Справа № 815/3519/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3519/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Кулішенко Є.С.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Северина Юрія Петровича щодо повідомлення про нікчемність договору №990413455 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника (ІН НОМЕР_1), яка має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ІМЕКСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору №990413455 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2015р. позивач в особі ОСОБА_3 та ПАТ "Імексбанк" уклали договір №990413455 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р., за яким банк приймає від позивача на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 9250 євро у тимчасове строкове користування на строк до 23.07.2015р. Листом від 21.05.2015р. Уповноважена особа повідомила позивача, що договір від 20.01.2015р. може містити ознаки нікчемності, проте, на думку позивача, спрямованість на реальне настання правових наслідків договору №990413455 від 20.01.2015р. підтверджується меморіальним валютним ордером №20735 від 20.01.2015р. Позивачем також зазначено, що ПАТ "Імексбанк" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015р., тоді як договір з вкладником-позивачем укладено 20.01.2015р., тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Вважаючи вищезазначені дії відповідачів незаконними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Северина Ю.П. надав до суду заперечення на адміністративний позов (а.с.26-31), в яких зазначив, що у ході перевірки укладених Банком протягом року договорів, виявлено ряд операцій щодо безготівкових перерахувань грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, які відкриті в установі Банку, призначення платежу яких свідчить про нетиповий характер операції. Результатом таких операцій стало збільшення суми гарантованого відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Однією з таких операцій були правочини здійснені позивачем, а саме, 20 січня 2015 року з рахунку гр. ОСОБА_3 у філії АТ „Імексбанк" у м. Одесі на рахунок ОСОБА_1 перераховано 9250 Євро. Депозитні рахунки на ім'я ОСОБА_1, на вищевказану суму відкриті 20 січня цього року саме ОСОБА_3, а тому комісія банку прийшла до висновку щодо штучності та фіктивності створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду. Штучність та фіктивність спірного правочину підтверджує і той факт, що ОСОБА_3 шляхом перерахування на рахунки третіх осіб грошових коштів, фактично розбив свій рахунок і всі кошти намагається отримати за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб.

Представником відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надано до суду заперечення до адміністративного позову (а.с.69-71), в яких останнім зазначено, що оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку вкладників, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру та виплаті відшкодування, при цьому Фонд гарантування не володів та не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

20.01.2015р. між ПАТ "Імексбанк" та ОСОБА_3, як особою, що оформила вклад на користь ОСОБА_1, укладено договір №990413455 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р.(а.с.11).

Згідно договору №990413455 від 20.01.2015р. сума вкладу склала 9250 Євро.

Відповідно до п.1.8 постанови правління НБУ "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12.11.2003р. №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Таким чином, вкладний (депозитний) рахунок - вид банківського рахунку.

Відповідно до п. 3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року N 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Судом встановлено, що 15.01.2015р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 16/БТ "Про віднесення AT "Імексбанк" до категорії проблемних".

26.01.2015р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №50 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015р. прийнято рішення №16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Імексбанк", згідно з яким з 27.01.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "Імексбанк" - Северина Юрія Петровича.

Тимчасову адміністрацію в АТ "Імексбанк" запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015р. по 26.04.2015р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23.04.2015р. строк проведення тимчасової адміністрації в АТ "Імексбанк" та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Імексбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27 травня 2015 року № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "Імексбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "Імексбанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 27 травня 2015 року № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "Імексбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", Фонд з 04 червня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники АТ "Імексбанк" з 04 червня 2015 року до 15 липня 2015 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду ПАТ "Альфа-банк".

У травні 2015 року Уповноважена особа повідомила позивача, що в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації позивачем в установі АТ "Імексбанк" було проведено ряд операцій, що за попередніми висновками можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, передбачені підпунктом 7 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та запропонував позивачу надати свої письмові пояснення та можливо відповідні додаткові документи, що відсутні в установі АТ "Імексбанк", які сприятимуть досягненню цієї мети.

Вважаючи незаконними дії відповідачів щодо повідомлення про нікчемність операцій та не включення її до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вони суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушують право на отримання гарантованої суми вкладу, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012р. №4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року N 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Повноваження уповноваженої особи Фонду викладені в ст.37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до приписів якої уповноважена особа Фонду має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

З огляду на приписи ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повідомлення сторін про нікчемність договорів є законодавчо закріпленим правом уповноваженої особи Фонду.

