Справа № 2а-2710/11/0544
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олещенко Л.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року справа № 2а-2710/11/0544

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Старосуда М.І. , Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 04 липня 2011 року у справі № 2а-2710/11/0544 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Донецька, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку ради, Донецького міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Донецька, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку ради, Донецького міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі не менш 25% мінімальної пенсії за віком як особі віднесеним до 3 категорії громадян постраждалих від Чорнобильської катастрофи, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоотриманих сум на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, за рахунок коштів Державного бюджету України..

Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 04 липня 2011 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку додаткової пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними з 19.11.2010 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності (додаткової) відповідно до ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рахунок коштів Державного бюджету України, з 19.11.2010 року в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку щодо нарахування ОСОБА_3 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі, встановленому Постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 належить до ІІІ категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (арк.. спр. 13).

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основним положенням щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Позивач звертався до управління Пенсійного фонду України в в Ленінському районі м. Донецька із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії як ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії.

Рішенням від 22.04.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в в Ленінському районі м. Донецька в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було відмовлено.

Згідно чинної ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 51 вищевказаного Закону України, передбачена щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю особам, віднесеним до ІІІ категорії інвалідів встановлюється у розмірі 25 % від мінімальної пенсії за віком.

Ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.03 р., який набрав чинності з 01 січня 2004 року, передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Колегія суддів зазначає, що відповідач повинен був нарахувати додаткову пенсію, у розмірі встановленому ст. ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у звязку з чим його дії по відмові в цьому є неправомірними.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 6 липня 2011 року, яка набула чинності з дня опублікування 23 липня 2011 року (газета Урядовий курєр, 2011, 07, 23.07.2011 № 133) визначений розмір щомісячного підвищення до пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку ради колегія суддів зазначає наступне.

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку ради, позивачу фактично нараховані суми щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2009 рік 27.01.2011 року за 2010 рік 30.11.2010 року (а.с. 20).

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796ХІІ передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що вищевикладені приписи статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції станом на 05.07.2007 року є діючими, та на час спірних правовідносин не зупинялись та не змінювались іншими нормативно-правовими актами.

Разом з цим, Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року, всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яким встановлено розмір щорічної допомоги як величину, кратну до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) встановлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», якими встановлено розмір мінімальної заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, діяв в порушення вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатив суму меншу, ніж встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про Державний бюджет України», що призвело до порушення прав позивача.

Згідно ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розмір мінімальної заробітної плати був встановлений з 01 жовтня 2010 року - 907 гривень. Таким чином позивачеві повинна бути сплачена щорічна грошова допомога у розмірі 907 х 3 - 75 = 2646,00 грн., вказана сума повинна бути виплачена позивачеві.

Також колегія суддів розглядаючи заявлений позов, дійшла до висновку, що суд першої інстанції на дав належну оцінку строку звернення позивача до суду щодо позовних вимог про нарахування щорічної допомоги на оздоровлення, тому позовні вимоги про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік також підлягають задоволенню.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розмір мінімальної заробітної плати був встановлений у розмірі - 941 грн. Таким чином позивачеві повинна бути сплачена щорічна грошова допомога за 2009 рік (виплата була здійснена 27.01.2011 року) у розмірі 941 х 3 - 75 = 2748,00 грн., вказана сума повинна бути виплачена позивачеві.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо не визначення кінцевої дати виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю особам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи встановленої судом доплати, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 04 липня 2011 року у справі № 2а-2710/11/0544 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 04 липня 2011 року у справі № 2а-2710/11/0544 змінити.

Абзац третій резолютивної частини постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 04 липня 2011 року у справі № 2а-2710/11/0544 доповнити після дати «з 19.11.2010 року» наступною датою «до 23.07.2011 року».

Абзац четвертий та пятий викласти в наступній редакції:

«Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку щодо нарахування ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009, 2010 роки в розмірі, встановленому Постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку Ради за рахунок коштів Державного бюджету України (рахунок 1477, код програмної класифікації видатків (КПКВ) 2501250, код економічної класифікації видатків (КЕКВ) 1341, бюджетна програма «Компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, та допомоги на оздоровлення у разі звільнення з роботи громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») на користь ОСОБА_2 невиплачену суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в сумі 2748, 00 грн., за 2010 рік в сумі 2646,00 грн.

В іншій частини постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів: В.П. Юрченко

ОСОБА_4

ОСОБА_5