такі підвищення повинні були здійснюватись у випадку вищезазначених умов. Оскільки такі умови не настали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цієї вимоги.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, вірно виходив з того, що невиплата підвищення до пенсії позивачу заподіяна протиправними діями відповідача. Колегія суддів вважає вірним способом відновлення порушеного права позивача покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням виплачених позивачу сум.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для виплати позивачу підвищення до пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, що, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Однак, згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України( яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли, особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З позовом в суд позивач звернувся лише 30 листопада 2009 рок, будь-яких поважних причин пропущення строку звернення до суду не навів, а представник відповідача наполягає на застосуванні строків позовної давності.

Отже в даному випадку колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни незаконною та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 30 листопада 2008 року до 31 грудня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», доплат до пенсії не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Оскільки правові положення, які передбачають виплату доплат до пенсії дітям війни є чинними, а позивачка належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Стосовно посилань апелянта на те, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то колегія вважає за необхідне вказати про наступне.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати цей розмір.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2009 року по справі № 2а-1364/09 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області про зобов'язання провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С.П. Нос

Судді А.М. Ліщинський

ОСОБА_3