Справа № 804/8384/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 р.Справа №804/8384/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дімет» про накладення арешту на кошти платника податків, -
9 липня 2015 року Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дімет» про накладення арешту на кошти платника податків у банківських установах.
Ухвалою суду від 6 серпня 2015 року допущено заміну позивача його правонаступником Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у звязку із проведеною реорганізацією.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Ухвалу про відкриття провадження у справі та повістки про виклики у судові засідання судом направлено на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, рекомендованим поштовим відправленням, але конверти двічі повернуто на адресу суду у звязку із неврученням. Згідно частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов'язань, нарахованих по:
Податковий борг по податку на додану вартість виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов'язань, нарахованих по:
- декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року в сумі 83 грн. по терміну сплати 02.03.2013 року;
- декларації з податку на додану вартість за березень 2013 року в сумі 27 грн. по терміну сплати 30.04.2013 року;
- пені, нарахованої в КОР, в сумі 0,66 грн.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року по справі №2а/0470/668/12 у задоволенні позовних вимог відмовлено, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі від 28.11.2013 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Контролюючим органом надіслано податкову вимогу №224 від 12.02.2013 року, яка вручена 18.04.2013 року, проте у добровільному порядку суми податкового боргу не погашені.
Заступником начальника ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ОСОБА_3 прийнято рішення №51 від 12.02.2013 року про опис майна у податкову заставу ТОВ «Дімет». З метою виявлення наявності активів надіслані запити:
- УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області;
- Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області;
- Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
На підставі відповідей з УДАІ УМВС та Державної інспекції сільського господарства, майно за ТОВ «Дімет» не зареєстровано. Згідно відповіді Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - все майно підприємства арештовано АНД ВДВС ДМУЮ в інтересах Управління Пенсійного фонду України в АНД районі м. Дніпропетровська (без зазначення об'єкту нерухомого майна).
Контролюючим органом направлено платнику податків 09.04.2013 року лист №8721/10/19-025 щодо надання переліку майна, яке перебуває у власності ТОВ «Дімет», з метою його опису у податкову заставу, відповідь на який не надходила.
Працівниками ДПІ в АНД районі здійснено вихід за юридичною адресою платника податків та встановлено факт відсутності ТОВ «Дімет» за податковою адресою, про що складено повідомлення форми №18-ОПП.
В зв'язку з неможливістю опису майна у податкову заставу, податковим керуючим складено ОСОБА_2 про перешкоджання платником податків виконанню повноважень від 13.12.2014 року №2/35339435.
У зв'язку із вищевикладеними обставинами контролюючий орган звернувся із цим позовом про накладення арешту на кошти платника податків у банківських установах, із посиланням на підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов суд виходить із того, що позовні вимоги заявлені в порядку підпункту 20.1.33 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України, відповідно до якого органи податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Необхідною умовою для реалізації наведеного права є наявність наступних умов:
- наявність у платника податків податкового боргу;
- відсутність у платника податків майна та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Вищевказані умови у розглянутій справі є додержаними.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що процедура арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, що застосовується на підставі підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є самостійною процедурою, направленою на забезпечення погашення податкового боргу платника податків, та не є різновидом адміністративного арешту коштів, передбаченого статтею 94 вказаного Кодексу, оскільки не співпадають умови (підстави) застосування кожного з видів арешту.
Так, відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків, якій в подальшому у тексті кодексу скорочено йменується «арешт майна» є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом, і застосовується керівником органу державної податкової служби шляхом прийняття рішення про застосування арешту майна тільки у випадках, коли з'ясовується одна з таких обставин:
94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;
94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.
Як вбачається, жодний з цих підпунктів пунктів не передбачає простого факту наявності податкового боргу для застосування адміністративного арешту майна, крім того, жодна із визначених підстав не передбачає відсутність у платника податків майна та/або випадку коли його балансова вартість менша суми податкового боргу та/або коли таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ототожнювання процедур, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та статтею 94 Податкового кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем доведено наявність податкового боргу та відсутність у платника податків майна для погашення податкового боргу.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дімет» про накладення арешту на кошти платника податків задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1