Справа № 2-а-37/10
Суддя: Павловський В.К.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Корецький районний суд Рівненської області
Справа № 2-а-37/1 о
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судці Павловського В.К.

при секретарі Федичканич В.Ю.

з участю:

позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Встановив:

Постановою про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2009 року за № 17-14-015/0001, головним державним інспектором Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області. ОСОБА_3, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок, за порушення п. 1 ст. 116 КЗпП України за, що передбачена відповідальність відповідно за ст. 188*6 КУпАП.

Як слідує із позовної заяви, позивач дійсно прийняла на роботу, гр. ОСОБА_4, на ВК "Корецьпобутсервіс" тимчасово на період відсутності основного працівника та була звільнена з роботи 08 травня 2009 року. Заробітну плату отримувала: 05.05.2009 року - 200 (двісті) гривень 00 копійок; 13.05.2009 року - 428 (чотириста двадцять вісім) гривень 15 копійок; 04.06.2009 року - 134 (сто тридцять чотири) гривні 27 копійок. В зв'язку з вимогою інспекції праці, звільненій була нарахована індексація на виплачену заробітну плату, яка виплачена 02 вересня 2009 року в сумі - 49 (сорок дев'ять) гривень 03 копійки. Також вимоги інспектора Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області, викладені в п. 1 припису № 17-14-015/0018-0017 від 07 серпня 2009 року позивачем були повністю виконані.

Що стосується звільнення та проведення повного розрахунку з гр. ОСОБА_5, яка перебувала на посаді директора ТзОВ "Мрія" до його ліквідації, то позивач зазначає, що власником товариства "Мрія", були засновники товариства (його учасники), які відповідно до вимог Статуту ТзОВ "Мрія", мали право на звільнення учасників товариства. Після ліквідації ТзОВ "Мрія" шляхом перетворення в виробничий кооператив "Корецьпобутсергіс" до останнього перейшли всі майнові права ліквідованого товариства. Також гр. ОСОБА_5 перебуваючи на посаді директора ТзОВ "Мрія", являлась пенсіонером та отримувала пенсію, а тому за таких обставин звільнення з роботи чи не звільнення ніяким чином не порушувало її прав, крім того вона самовільно забрала свою трудову книжку, бухгалтерські документи, книги наказів та інші документи які належали ТзОВ "Мрія", також на протязі більше шести місяців без поважних причин взагалі не виходила на роботу, про що є відповідні документи.

Представник позивача в судовому засіданні, суду пояснив, що постанова Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 188*6 КУпАП та накладення штрафу в сумі 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок підлягає скасуванню із слідуючих підстав:

Дана постанова винесена по результатах повторної перевірки - акт № 17-14-015 /0001 від 04.11.2009 року та припису інспекції праці № 17-14-015/0018-0017 від 07.08.2009 року за невиконання п. 1 припису, не усуненню порушень вимог ст. 116 КЗпП України.

В п. 1 припису говориться в порушення вимог п. 1 ст. 116 КЗпП України зі звільненими працівниками не проводиться повний розрахунок в день звільнення.

Так ОСОБА_4 звільнена з роботи 05.05.2009 року, наказ № 24, розрахункові отримала разом із виплатою заробітної плати.

В п. 1 припису на ст. 2 після слова ПРИПИСУЮ вказано: усунути порушення вимог ст. 116 КЗпП України в строк до 07.10.2009 року.

В повторному акті перевірки, який вказаний вище на ст. 1 на звороті в графі "На день перевірки виявлено" вказано, що головою правління ОСОБА_6 надано відповіді №^53 від 27.08.2009 року, № 59 від 02.10.2009 року на припис № 17-14-015/0018-0017 від 07.08.2009 року.

Порушення вимог законодавства, вказаних в п.п. 2-5 припису усунуто, про що надано письмову відповідь.

По П.1 припису головою правління надано відповідь № 59, в якій зазначається, що керівництво ВК "Корецьпобутсервіс" немає відношення до звільнення ОСОБА_5

В графі акту перевірки "Перевіркою встановлено" йдеться виклад результатів перевірки щодо ОСОБА_5

В документах, винесених Державним інспектором праці (акті перевірки, приписі, протоколі про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення) ОСОБА_6 є суттєві розбіжності: п. 1 припису щодо ОСОБА_4 та вимоги припису щодо виконання вимог ст. 116 КЗпП України по цьому пункту керівником ВК "Корецьпобутсервіс" виконано своєчасно - відповідь №№ 53 та 59. З цих підстав, які безпосередньо вказані в приписі та постанові про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності є безпідставним.