Відтак, з урахуванням наявності підстав для повідомлення позивача про нікчемність договору №990413455, суд вважає, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Северин Ю.П. діяв в межах наданих йому законом повноважень.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Северина Юрія Петровича щодо повідомлення про нікчемність договору №990413455 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст.27 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином, Перелік вкладників складається та надається до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб саме уповноваженою особою Фонду.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 року № 14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п.2,4 Розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Загальний Реєстр). Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення Уповноваженою особою переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передачу Уповноваженою особою сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як судом вже зазначалося, до повноважень уповноваженої особи Фонду відноситься повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Крім того, ч.1 та ч.2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закріплено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Відповідно до ч.7 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань. Під час інвентаризації перевіряється наявність і відповідність балансової вартості фактичній вартості таких активів та зобов'язань неплатоспроможного банку.

Таким чином, Закон закріплює обов'язок уповноваженої особи Фонду, з метою збереження активів банку, провести інвентаризацію активів і зобов'язань банку та забезпечити перевірку правочинів вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

На виконання приведених норм та з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внаслідок незаконних дій працівників та/або клієнтів Банку, наказом Уповноваженої особи від 05 лютого 2015 року № 34-в створено комісію та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки (надалі - правочини).

Метою проведення перевірки було встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами Банку виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені в ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Перевірка проводилась в тому числі у відповідності до вимог "Методичних рекомендацій стосовно процедури тимчасового обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у неплатоспроможному банку банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам", затверджених протоколом Виконавчої дирекції Фонду гарантування № 036/15 від 10.02.2015 р., та здійснювалась за всіма типами - банківських рахунків, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників/клієнтів Банку, на предмет здійснення: - безготівкових перерахувань грошових коштів з рахунків юридичних та/або фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, відкритих в установі Банку, в тому числі: безготівкових перерахувань грошових коштів з поточних рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб, відкриті в установі Банку, з призначенням платежу не пов'язаним з трудовими відносинами; безготівкових перерахувань грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, відкриті в установі Банку, призначення платежу яких свідчить про нетиповий характер операції, в тому числі надання та повернення фінансової допомоги (позики), залучення коштів на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без зазначення підстав перерахування, тощо; безготівкових перерахувань грошових коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на рахунки фізичних осіб із неналежним призначенням платежу; - касових операцій без фактичного внесення/отримання фізичними особами готівкових коштів; - банківських операції, здійснених в період застосування обмежень відповідно до постанови Правління Національного банку України № 16/БТ від 15.01.2015 р. "Про віднесення банку до категорії проблемних"; - банківських операцій, проведених в позаопераційний час.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної перевірки було виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Вказані правочини передбачали вчинення дій, що підпадають під наведені вище критерії.

Так, зокрема, у ході перевірки було виявлено ряд операцій щодо безготівкових перерахувань грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, які відкриті в установі Банку, призначення платежу яких свідчить про нетиповий характер операції, в тому числі надання та повернення фінансової допомоги (позики), залучення коштів на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без зазначення підстав перерахування, тощо.

Зазначені операції мали нетиповий характер і результатом таких операцій стало збільшення суми гарантованого відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однією з таких операцій був правочини щодо перерахування 20.01.2015р. з рахунку гр. ОСОБА_3 у філії АТ "Імексбанк" у м.Одесі на рахунок позивача в тій же філії банку грошових коштів у розмірі 9250 Євро. Депозитний рахунок на ім'я позивача відкритий, також, 20.01.2015р. ОСОБА_3

Крім того, як встановлено судом 15.01.2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 16/БТ "Про віднесення AT "Імексбанк" до категорії проблемних", яку, як вбачається з відмітки на постанові, отримано банком 16.01.2015 року (а.с.32).

На підставі вказаної постанови AT "Імексбанк" було віднесено до категорії проблемних, крім того, для стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.32-35).

Фактично з 15.01.2015 року всім філіям і відділенням AT "Імексбанк" заборонено приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих депозитних рахунків.

