Справа № 823/2398/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року справа № 823/2398/15

12 год. 45 хв.м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, позивача ОСОБА_2 - особисто, представника позивачів ОСОБА_1 - за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) з адміністративним позовом до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач), в якому просять:

- визнати протиправною відмову головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні позивачам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області;

- зобов'язати головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяви позивачів про надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на ті обставини, що вони звернулись до головного управління Держземагентства у Черкаській області із заявами від 12.05.2015 про надання їм дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району. Рішенням Білозірської сільської ради Черкаського району від 09.06.2015 року № 94-1/VІ «Про погодження надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам» відмовлено позивачам в надані дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею по 0,12 га у власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, у зв'язку з тим, що вказаний масив передбачений для відведення учасникам АТО. Враховуючи заперечення органу місцевого самоврядування стосовно надання дозволів позивачам на розроблення документації із землеустрою, головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області листами від 11.06.2015 відмовлено позивачам у їх наданні. Разом з цим, позивачі вважають, що відповідач відмовивши йому у наданні дозволів на розробку проектів із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 0,12 га для садівництва порушив вимоги Земельного кодексу України. В судовому засіданні позивач та представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених вище.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 23), в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки не повідомив.

Ухвалу суду від 02.09.2015 року про витребування додаткових доказів по справі відповідач не виконав, в зв'язку з чим суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивачів та представника позивачів, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Позивачі звернувся до головного управління Держземагентства у Черкаській області із заявами від 12.05.2015 про надання їм дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

В подальшому, головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, на виконання доручення віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В. Б. від 08.10.2014 №37732/0/1-14, надіслало до Білозірської сільської ради запит про висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості надання позивачам дозволів на розробку документації із землеустрою.

Рішенням Білозірської сільської ради Черкаського району від 09.06.2015 року № 94-1/VІ «Про погодження надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам» відмовлено позивачам в надані дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею по 0,12 га кожному у власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, у зв'язку з тим, що вказаний масив передбачений для відведення учасникам АТО.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листами від 11.06.2015 відмовило позивачам у наданні відповідних дозволів на розробку проекту землеустрою, в зв'язку з тим, що рішенням Білозірської сільської ради від 09.06.2015 року № 94-1/VІ відмовлено у наданні позивачам відповідних дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Згідно з ст. 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

На виконання доручення віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В. Б. від 08.10.2014 №37732/0/1-14, наказом Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України" введені в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 (протокол засідання № 2) "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" № 2/1.

Відповідно до пункту 2 рішення колегії № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Відповідно до пп. 2.3 п. 2 рішення колегії Держземагентства України № 2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із ч. 3 ст. 123 ЗК України, якою визначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Разом з цим, в рішенні Білозірської сільської ради Черкаського району від 09.06.2015 № 94-1/VІ мотивованих заперечень стосовно надання позивачам дозволів на розроблення документації із землеустрою, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України - Білозірською сільською радою Черкаського району не наведено.

Слід наголосити, що п. 2.4 рішення колегії Держземагентства України № 2/1 визначено, що у разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Враховуючи, що Білозірська сільська рада Черкаського району своїм рішенням від 09.06.2015 № 94-1/VІ надала заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства (не передбачені частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України), відповідач безпідставно відмовив позивачам у наданні відповідних дозволів на розробку проектів землеустрою, з підстав, зазначених у рішенні Білозірської сільської ради Черкаського району.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмови головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні позивачам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області, які оформлені листами від 11.06.2015, є протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними відмови головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Зобов'язати головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для садівництва площею 0,12 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Стягнути з головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп., на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп., на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп., на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. та на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2015 року.