Справа № 820/5184/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

10.09.2015 р. № 820/5184/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3, в якому просить суд визнати незаконним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 27.11.2014 року №17538066 в частині відмови в реєстрації права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 16.06.2015 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на її думку, рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на належне позивачу майно від 27.11.2014р. №17538066 прийняте незаконно, оскільки винесено всупереч положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Від відповідача - державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відносно позивача прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а також вважає, що відсутні підстави для його скасування. При цьому зазначила, що оскаржуване рішення прийнято у зв'язку з тим, що після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не усунено обставини, що були підставою для прийняття такого рішення.

Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неприбуття суду не повідомила.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неприбуття суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача та третіх осіб.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач 17.11.2014 року разом з ОСОБА_7 звернулися до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій вони просили зареєструвати право спільної сумісної власності на 1/4 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з облікової справи №8991839 (а.с.28-65), позивачем разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додано документи, а саме:

- копію рішення Київського районного суду міста Харкова від 18.09.2013р. та копію ухвали Київського районного суду міста Харкова 01.07.2013р.;

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

- документ про сплату державного мита;

- копію паспортів та копії реєстраційного номера облікової картки платника податку згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків щодо кожного із заявників.

Інших додатків до заяви позивач не надавала.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.11.2014 року за №17382204 (а.с.50) та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків.

Як вбачається з вказаного рішення, підставою для зупинення розгляду заяви стала відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав власності на 1/4 частину квартири за ОСОБА_7, яку суд визнав спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і яку ОСОБА_7 передав до спільної сумісної власності з ОСОБА_8 на підставі договору від 30.10.1999р.

На виконання рішення державного реєстратора позивачем надано документи, а саме:

- пояснення заявника від 26.11.2014р.;

- копію з копії свідоцтва про право на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 14.01.1994р., посвідчену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 від 11.02.2014р. №64;

- копію з фотокопії свідоцтва про право на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 14.01.1994р.;

- копію рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 15.03.2012р., справа №2002/767/12;

- копію рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 15.03.2012р., справа №2002/767/12;

- копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013р., справа №2018/20015/2012;

- копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013р., справа №2018/20015/2012;

- копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р., справа №2018/20015/2012;

- копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р., справа №2018/20015/2012;

- копію з копії постанови №13946/1 від 06.12.2001р., посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 22.11.2013. №2997;

- копію з копії постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.12.2001 року №13916/1.

На підтвердження права власності позивачем надано рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013р. по справі №2018/20015/2012 та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013р. по справі №2018/20015/2012. Згідно вказаних рішень позивач набула права спільної сумісної власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, яку суд визнав спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і яку останній передав до спільної сумісної власності з ОСОБА_1 на підставі договору від 30.10.1999р.

На підставі наданих позивачем документів відповідачем прийнято рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2014 року №17536510 (а.с.60).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за наслідками розгляду заяви та усіх поданих документів, прийнято рішення від 27.11.2014 року №17538066 про відмову у державній реєстрації права спільної сумісної власності на 1/4 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, за суб'єктом - ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.61).

Підставою для відмови у державній реєстрації права власності є неможливість встановити правові підстави проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на частину квартири, а також неможливість встановити відчуження якої частки зазначеної квартири в реєстрі, було підставою виникнення речового права у заявників.

Такий висновок державного реєстратора зроблено з огляду на те, що у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно наявний запис про зареєстроване право на квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідних частках за співвласниками, сума часток яких складає одиницю (квартира в цілому). Серед зазначених співвласників відсутній ОСОБА_7

При цьому суд зазначає, що позивач вже зверталася щодо оскарження рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 27.11.2014 року №17538066 з інших підстав.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 року по справі №820/2967/15 за адміністративним позовом ОСОБА_11 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 27.11.2014р.№17538066 в частині визначення підстав для відмови у державній реєстрації права власності, відсутність у рішеннях та ухвалах суду, які надані до заяви як підстава для проведення реєстрації, дати набрання чинності, яка набрала законної сили 28.05.2015 року.

Отже, відсутні підстави для закриття провадження у даній справі, оскільки у справі №820/2967/15 за адміністративним позовом ОСОБА_11 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним - розглянуто інший спір.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 та Інструкцією щодо поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, зі змінами внесеними згідно з наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 1209.2014 року №250.

Згідно ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-ІV, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, саме внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно ч. 7 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових правпроводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини пятої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав та їх обтяжень, проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, державний реєстратора самостійним суб'єктом владних повноважень, якому надано право від власного імені виступати позивачем або відповідачем у суді, набувати процесуальних прав та здійснювати процесуальні обов'язки.

Суд зазначає, що Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначено, що державна реєстрація прав, надання відмови в ній проводяться у строк, що не перевищує 14 робочих днів з моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (далі - заява про державну реєстрацію), крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява про державну реєстрацію подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо. У разі коли виникнення, перехід або припинення права власності на житловий будинок, будівлю або споруду відбувається одночасно з виникненням, переходом або припиненням у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію щодо таких обєктів. Орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви про державну реєстрацію в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу їх реєстрації. Моментом прийняття заяви про державну реєстрацію вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Орган державної реєстрації прав, нотаріус видає заявникові картку прийому заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Таким чином, заявник в процедурі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого майна заяву, встановленої форми.

Відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. (п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Відповідно до п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначено повноваження державного реєстратора: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8.1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6 про визнання договору дійсним та визнання майна спільним сумісним, позовні вимоги задоволено. Визнано дійсним договір від 30.10.1999 року, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_7 визначили своїм спільним сумісним майном 1/4 частини квартири №13 по вул. Метробудівників у буд.40 в м. Харкові, яка на час укладення договору від 30.10.1999 року належала ОСОБА_15 на підставі свідоцтва від 14.01.1994 року про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду та визнано 1/4 частину квартири №13 по вул. Метробудівників у буд.40 в м. Харкові, яка належала ОСОБА_15 на час укладення між ними договору від 30.10.1999 року, - спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.7-8). Зазначене рішення роз'яснено ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2013 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 набула право спільної сумісної власності на 1/4 частину квартири №13 по вул. Метробудівників у буд.40 в м. Харкові, яку суд визнав спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і яку ОСОБА_7 передав до спільної сумісної власності ОСОБА_1 на підставі договору від 30.10.1999 р. (а.с.9).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на час звернення позивача з заявою про реєстрацію права власності на 1/4 частини зазначеної квартири відсутні відомості про реєстрацію прав власності на 1/4 частину квартири за ОСОБА_7 При цьому визначено право власності за ОСОБА_4 в розмірі 1/4, ОСОБА_5 - 1/2, ОСОБА_6 - 1/4. Наведене підтверджується наявним витягом з реєстрів, який міститься в матеріалах облікової справи №89918 щодо реєстрації права власності на квартиру №13 по вул. Метробудівників у буд.40 в м. Харкові (а.с.48-49).

Отже, визначені частки за відповідними власниками складають одиницю (квартиру вцілому). Серед зазначених співвласників відсутній ОСОБА_7

Відповідно п. 3.2 Інструкції щодо поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Таким чином, відповідачем обґрунтовано відмовлено в реєстрації частини квартири за позивачем, з огляду на наявність у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про зареєстроване право на квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідних частках за співвласниками, сума часток яких складає одиницю (квартира в цілому). Серед зазначених співвласників відсутній ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 27.11.2014 року №17538066 є обґрунтованим та правомірним, отже, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 27.11.2014 року №17538066 в частині відмови в реєстрації права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17 вересня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.