Судом встановлено, що приписи зазначеного, як і встановлені Національним банком України обмеження, філією банку в м. Одесі щодо перерахування коштів з рахунку ОСОБА_3 на рахунок позивача, приєднання позивача до публічного договору, не було дотримано.

Як зазначив відповідач в запереченнях до адміністративного позову, ця обставина свідчить про штучність та фіктивність спірних правочинів і створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування за проведеними операціями та їх нікчемність.

Про штучність та фіктивність спірного правочину і створення правових підстав для отримання вищевказаними громадянами, а фактично позивачем, сум гарантованого відшкодування за наведеними вище операціями, як зазначив представник відповідача, міг свідчити зокрема той факт, що всі ці операції проводились в той час, коли Банк вже мав значну кількість невиконаних грошових зобов'язань перед іншими клієнтами - кредиторами Банку та не міг своєчасно і в повному обсязі виконувати їх грошові вимоги.

В дійсності всі зазначені вище операції не передбачали фактичного переміщення (видачу/виплату або перерахування) "реальних" грошових коштів та здійснювались виключно за рахунок внутрібанківських проводок.

Зазначений факт, тобто нездатність Банку належно виконувати прийняті на себе зобов'язання перед іншими клієнтами, знаходить своє підтвердження, зокрема, в постанові Правління Національного банку України №16/БТ від 15.01.2015 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії проблемних", де вказано, що окрім допущення інших порушень, в т.ч. існуючих нормативів, залишок коштів на кореспондентському рахунку Банку в Національному банку України є критично низьким і становить лише 25 млн. грн., в той час як зобов'язання Банку становлять 9 942 млн. грн., в т.ч. перед фізичними особами - 5 411 млн. грн. Недостатній розмір високоліквідних активів свідчить про високий рівень невиконання Банком зобов'язань перед Національним банком та іншими кредиторами. До Національного банку надходять численні скарги від клієнтів про неповернення Банком вкладів, відсотків за вкладами, невиконання розрахункових документів. З початку 2014 року до Національного банку від клієнтів Банку надійшло 416 скарг, зокрема за грудень 2014 року - 226 скарг, з початку 2015 року - 40 скарг. Невідповідність активів та пасивів Банку за строками погашення до 1-го місяця станом на 11 січня 2015року становить "-" 1 351 млн. грн.

В даному випадку як свідчать обставини справи та виявлено під час перевірки Уповноваженою особою Фонду, видача/виплата або перерахування "реальних" грошових коштів в дійсності не проводилась, натомість на підставі поданих Банку платіжних документів відбувалось виключно коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення в Фонду обов'язку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування по таким операціям.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На думку комісії банку, наведені операції були вчинені з наданням окремим кредиторам - клієнтам Банку нічим не обумовленої переваги, порівняно від інших кредиторів з аналогічними вимогами (підпункт 7 п. 3 ст. 38 Закону № 4452-УІ), а також про можливе вчинення цими особами - клієнтами Банку спроби здійснити замах на заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Отже, правочин, спрямований на безпідставне та незаконне заволодіння майном держави вважаться таким, що порушує публічний порядок, а відтак нікчемний. В силу ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

В даному випадку, як свідчать обставини справи та виявлено під час перевірки Уповноваженою особою Фонду, позивач шляхом отримання з рахунку ОСОБА_3 коштів та приєднання їх до публічного договору банківського вкладу мав за мету відшкодування грошових коштів в межах граничного розділу 200000 грн. за рахунок держави.

Вищезазначені обставини позивачем не спростовані, як і не надано аргументованих пояснень з приводу доцільності здійснення вищезазначених операцій з неплатоспроможним банком, який на той момент вже не виконував та не міг виконувати свої зобов'язання перед клієнтами, враховуючи існування постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року № 16/БТ "Про віднесення AT "Імексбанк" до категорії проблемних".

Враховуючи викладене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ІМЕКСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору №990413455 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, також, не підлягає задоволенню.

Крім того, з урахуванням того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затверджує Загальний реєстр на підставі Переліку вкладників, складеного уповноваженою особою, суд дійшов висновку й про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П.Марин