ІЦодо невиконання вимог ст. 116 КЗпП України відносно ОСОБА_5 ст. 116 КЗпП України визначає порядок та строки проведення розрахунків з працівниками після їх звільнення з роботи.

ОСОБА_5 на роботу в ВК "Корецьпобутсервіс" не приймалася, не переводилася і питання про її звільнення ОСОБА_6, як керівником кооперативу не приймалося.

ОСОБА_6, як керівник ВК "Корецьпобутсервіс" несе відповідальність за порушення трудового законодавства щодо працівників прийнятих на роботу в кооператив по переводу, нових працівників з питань, визначених законодавством. Однак вона не несе відповідальності за порушення трудового законодавства, якщо вони були допущені в іншому підприємстві при іншому керівникові.

Виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться працівникові при його звільненні. Щодо ОСОБА_5 документи про і'ї звільнення відсутні. Кооперативом таке рішення не приймалося. В передаточному акті від ТзОВ "Мрія" заборгованості по ОСОБА_5 не значиться.

Правових підстав для виплати компенсації за 13 років колишньому керівникові, який сам м.ав дотримуєатимся та виконувати трудове законодавство і щодо себе у керівництва кооперативу не має.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що інспектором праці при проведенні перевірки були тільки переглянуті облікові карточки, в тому числі і ОСОБА_5 починаючи з 2008 року. Оригінали інших, належних документів, як то книги наказів за 13 років (на підприємстві взагалі відсутні), книги обліку виплати заробітної плати в тому числі відпускних, інспектором взагалі не перевірялися.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 показала, що облікові картки за вказані 13 років вели різні особи і їх достовірність викликає сумніви.

Крім того вказаний свідок та допитана головний бухгалтер ОСОБА_8 також показали, що в січні 2008 року ОСОБА_5 знаходилась у відпустці і суду надані про це відповідні документи. Однак в акті перевірки вказані обставини відсутні, що говорить про поверховість її проведення, недостовірність висновків об'єктивним обставинам справи.

Результати перевірки фактично викладені з заяви ОСОБА_5 без належного підтвердження результатами перевірки документів колишнього ТзОВ "Мрія".

За таких обставин притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 188*6 КУпАП та накладення штрафу в сумі 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок є незаконним.

Представник відповідача надіслав до суду, заперечення, в якому зазначив, що Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області, ознайомившись з адміністративним позовом від 09.11.2009 року ОСОБА_6 до Територіальної Державної інспекції праці в Рівненській області, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення зг ст. 188*6 КУпАП, вирішило дати письмове заперечення на позовні вимоги в частині стягнення 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок, витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом; проте ч. 2 розділу XI ЦПК України вказує, що частина друга статті 84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави від 27.04.2006 року за № 590, якщо компенсація, витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення сплачується іншою стороною то її граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечує проти його задоволення, проте будь-яких вагомих аргументів в підтвердження заперечення позову не надав, доводи позовної заяви не спростував.

Не спростував дані докази і допитаний в якості свідка державний інспектор Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області. ОСОБА_3

Ст. 280 КУпАП, стверджує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши думку позивача його представника та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом достовірно встановлено, що 04 листопада 2009 року, головним державним інспектором Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області. ОСОБА_3, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 900 | (дев'ятсот) гривень 00 копійок, за порушення п. 1 ст. 116 КЗпП України за, що |^ передбачена відповідальність відповідно за ст. 188*6 КУпАП.

Ст. 293 КУпАП стверджує, що орган (посадова особа) при розгляді скарги і протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення в тому числі про скасування постанови, закриття справи.

Викладені доводи представника відповідача по обставинах скоєного правопорушення в повній мірі не спростовують викладеного у позовній заяві.

Згідно зі ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування, а в адміністративних справах ^ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач відповідно не довів правильність своїх дій, належних доводів та заперечень позовних вимог не надав.

Таким чином суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188*6 КУАП, а постанова від 04 листопада 2009 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 188*6 КУАП та стягнення штрафу в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок підлягає скасуванню як незаконна.

Керуючись ст. 293 КУпАП та на підставі ст.ст. 8-12, 14, 17, 70-72, 100, 104, 159-163

КАС України суд, -

Постановив:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 17-14- 015/0001 від 04 листопада 2009 року про накладення на голову правління виробничого кооперативу "Корецьпобутсервіс" ОСОБА_1 штрафу в сумі 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок за адміністративне правопорушення передбачене ст. 188*6 КУпАП -визнати незаконною та скасувати її.

Постанова може бути оскаржена за заявою про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня ії проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ з дня її складення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського окружного апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених законодавством залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку.