Справа № 1522/28313/12
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_2, про скасування розпорядження від 08 вересня 2006 року № 2213 - без змін.
Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення даного адміністративного позову без розгляду з підстав повторного неприбуття позивача у судові засідання, належним чином та своєчасно сповіщеної про дату, час та місце їх проведення.
Частиною 3 статті 25 КАС України передбачено, що суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
Згідно ч. 3 ст. 128 КАС України підставою для залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Пунктом 1 частини 3 статті 49 КАС України визначено, що особи, які беруть участь у справі мають право знати про дату, час і місце судового розгляду, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
Згідно частини 3 цієї ж статті судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 КАС повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.
Статтею 36 КАС України визначено, що часом вручення повістки вважається день заповнення розписки адресатом, його представником, повнолітнім членом сім'ї адресата, який проживає разом з ним, службовою особою органу, підприємства, установи, організації.
Доходячи до висновку щодо залишення адміністративного позову без розгляду з підстав повторного неприбуття позивача у судові засідання 18.06.2015 року та 24.06.2015 року, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вказав про належне сповіщення позивача про розгляд справи, відсутність підстав для відкладення розгляду справи та клопотань позивача про розгляд справи за його відсутності.
Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Так, як вбачається з матеріалів справи, про судові засідання, призначені на 18.06.2015 року та 24.06.2015 року позивач та/або її представник належним чином не повідомлялись, докази їх належного повідомлення матеріали справи не містять.
Наявне в матеріалах справи повідомлення кур'єрської служби доставки (а.с.102а т.3) не можна вважати доказом належного повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 18.06.2015 року, оскільки це повідомлення взагалі не містить підпису ОСОБА_1 про отримання цього поштового відправлення, як того вимагають зазначені положення ст. 36 КАС України.
Крім того, наявна в ньому відмітка «отказались принимать» не скріплена будь-яким підписом відповідної посадової особи відділення поштового зв'язку, не містить дати коли відбулись ці обставини, що унеможливлює надання оцінці вказаному повідомленню в розумінні змісту поняття «належне повідомлення» за правилами КАС України.
Також, не можна вважати доказом належного повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 24.06.2015 року, корінець повідомлення кур'єрської служби доставки (а.с.110 т.3), оскільки це повідомлення, так само, як і попереднє, не містить підпису ОСОБА_1 про отримання цього поштового відправлення.
Крім того, за змістом відмітки «отказались открывать дверь», що міститься у вказаному повідомленні, вбачається, що кур'єр виходив за адресою позивача для вручення повістки про виклик у судове засідання на 24.06.2015 року - 22.06.2015 року, тобто не за три дні до проведення цього засідання, як того вимагають положення ч. 3 ст. 35 КАС України.
Окрім викладеного, із зазначеної відмітки «отказались открывать дверь» не можливо встановити чи ці дії були вчинені саме позивачем або саме повнолітнім членом сім'ї адресата, як того передбачають положення ст. 36 КАС України.
Будь-яких відомостей щодо повідомлення представника позивача про дату, час та місце проведення судових засідань 18 та 24.06.2015 року матеріали справи, також, не містять.
Крім того, судом, взагалі не надано оцінці тієї обставини, що представником позивача 17.06.2015 року було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника позивача на лікування, до якого був доданий відповідний медичний висновок від 15.06.2015 року ОНІІГБТТ ім. ак. В.П. Філатова (а.с.106-107 т.3).
За таких обставин, вважаю, що матеріали справи не свідчать про повторність неприбуття позивача у судові засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце проведення таких судових засідань та відповідно наявності підстав для застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.
Суддя Коваль М.П.