Справа № 802/2221/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 вересня 2015 р. Справа № 802/2221/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідачів 1, 2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (відповідач 1), Вінницького районного відділу УМВС України у Вінницькій області (відповідач 2)

про: визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1П.) до управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі - відповідач 1, УМВС України у Вінницькій області), Вінницького районного відділу УМВС України у Вінницькій області (далі - відповідач 2, Вінницький РВ УМВС України у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Адміністративний позов мотивований тим, що позивач з 09 листопада 2004 року працював на посаді старшого оперуповноваженого БНОН Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області.

17 червня 2015 року його було ознайомлено з наказом УМВС України у Вінницькій області № 339 від 22.04.2015 року "Про порушення службової дисципліни у Вінницькому РВ та покарання винних», яким накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилось у вживанні спиртних напоїв, перебуванні в стані алкогольного спяніння під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю.

18 червня 2015 року позивача було ознайомлено з витягом з наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №90 о/с від 18.06.2015 року, відповідно до якого майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.п. «є» п. 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 18.06.2015 року.

Зазначені накази ОСОБА_1 вважає безпідставними та протиправними, оскільки викладені обставини не відповідають дійсності, відповідачами порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності та неправомірно до нього застосовано саме крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, тому просить їх скасувати, поновити його на займаній посаді та стягнути з відповідачів середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідачів у судовому засіданні та у поданих письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що ОСОБА_1 звільнений з органів МВС наказом УМВС України у Вінницькій області №339 від 22.04.2015 року. Підставою для прийняття зазначеного наказу слугувало службове розслідування, яке було призначене та проведене на підставі наказу УМВС України у Вінницькій області №391 від 20.04.2015 року, під час якого встановлено вживання спиртних напоїв та перебування в стані алкогольного спяніння старшого оперуповноваженого БНОН Вінницького РВ УМВС у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_1 під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю.

Факт вживання алкогольних напоїв під час несення служби, а саме: 19.04.2015 року підтверджується довідкою від 20.04.2015 року за вих. № 128, виданою КЗ ВОНД "Соціотерапія".

Крім того, представник відповідачів зазначив, що протягом 2004-2015 року позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності та на момент вчинення чергового проступку мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Вислухавши позивача та його представника, представника відповідачів, розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. На посаді старшого оперуповноваженого БНОН Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області перебував з квітня 2013 року, з якої і був звільнений оскаржуваними наказами.

Так, зранку 19.04.2015 року старший оперуповноважений БНОН Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області майор міліції ОСОБА_1, дільничний інспектор міліції СДІМ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області капітан міліції ОСОБА_4, слідчий СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенант міліції ОСОБА_5, міліціонер-водій Вороновицького СВМ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області старшина міліції ОСОБА_6 заступили на добове чергування в складі слідчо-оперативної групи та отримали табельну вогнепальну зброю.

Протягом дня слідчо-оперативна група Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області у повному складі виїздила на повідомлення про правопорушення та інші події, які надходили до чергової частини Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області.

О 17 год. 10 хв. 19.04.2015 року до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з Вінницької ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що в с.Лука-Мелешківська померла гр. ОСОБА_7 За вказаним повідомленням направлено слідчо-оперативну групу Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, яка прибула на місце події у повному складі.

Потім слідчо-оперативна група Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області на службовому автомобілі поїхала в с. Вінницькі Хутори, оскільки безпосередньо ОСОБА_4 зателефонував знайомий на мобільний телефон, який повідомив про пошкодження паркану. Слідчо-оперативна група Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області прибула в с. Вінницькі Хутори, оглянула паркан, після чого заявник запросив працівників міліції повечеряти в побутовому вагончику.

Аналогічне повідомлення про пошкодження паркану надійшло до чергової частини Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області і туди були направлені працівники відділення Державної автомобільної інспекції Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області; слідчо-оперативну групу Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області оперативний черговий за вказаним повідомленням не направляв.

Згодом до місця пригоди підїхали громадяни, які відрекомендувались представниками громадського формування та журналістами і наполягали на проведенні огляду усіх присутніх працівників міліції на стан алкогольного спяніння.

19.04.2015 року о 23:00 було проведено медичний огляд членів слідчо-оперативної групи Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області та працівників відділення Державної автомобільної інспекції Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області в КЗ ВОНД «Соціотерапія». Проведеним оглядом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були відсторонені від подальшого несення служби та здали до чергової частини Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області табельну вогнепальну зброю.

