Справа № 2-а-45/10
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2010-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Любомльський районний суд Волинської області
АДМІНІСТРАТИВНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 2-а-45/10
Категорія : Спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень,
в тому числі їх органів на місцях, щодо оскарження його правових
актів індивідуальної дії, дій або бездіяльності:
Міністерства внутрішніх справ 2.8
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2010 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

при секретарі Семенюк К.М.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу ДПС №3 ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

У суд з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, який просить визнати неправомірним рішення інспектора ДПС ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності і скасувати винесену відповідачем постанову серії АС №091586 про накладення штрафу.

Вимоги обґрунтував тим, що 11.05.10 року отримав поштовий конверт з оскаржуваною постановою, якою за порушення Правил дорожнього руху накладено 508,33 гривні штрафу. Вказаною постановою позивача визнано винним в тому, що 01.05.10 року автомобілем «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив розворот на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, на пішохідному переході. Не заперечує факту керування автомобілем на вказаній дорозі і зустрічного розїзду з автомобілем ДПС. Хвилин через пять, перебуваючи на території АЗС, підійшли працівники ДПС, перевірили документи і склали протокол про ті ж обставини, що вказані в постанові. Усно заперечив порушення і дав пояснення про здійснення розвороту в установленому місці. Копію протоколу йому не видали, повідомили, що направлять його на запит суду. Вважає, що відповідач зловжив своїми владними повноваженнями.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обємі, підтвердив зазначені в позовній заяві обставини і додатково пояснив, що здійснений ним розворот у встановленому місці бачив ОСОБА_3, з яким привітався миганням фар. З

_________________________________________________________________________________________

1 інстанція код суду 0310

моменту розвороту до приїзду працівників ДПС на автозаправну станцію пройшло дуже мало часу, тому це не відповідає запереченням відповідача. Будучи вперше в такій ситуації, відмовився давати письмові пояснення і підписувати протокол, який складався на АЗС. Копії постанови йому одразу вручено не було, її отримав поштою.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що порушення позивачем правил проїзду перехрестя ним виявлено під час руху службовим автомобілем. Оскільки дорожнє полотно на даній ділянці було розділене відбійником, а місце для розвороту знаходилось на значній відстані, службовим автомобілем здали назад і з використанням проблискової сигналізації поїхали по своїй полосі в зустрічному напрямку, весь час маючи автомобіль позивача в полі зору. На заправній станції було складено протокол, який позивач відмовився підписувати. Постанова оформлялась не в даному місці, а приміщенні взводу ДПС і була направлена позивачу поштовим звязком.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що разом з відповідачем ніс службу, будучи водієм службового автомобіля. Під час руху було виявлено здійснення розвороту автомобілем «ВАЗ» через дві розділювальні смуги. Цей автомобіль проїхав через технічний розрив у відбійнику дороги, призначений для пішохідного переходу, і виїхав на зустрічну для працівників ДПС смугу руху. Оскільки з їх сторони інтенсивно їхали вантажні автомобілі, а здійснення розвороту у встановленому місці зайняло б певний час, особисто став їхати заднім ходом, потім розвернувся і з увімкненою проблисковою сигналізацією поїхав в зустрічному напрямку. Проїхавши попереднє місце розвороту, виїхав на протилежну смугу, а по ній підїхав на АЗС, оскільки позивач був у полі зору і саме туди звернув. На АЗС відповідач представився, попросив документи на автомобіль і посвідчення водія, пояснивши свої дії порушенням з боку позивача. Той заперечував свої винність, погрожував оскарженням їх дій у суд і відмовився підписувати протокол. Про наявність будь-яких свідків події позивач на заявляв.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що повертався з митного поста Ягодин і навпроти СТО підприємця Свінчука побачив позивача, який у встановленому місці пропускав його для здійснення розвороту. Мигнув йому для привітання фарами і поїхав далі. Працівників ДАІ під час цих всіх подій не бачив, з позивачем перебуває в дружніх відносинах як колишній однокласник.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд приходить до внутрішнього переконання, що надані позивачем заперечення події правопорушення і своєї винуватості в ньому обєктивно спростовані поясненнями відповідача та показаннями свідка ОСОБА_4, які взаємно логічні, послідовні і повністю відповідають змісту оскаржуваної постанови. Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_3, оскільки в місці складання протоколу позивач не заявив про існування такого очевидця події, а дружні відносини свідка як однокласника позивача дають підстави для сумніву в обєктивності його показань.

За змістом оскаржуваної постанови позивача визнано винним у здійсненні розвороту на дорозі, що має по дві смуги в одному напрямку, на пішохідному переході, тобто у порушенні п.10.7.ґ Правил дорожнього руху.

Згідно із зазначеною нормою розворот забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті.

Як вбачається із пояснень відповідача, показань свідка ОСОБА_4 та схеми місця події, порушення вчинено саме на пішохідному переході, який розташований у технічному розрив відбійника, що розділяє дві смуги руху.

За таких обставин суд вважає, що винність позивача у вчиненні правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП.

Стягнення на позивача відповідачем накладено у відповідності з положеннями ст.ст.222, 258, 285 КУпАП та в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги є безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.10, 11, 71, 86, 159, 160, 161 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС №3 УДАІ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і скасування постанови від 01.05.2010 року №091586.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня виготовлення постанови в повному обємі з 07 липня 2010 року. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у 10-денний строк, встановлений для подання заяви.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через Любомльський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий : суддя Чишій С.С.