Справа № 2а-3393/12/1470
Суддя: Єнтіна А. П.
Дата ухвалення: 2013-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

м. Миколаїв.

22.01.2013 р. справа № 2а-3393/12/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Єнтіної А.П., при секретарі судового засідання Западнюк К.А.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 31.07.2012 Р.);

від відповідача: ОСОБА_2В.(довіреність № 43/9/10-007 від 03.03.2012 Р.);

свідок від відповідача: ОСОБА_3 (посвідчення УМК№173347 від 23.03.2006 Р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, пров. Квітневий, 29, м. Миколаїв,54007

доДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв,54028

проскасування податкових повідомлень - рішень від 08.06.2012р. № НОМЕР_1, від 08.06.2012р. № НОМЕР_2,
керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 08.06.2012 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 62 758,75 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі - 57 995 грн., за штрафними санкціями в сумі - 4 763,75 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 08.06.2012 року № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб в сумі 77 394,25 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі - 64 882,69 грн., за штрафними санкціями в сумі - 12 511,56 грн.

4. Відшкодувати судові витрати в сумі 1401 грн. 53 коп. з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідентифікацій номер НОМЕР_3).

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя А. П. Єнтіна

Миколаївський окружний адміністративний суд вул. Заводська, 11, м. Миколаїв, 54001
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

22.01.2013 р. справа № 2а-3393/12/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Єнтіної А.П., при секретарі судового засідання Западнюк К.А.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 31.07.2012 Р.);

від відповідача: ОСОБА_2В.(довіреність № 43/9/10-007 від 03.03.2012 Р.);

свідок від відповідача: ОСОБА_3 (посвідчення УМК№173347 від 23.03.2006 Р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, пров. Квітневий, 29, м. Миколаїв,54007

доДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв,54028

проскасування податкових повідомлень - рішень від 08.06.2012р. № НОМЕР_1, від 08.06.2012р. № НОМЕР_2,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4В.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (далі - Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2012 № та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 червня 2012 року Інспекцією на підставі Акту від 23.05.2012 р. №1375/17-200- "Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за період з 01.04.2010р. по 31.12.2011р." (далі - Акт) були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Згідно податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2012 року № НОМЕР_1 позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 62 758,75 грн. (57995,00 грн. - за основним платежем, 4763,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2012 року № НОМЕР_2 позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 77 394,00 грн. (за основним платежем - 64 882,69 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12 511,56 грн.).

В Акті перевірки відповідач вказує на те, що в діяльності позивача податковим органом виявлено порушення, а саме: до складу податкового кредиту з ПДВ позивача віднесено грошові кошти, сплачені на користь ТОВ "ОСОБА_5 Компані" та МП "Орбіта - Н", СТОВ "Імені Мічуріна" в межах нікчемних правочинів.

Позивач вважає, що відповідачем під час здійснення перевірки були зроблені помилкові висновки щодо порушення ОСОБА_4 норм ПК України, оскільки: реальність господарських операцій підтверджується первинними документами договорами, актами виконаних робіт, податковими накладними; відсутні факти, які б свідчили про те, що господарські операції не відповідають дійсним намірам сторін і спрямовані на ухилення від сплати податків; правочини не порушують публічний порядок.

Твердження відповідача про те, що відсутність кваліфікованого персоналу по утриманню великої рогатої худоби та свиней на відгодівлі, розрахованого відповідно до норм раціону відгодівлі тварин, режиму відгодівлі та утримання тварин, термін знаходження тварин на відгодівлі, є підставою вважати, що не може бути віднесено до витрат пов'язаних з одержанням доходів, придбання комбікорму у МП "Орбіта - Н", ТОВ "Наваліс", ТОВ "Агропромислова компанія "Аля" також не відповідає дійсності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, діюче законодавство, суд дійшов наступного.

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби було проведено планову виїзну перевірку, за результатами якої складено Акт від 23.05.2012 № 1375/17-200- "Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за період з 01.04.2010р. по 31.12.2011р." (далі - Акт), на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Згідно висновків вказаного акта перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_4:

1) п.п.7.2.3, п.п. 7.2.6, п.7.2, п.п.7.4.4,пп.7.4.5,п.7.4,п.7.4,ст.7 ЗУ від 03.04.1997року "Про податок на додану вартість", абз.1 п.187.1, ст.187, п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 57 995,00 грн.:

за червень 2010року -2635,00 грн;

за листопад 2010року -1819,00 грн;

за січень 2011року - 37688,00грн;

за лютий 2011року - 1260,00 грн;

за липень 2011року -5333,00 грн;

за вересень 2011року -8000,00 грн;

за жовтень 2011року -1260,00 грн.

2) ч.2,3 ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян", з урахуванням пп 9.12.1 п.9.12 ст.9, п. 22.10 ст.22 ЗУ "Про податок з доходів фізичних осіб", п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.04.2010р. по 31.12.2011р. на загальну суму 64 882,69 грн. (за 2-4 кв. 2010року, за 2011р.)

Висновок про заниження ОСОБА_4 податку на додану вартість мотивований безпідставним віднесенням сум до складу податкового кредиту в періодах, що зазначені вище, за нікчемними правочинами позивача з користь ТОВ "ОСОБА_5 Компані" та МП "Орбіта - Н", СТОВ "Імені Мічуріна".

За червень 2010 року Інспекцією зроблено висновок, що ОСОБА_4 завищено податковий кредит на 2635,00 грн за рахунок включення до податкового кредиту суми ПДВ по МП "Орбіта - Н" за корм для тварин, який не призначається для його використання в господарській діяльності, оскільки основний вид діяльності платника податку - оптова торгівля м'ясом та м'ясопродуктами та недоведено факту утримання великої рогатої худоби та свиней на відгодівлі.

Судом дані висновки оцінено критично, також з огляду на пояснення представника позивача, що, зважаючи на його основний вид діяльності, він вимушений здійснювати певний період утримання тварин до моменту забиття тварин. Тому укладення такого виду угод цілком ймовірно і логічно.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що згідно видаткової накладної від 16.06. 2010 року ОСОБА_4 було отримано від МП "Орбіта - Н" комбікорм, кукурудзу та ЗЦМ "Малиш".

За листопад 2010 року Інспекцією зроблено висновок про порядок заповнення податкової накладної і, так як в податковій накладній від 04.11.2010 року №1287 по СТОВ "Імені Мічуріна" відсутня печатка, висновок про завищення податкового кредиту на 1818,67 грн.

Судом проаналізовано перелік податкових накладних, виписаних СТОВ "Імені Мічуріна", а відсутнійсть на одній з них печатки, на думку суду, є наслідком технічної помилки.

За липень, вересень 2011 р. Інспекцією зроблено висновок про заниження податкового зобов'язання по ПДВ, а саме не включення до податкового зобов'язання сум ПДВ за отримані грошові кошти в касу ОСОБА_4 від покупця ФОП ОСОБА_6

За січень, лютий, жовтень 2011 р. Інспекцією зроблено висновок про завищення сум податкового кредиту по відносинам з ТОВ "ОСОБА_5 Компані". В зв'язку з тим, що в ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від ТОВ "ОСОБА_5 Компані" , що свідчить про те, що правочини з зазначеним підприємством здійснені без мети настання реальних наслідків, отже є нікчемними. Зазначено в акті, що ОСОБА_4 до перевірки не надано товаро - транспортні накладні з відмітками про передачу на отримання товару, а також інші документи, що підтверджують факт отримання товару.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст. 198 ПКУ).

Відповідно до п.198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Згідно зі ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів ( послуг), на вимогу покупця, та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність в Україні" первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, то відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів, що передбачені для певного виду документа чинним законодавством.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документу; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Таким чином, податковий кредит формується при дотриманні платником податку вказаних вимог закону.

При цьому, господарські операції (поставка, продаж тощо) є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань.

Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з легітимним рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податку.

Аналіз реальності господарських операцій може здійснюватися на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків та інших обставин, в тому числі реального економічного змісту господарських операцій та підтвердження їх первинними документами (товарно-транспортними накладними та ін.).

Відповідно до п. 2, 5, 18 Наказу Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 р. № 165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 р. за №233/2037 "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення": податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість (п. 2 Порядку заповнення податкової накладної); податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку (п.5 Порядку заповнення податкової накладної); всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця (п.18 Порядку заповнення податкової накладної).

Отже, підставою для формування податкового кредиту, а в подальшому для відшкодування від'ємного значення між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду є належним чином оформлена податкова накладна, зокрема, наведені в ній відомості повинні відповідати дійсності.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки і збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними за умови реального вчинення дій по виконанню господарської операції.

За отримані товарно-матеріальні цінності ОСОБА_4 здійснив ТОВ "ОСОБА_5 Компані" оплату у повному обсязі.

Що стосується, доводів відповідача стосовно, неможливості фактичного здійснення ТОВ "ОСОБА_5 Компані" господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу; відсутністю ТОВ "ОСОБА_5 Компані" необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, порушення ч.1, ч.5 ст. 203, ч.1 ст. 207, ст. 215, п.1 ст. 216, ст. 228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, суд ставиться до них критично оскільки вони спростовуються первинними документами бухгалтерської та фінансової звітності дослідженими судом під час розгляду справи.

Щодо доводів відповідача, стосовно неналежного оформлення первинних документів бухгалтерської та фінансової звітності, суд вважає їх такими що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення.

До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діючим законодавством передбачена лише одна умова: вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результатів робіт, послуг.

Факт отримання позивачем товарів від ТОВ "ОСОБА_5 Компані" підтверджено видатковими накладними, податковими накладними, актами виконаних робіт, фактичним здійсненням позивачем оплати, які надавались відповідачу під час проведення перевірки.

Таким чином, на момент проведення перевірки реальність господарської операції між позивачем та ТОВ "ОСОБА_5 Компані" було підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Що стосується висновків відповідача стосовно нікчемності правочинів укладених між ОСОБА_4 та ТОВ "ОСОБА_5 Компані", суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Посилання відповідача на нікчемність правочинів з підстав, визначених в ст. 228 ЦК України, суперечать положенням вказаної статті, оскільки зазначений в ній перелік нікчемних правочинів є вичерпним.

З роз'яснень, викладених в пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", нікчемними правочинами в сенсі ст. 228 ЦК України є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Правочини між позивачем та ТОВ "ОСОБА_5 Компані" не підпадають під вищезазначені категорії і вимоги частин 1 та 2 статті 228 ЦК України на них розповсюджуватись не можуть, оскільки вони є звичайними правочинами, а не такими, що спрямовані на порушення публічного порядку.

Суд не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи податкового органу про не підтвердження між позивачем та його контрагентом господарських операцій, що є по своїй суті нікчемністю укладених правочинів, що, в свою чергу, не створюють юридичних наслідків. Зазначені доводи є нічим іншим як припущеннями відповідача, які нічим не підтверджені. Висновки податкового органу в даному випадку є передчасними.

Крім того, суд звертає увагу, що у випадку, якщо податковий орган вважає, що в даному випадку мало місце недійсність (що за своєю суттю має ознаки фіктивного правочину) або нікчемність правочину, між суб'єктами господарювання метою яких було заволодіння коштами держави шляхом ухилення від сплати податків (безпідставне формування та заниження сплати відповідного податку) до бюджету, тобто фактично має місце суспільне-небезпечне діяння, то податковий орган має право на вирішення такого питання в межах кримінального, кримінально-процесуального законодавства. Суду будь-яких судових рішень (вироків, можливих постанов суду про закінчення кримінального переслідування з нереабілітуючих обставин) не надано.

Жодних порушень правил бухгалтерського та фінансового обліку відповідач не довів. Відсутність доведення факту правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

З огляду на реальний характер господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, суд прийшов до висновку, що у податкового органу відсутні підстави для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість".

При винесенні податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2012 року № НОМЕР_2 позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 77 394,00 грн. Інспекція посилалась на порушення позивачем ст.177.4,138 ПК України і вважала, що придбаний ОСОБА_4 комбікорм для тварин не призначається для використання в його господарській діяльності оскільки основний вид його діяльності оптова торгівля м"ясом та м"ясопродуктами та недоведено факту утримання великої рогатої худоби та свиней на відгодівлі (наявність кваліфікованого персоналу по утриманню великої рогатої худоби та свиней на відгодівлі, розрахованого відповідно норм раціону відгодівлі, тварин, режим відгодівлі), відповідно придбання комбікорму у ТОВ "Наваліс", МП "Орбіта - Н", ТОВ Агропромислова компанія "Аля" не оже вважатись витратими повязаними з одержанням доходів.

Дане обгрунтування суд вважає хибним. В ході перевірки позивачем інспекції були надані первинні документи, які підтверджують придбання свиней платником податку. Фізична особа підприємець має право використовувати власні рухомі та нерухомі об"єкти, а також іншу власність для здійснення господарської діяльності. Позивач не займається вирощуванням тварин, придбання комбікорму повязано тільки з тимчасовим утриманням тварин у період часу з дати придбання до дати заготівлі, що встановлює короткий час. Тимчасова підтримка життедіяльності тварин при здійсненні заготівлі живих тварин не потребує від позивача будь - яких особливих вимог, на які посилається Інспекція.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 08.06.2012 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 62 758,75 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі - 57 995 грн., за штрафними санкціями в сумі - 4 763,75 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 08.06.2012 року № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб в сумі 77 394,25 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі - 64 882,69 грн., за штрафними санкціями в сумі - 12 511,56 грн.

4. Відшкодувати судові витрати в сумі 1401 грн. 53 коп. з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідентифікацій номер НОМЕР_3).

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя А. П. Єнтіна

Повний текст постанови складено та підписано 29.01.2013 р.