Згідно з наказом УМВС у Вінницькій області №391 від 20.04.2015 року «Про призначення та проведення службового розслідування», копія якого наявна в матеріалах справи та досліджена судом в якості письмового доказу, призначено службове розслідування (а.с.37). Проведення службового розслідування було доручено старшому інспектору ВІОС УКЗ УМВС України у Вінницькій області майору міліції ОСОБА_8, за результатами якого складено висновок від 22.04.2015 року за фактом порушення службової дисципліни співробітниками Вінницького РВ 19.04.2015 року під час несення служби в складі СОГ, який 22.04.2015 року затверджено т.в.о. начальника УМВС України у Вінницькій області (а.с.60-62).

Відповідно до висновку за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у вживанні спиртних напоїв, перебування в стані алкогольного спяніння під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю старшого оперуповноваженого БНОН Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ слід звільнити після виходу з лікарняного.

На підставі вищевказаного висновку 22.04.2015 року т.в.о. начальника УМВС у Вінницькій області було прийнято оскаржуваний наказ №339 «Про порушення службової дисципліни у Вінницькому РВ та покарання винних», відповідно до якого за порушення ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у вживанні спиртних напоїв, перебування в стані алкогольного спяніння під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю на старшого оперуповноваженого БНОН Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ після виходу з лікарняного.

З наказом УМВС України у Вінницькій області від 22.04.2015 року №339 «Про порушення службової дисципліни у Вінницькому РВ та покарання винних» ОСОБА_1 ознайомився 17.06.2015 року, про що власноруч записано ним у примірнику наказу (а.с. 9 зворот).

На виконання вказаного наказу 18.06.2015 року начальником УМВС у Вінницькій області прийнято наказ №90 о/с, згідно з яким відповідно до п.п. «Є» (за порушення дисципліни) ст.64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» з 18.06.2015 року майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Вінницького районного відділу УМВС України у Вінницькій області звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) (а.с.10).

Оцінивши одержані в ході судового розгляду докази, їх достатність та взаємний зв'язок, суд погоджується з правомірністю прийняття відповідачами наказів від 22.04.2015 року №339 та від 18.06.2015 року №90 о/с з огляду на таке.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносини щодо звільнення з публічної служби, в тому числі з органів внутрішніх справ, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законодавством, що визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ є Закон України від 20 грудня 1990 року "Про міліцію", Закон України від 22 лютого 2006 року "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Статтями 10 та 11 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки та права міліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міліцію» особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінет Міністрів УРСР своєю постановою від 29 липня 1991 року затвердив Положення № 114.

Так, п. 62 Положення № 114 (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Приписами п.п. «є» п. 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Як встановлено під час розгляду справи, на позивача за вчинення дисциплінарного проступку, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені в Дисциплінарному статуті.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Підставою для накладення дисциплінарних стягнень, як вбачається зі змісту ст.12 Дисциплінарного статуту є порушення службової дисципліни.

Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту начальником призначається службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Так, судом досліджена службова характеристика на майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого БНОН Вінницького районного відділу Управління МВС України у Вінницькій області (а.с. 59) відповідно до якої позивач за час проходження служби заохочувався 5 разів, притягувався до дисциплінарної відповідальності 11 разів, на даний час має діюче стягнення (зауваження, наказ РВУМВС України від 09.04.2015 року № 30).

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України позивач з 14.01.2015 року по 15.02.2015 року перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Отже, позивач під час проходження служби характеризується в цілому з позитивної сторони, проте слід також врахувати обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок, який став підставою для звільнення.

На переконання суду факт дисциплінарного проступку та правильність відповідного висновку з цього приводу суб'єкта владних повноважень в даному випадку повністю підтверджується як ступенем тяжкості вчиненого позивачем порушення чинного законодавства, так і обставинами допущеного порушення.

Так, в матеріалах службового розслідування, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи, міститься пояснення майора міліції ОСОБА_1 від 20.04.2015 року, відповідно до якого позивач заперечує про вживання алкогольних напоїв безпосередньо під час несення служби, проте визнає, що 18.04.2015 року він вживав алкогольні напої, в результаті чого 19.04.2015 року від нього було чутно залишки випитого напередодні алкоголю (а.с. 39).

Однак, у ході судового засідання ОСОБА_1 змінив свої покази і категорично заперечив факт вживання алкогольних напоїв, зазначаючи, що попередні покази він давав під тиском, натомість зазначив, що алкогольні напої взагалі не приймав, оскільки наступного дня йому було призначено операцію.

Також долучив до матеріалів справи копію рецепту про призначення медичного препарату "Барбовал", згідно якого позивачу слід приймати відповідний препарат по 15 крапель на ніч (а.с. 85).

Проте, суд критично ставиться до даних пояснень, оскільки згідно довідки вих.№128 від 20.04.2015 року, виданої КЗ ВОНД "Соціотерапія" (а.с.53), видно, що у гр. ОСОБА_1 о 23 год. 00 хв. 19.04.2015 року встановлено легкий ступінь спяніння за допомогою приладу алкотестер Alcotest Drager (Драгер) 6510 (0,46 проміле).

Вирішуючи питання щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, судом з власної ініціативи було залучено до участі у справі спеціаліста комунального закладу Вінницького обласного наркологічного диспансеру "Соціотерапія" ОСОБА_9.

У судовому засіданні спеціалісту ОСОБА_9 було роз'яснено права та обов'язки відповідно до ст. 67 Кодексу адміністративного судочинства України.

По суті заданих їй питань ОСОБА_9 пояснила, що вона працює у комунальному закладі Вінницького обласного наркологічного диспансеру "Соціотерапія". У своїй діяльності керується спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666 "Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Так, 19.04.2015 року вона безпосередньо проводила медичний огляд позивача та зазначила, що під час огляду у гр. ОСОБА_1 виявлено напруженість поведінки, дещо змазаність мови, гіперемованість обличчя, пульс 100 ударів за хв., 145/100 мм. рт. ст., сферу руху з порушенням, жваву міміку, стан у позі Ромберга - похитування, точні рухи виконував із промахуванням, спостерігалось тремтіння повік, пальців рук та відчувався запах алкоголю із ротової порожнини.

Щодо приймання лікарських препаратів, вона зазначила, що під час медичного огляду на предмет алкогольного сп'яніння, позивач не повідомляв про вживання будь - яких медичних препаратів, про що нею зроблено запис у картці амбулаторного медичного огляду.

Крім того, щодо приймання медичного препарату "Барбовал" зазначила, що до його вмісту входить етиловий спирт, проте кількість препарату, призначена лікарем, та вжита напередодні огляду не може свідчити про наявність алкогольного сп'яніння 0,46 проміле.

Зазначена інформація, яка повідомлена спеціалістом, також підтверджується копією карти амбулаторного хворого та копією висновку амбулаторного медичного огляду №184 від 19.04.2015 року, які долучені до матеріалів справи за клопотанням представника позивача (а.с. 107).

Слід також зазначити, що в ході надання пояснень спеціалістом, представник позивача задав запитання про поняття ендогенного етанолу.

Як пояснила спеціаліст, ендогенний етанол - це речовина (спирт), яку виділяє організм людини не приймаючи алкогольні напої. У медицині вважається, що у здорової людини рівень ендогенного етанолу в крові складає приблизно 0,01 проміле.

Більш того, для встановлення відповідного стану необхідне спеціальне дослідження, яке позивачу не проводилось, оскільки сумнівів про наявність саме ендогенного етанолу в крові позивача не виникало.

Окрім цього, щодо приладу Алкотест 6510, яким безпосередньо позивачу проводилось дослідження вмісту алкоголю, спеціаліст зазначила, що відповідний прилад сертифікований та має інструкцію застосування, згідно якої, проходить відповідну перевірку на предмет справності та точності показів, похибка при дослідженні практично не можлива, проте може бути в межах 0,01 проміле, що по суті не впливає на встановлений результат, що також і не заперечується представником позивача.

Отже, на думку суду, надані пояснення спеціаліста Вінницького обласного наркологічного диспансеру "Соціотерапія" ОСОБА_9 спростовують доводи позивача та представника щодо вживання медичного препарату "Барбовал" замість алкогольних напоїв під час несення служби.

З приводу встановленого, суд вважає за необхідне зазначити, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, крім іншого, дотриманням законності і статутного порядку; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей тощо.

Поява на службі в стані сп'яніння осіб рядового або начальницького складу є вчинком, що порочить їх як працівників органів внутрішніх справ та дискредитує орган, в якому вони працюють.

Так, окремо суд звертає увагу на доводи представника позивача, який в судовому засіданні неодноразово зазначав, що жодних наслідків від вживання алкоголю не настало та скарг на позивача від інших осіб не надходило.

Відтак, слід зазначити, що перебування на службі у складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп'яніння може потягнути за собою невідповідність сприйняття позивачем реальності загрози його здоров'ю та життю як працівника ОВС, а також здоров'ю та життю громадян, а відтак використання зброї та заподіяння шкоди оточуючим.

Також, суд бере до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", де у п. 25 зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обовязки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне спяніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що дисциплінарне стягнення, накладене на позивача, відповідає тяжкості вчиненого ним проступку і ступеню його провини.

Згідно п.1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України №499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Позовні вимоги про поновлення на раніше займаній посаді і виплата грошового та речового забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про визнання наказу про звільнення неправомірним, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Оскільки, позивач - ОСОБА_1 відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом стосовно нього не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна