Справа № 2-а-406/10
Суддя: Круль І.В. І. В.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
Справа №2а-406/2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 р. смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Круль І.В.

секретаря Карабінович О.С.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду в Богородчанському районі про стягнення доплати до пенсії «Дитині війни»,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі про визнання дій, що виразилися у виплаті надбавки до пенсії, передбаченої законом України «Про соціальний захист дітей війни» не в повному обсязі протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити таку надбавку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що належить до категорії громадян, на яких поширюються соціальні гарантії, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни їй належало виплачувати щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Така допомога їй не виплачувалась. Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України» дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено, однак рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 та 22.05.2008 року такі обмеження виплат визнані неконституційним. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

В судове засідання позивачка не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення в якому зазначено, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачка вправі отримувати підвищену пенсію. Одночасно вказав на те, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №489-У від 19.12.2006 року дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року внесено зміни до ст.6 Закону. Відповідно до цих змін з 01.01.2008 року ОСОБА_2 виплачувалася надбавка до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Після визнання незаконними Положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» була прийнята Постанова КМ України № 530, якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується надбавка до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Така також виплачувалася позивачці в 2009-2010 роках і виплачується в даний час.

Крім того, зазначила, що на позовні вимоги, заявлені позивачкою, відповідно до ч.5 ст.99 КАС України поширюється місячний строк позовної давності. Просить у задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні їй відповідати.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка належить до категорії громадян, на яких поширюються соціальні гарантії, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни (а.с.7).

Відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-29/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, зокрема положення п.12 ст.71 та ст. 111. якими було зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які внесені відповідно до підпункту 2 пункту 41 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими особам зі статусом «дитина війни» встановлено розмір підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тому діє норма, відповідно з якою такий розмір становить на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позиція відповідача щодо неможливості застосування ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування для розрахунку надбавки, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни є надуманою, оскільки іншого визначення мінімального розміру пенсії у законодавстві не дано.

Так, у відповідності до ст.17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року, основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 19 цього Закону встановлено, що виключно Законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово- комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Оскільки в даному випадку йдеться про підвищення пенсії, управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, де позивачка перебуває на обліку як пенсіонер, є належним відповідачем. Посилання представника управління ПФУ на недостатнє фінансування вказаних видатків з державного бюджету не

може бути підставою для відмови у виплаті коштів цій категорії осіб. Органи Пенсійного Фонду України у такому випадку вправі самостійно ставити питання про виділення додаткових субвенцій з Державного бюджету на покриття понесених витрат.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем - управлінням Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі допущено порушення права позивачки на отримання надбавки до пенсії в розмірі, визначеному Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Ч.2 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлюється інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка звернулася з позовною заявою до Богородчанського районного суду 26 жовтня 2010 року, тому перерахунку підлягає надбавка до пенсії за період з 26 квітня 2010 року по даний час.

На підставі ст.8 Конституції України, ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, рішення Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст.ст. 99, 161-163 КАС України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі Івано- Франківської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 надбавки до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі, що обчислюється з урахуванням мінімальної пенсії за віком за період з 26 квітня 2010 року по даний час неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі Івано- Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі, що обчислюється з урахуванням мінімальної пенсії за віком за період з 26 квітня 2010 року по даний час.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня її проголошення або отримання копії.

Головуюча