Справа № 810/5990/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м.Київ К/800/7951/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними дій та скасування картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» звернулося з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, у якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у митному оформленні товарів за ставкою 7% ПДВ та скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через мирний кордон України від 15 вересня 2014 року №125120105/2014/00360.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про протиправність відмови відповідача у митному оформленні товарів із застосуванням ставки податку на додану вартість у розмірі 7% з посиланням на відсутність дозволу центрального органу виконавчої влади для застосування в межах клінічних випробувань імпортованих препаратів, оскільки позивачем митному органу подавались висновки щодо проведення клінічного випробування та листи повідомлення МОЗ України. Вважає, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Київської митниці Міндоходів щодо відмови ТОВ «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» в митному оформленні товарів за ставкою 7% ПДВ; скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 15 вересня 2014 року №125120105/2014/00360.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані протиправною відмовою митного органу у розмитненні товару за ставкою ПДВ 7%, оскільки позивачем надані достатні документи, які підтверджують наявність підстав для оподаткування ввезеного товару за зменшеною ставкою відповідно до п.п.«в» п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Київська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність прийняття оскаржуваної картки відмови у зв'язку з ненаданням позивачем дозволу на проведення клінічних випробувань, який надається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25 квітня 2011 між компанією «Sanofi-Aventis Recherche & Developpement» (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» (отримувач) укладено контракт за № 1, відповідно до умов якого замовник зобов'язується поставити отримувачу лікарські засоби, обладнання та супровідні матеріали для проведення клінічних випробувань.

У вересні 2014 року ТОВ «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» для розмитнення товарів, які поставлялися в рамках контракту від 25 квітня 2011 року № 1, митному органу подані митні декларації МД-2, МД-6 за №321140 та МД-2, МД-6 за №321178 та відповідні супровідні документи для розмитнення товарів (незареєстрованого лікарського засобу SAR 153191 (REGN88)), а саме: авіаційна вантажна накладна №566-12727215 від 10 вересня 2014 року, інвойс №804-022 від 19 серпня 2014 року, лист-повідомлення від 02 вересня 2014 року за №18.01-03КВ1406, висновок від 15 червня 2014 року №546/КД, контракт від 25 квітня 2011 року №1, додаток №41 до контракту від 25 квітня 2011 року №1.

Позивачем товар задекларовано за ставкою ПДВ 7% на підставі ст.193 Податкового кодексу України (лікарські засоби, що будуть використовуватися в рамках клінічних випробувань).

За результатами перевірки поданих позивачем документів, відповідачем відмовлено в декларуванні товару за ставкою ПДВ 7%, про що видано картку відмови від 15 вересня 2014 року №125120105/2014/00360.

Підставою для такої відмови в декларуванні товарів митницею зазначено про ненадання дозволу центрального органу виконавчої влади для застосування у межах клінічних випробувань імпортованих препаратів.

Відповідно до п.п.«в» п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України ставки податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно ст.7 Закону України «Про лікарські засоби» клінічні випробування лікарських засобів проводяться з метою встановлення або підтвердження ефективності та нешкідливості лікарського засобу. Порядок проведення експертизи матеріалів клінічних випробувань встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Порядок проведення експертизи матеріалів клінічних випробувань встановлюється центральним органом виконавчої влади, що затверджує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про лікарські засоби» контроль за ввезенням на митну територію України лікарських засобів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю якості та безпеки лікарських засобів. Незареєстровані лікарські засоби можуть ввозитись на митну територію України для, зокрема, проведення доклінічних досліджень, фармацевтичної розробки і клінічних випробувань.

Порядок ввезення лікарських засобів у зазначених випадках (крім ввезення для переміщення транзитом через територію України або для поміщення в митний режим митного складу) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №467/2011, Міністерство охорони здоров'я України (МОЗ України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, формуванні державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням.

МОЗ України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, затверджує порядки: надання одноразового дозволу на ввезення на митну територію України незареєстрованих лікарських засобів, стандартних зразків, реагентів, ввезення і вивезення зразків біологічного матеріалу та супутніх матеріалів, призначених для проведення доклінічних, клінічних випробувань і наукових досліджень; дозволяє ввезення незареєстрованих в Україні лікарських засобів у встановленому законодавством порядку; приймає рішення про проведення клінічних випробувань лікарських засобів.

Наказом Міністерства охорони здоров'я від 23 вересня 2009 року №690 затверджено Порядок проведення клінічних випробувань лікарських засобів та експертизи матеріалів клінічних випробувань і Типового положення про комісії з питань етики (Порядок №690), відповідно до п.3.5 якого усі клінічні випробування розпочинаються після отримання позитивного Висновку, затвердженого ЦОВВ, та протоколу комісії(й) з питань етики при ЛПЗ, де безпосередньо має проводитися клінічне випробування щодо погодження даного клінічного випробування, що є підставою для початку його проведення.

Відповідно до положень Регламенту «Про взаємодію Управління розвитку фармацевтичного сектору галузі охорони здоров'я МОЗ України та ДП «Державний експертний центр МОЗ України», затвердженого наказом Міністерство охорони здоров'я, від 09 лютого 2012 року № 98 (в редакції від 07 березня 2012 року № 158) за результатами проведеної експертизи матеріалів клінічного випробування/суттєвої поправки Центр готує позитивний висновок щодо проведення клінічного випробування або мотивовану відмову (негативний висновок) у проведенні клінічного випробування, позитивний висновок щодо суттєвої поправки або мотивовану відмову щодо внесення суттєвою поправкою змін (негативний висновок) та подає до Управління для розгляду з метою його подальшого затвердження.

Після розгляду наданих висновків начальник Управління у термін, визначений Порядком № 690, затверджує підписом позитивний висновок щодо проведення клінічного випробування або мотивовану відмову у проведенні клінічного випробування, позитивний висновок щодо суттєвої поправки або мотивовану відмову щодо внесення суттєвою поправкою змін.

Згідно п.3.1 Порядку ввезення на територію України незареєстрованих лікарських засобів, стандартних зразків, реагентів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я від 26 квітня 2011 року № 237, незареєстровані лікарські засоби можуть ввозитись на митну територію України без права реалізації, зокрема, у випадку, клінічних випробувань.

Підставою для ввезення та розмитнення незареєстрованих лікарських засобів відповідно до зазначеного Порядку є отримання повідомлення (повідомлення - лист із зазначенням інформації щодо можливості або неможливості ввезення на митну територію України незареєстрованих лікарських засобів, стандартних зразків, реагентів, засвідчений підписом керівника уповноваженого підрозділу Міністерства охорони здоров'я України або його заступників, який видається за наслідками відповідного опрацювання наданих заявником документів на безоплатній основі), форма якого є додатком до цього Порядку.

Порядок та процедура отримання повідомлення передбачена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 07 травня 2013 року № 362 «Про затвердження інформаційних карток адміністративних послуг Міністерства охорони здоров'я України».

Так, при ввезенні на митну територію України незареєстрованих лікарських засобів з метою проведення клінічних випробувань та державної реєстрації до МОЗ України подаються: лист-звернення заявника із зазначенням мети ввезення в довільний формі; лист-підтвердження державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я» із зазначенням мети ввезення та необхідної кількості незареєстрованого лікарського засобу, торговельного найменування (за наявності міжнародного непатентованого найменування), форми випуску, виробника, походження та його належності до наркотичних засобів, психотропних речовин чи прекурсорів та інформації щодо погодження протоколу клінічного випробування; копія рішення про затвердження програми клінічних випробувань та їх проведення; копія сертифіката якості, що видається виробником на лікарський засіб, що ввозиться; копія інвойсу або проформи-інвойсу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем отримано висновок про можливість проведення клінічних випробувань від 15 червня 2014 року №546/КД.

Також позивач отримав лист-повідомлення МОЗ України від 02 вересня 2014 року №18.01-03КВ1406, в якому зазначена мета ввезення - для проведення клінічних випробувань, та який було надано до митного оформлення.

Зазначений висновок щодо проведення клінічного випробування та лист-повідомлення МОЗ України подавалися відповідачу під час митного оформлення товару, проте безпідставно не були взяті відповідачем до уваги.

Враховуючи викладене, а також те, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено отримання інших, окрім наданих позивачем митному органу, документів, які б дозволяли застосування лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання у межах клінічних випробувань, а порядок видачі (отримання) та форма такого дозвільного документа як дозвіл на проведення клінічних випробувань законодавством України не встановлено, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність відмови митного органу у застосуванні зниженої ставки податку на доданку вартість при оподаткуванні ввезених позивачем на митну територію України товарів згідно з митними деклараціями та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через мирний кордон України від 15 вересня 2014 року №125120105/2014/00360.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської митниці ДФС відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді