Справа № 814/3151/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
22.06.2015 р. Справа № 814/3151/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В.,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача 1: Архипова Л.О.,
представника відповідача 2: Корницький А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до відповідачів: 1. Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 );
2. Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2012, 2013, 2014 роки, передбаченої ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 100% його грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2012, 2013, 2014 роки, передбаченої ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 100 % місячного грошового забезпечення, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 100% його грошового забезпечення, з відрахуванням фактично виплачених сум;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань за 2012, 2013, 2014 роки без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 100% його грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2012, 2013, 2014 роки в розмірі 100 % місячного грошового забезпечення, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 100% його грошового забезпечення, відрахуванням фактично виплаченої суми;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без урахування стовідсоткової щомісячної додаткової грошової допомоги передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» в розмірі 60 % грошового забезпечення, з урахуванням виплаченої суми;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо встановлення базовим місяцем нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 жовтень 2012 року та виплату індексації у меншому розмірі;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену індексацію грошового забезпечення в період з 24.10.2012 року по 16.09.2014 року, з встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року, з відрахуванням фактично виплачених сум.
Заявою від 28.10.2014 позивач змінив ( уточнив) позовні вимоги та просить суд:
1. визнати дії військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги на оздоровлення за 2013, 2014 роки, передбаченої ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань за 2013, 2014 роки, грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» - протиправними;
2. визнати дії військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати йому підйомної допомоги без врахування виплат на членів сім`ї протиправними;
3. визнати дії військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення базовим місяцем нарахування індексації його грошового забезпечення жовтень 2012 року та виплату індексації у меншому розмірі протиправними;
4. Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на його користь ОСОБА_1 недоплачені допомогу на оздоровлення у розмірі 4 517,55 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 4 703,64 грн., вихідну допомогу при звільненні у розмірі 8 560,16 грн., підйомну допомогу у розмірі 7 132,53 грн., а загалом: 24 913,00 грн.;
5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену індексацію грошового забезпечення в період з 24.10.2012 року по 16.09.2014 року з встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року, з відрахуванням фактично виплачених сум.
Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 51, ст. 137 КАС України, позивач скористався своїм правом змінити позовні вимоги до прийняття рішення, судом розглядаються позовні вимоги, викладені у заяві позивача від 28.10.2014 року.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що при звільненні з посади дізнався про те, що йому не були в повному обсязі виплачені матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2012, 2013, 2014 роки, допомога на оздоровлення за 2012, 2013, 2014 роки, підйомна допомога, індексація та вихідна допомога при звільнені. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом в суд.
Відповідачі проти позову заперечують. У письмових запереченнях зазначено, що військова частина НОМЕР_3 правомірно не врахувала розмір додаткової грошової винагороди при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів.
Позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши доводи відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Прапорщик ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді техніка групи енергетичного забезпечення центра автоматизованих засобів управління батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 на посаді на посаді техніка групи енергетичного забезпечення центра автоматизованих засобів управління батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 15.09.2014 року № 133 позивача було звільнено з лав Збройних Сил України 16.09.2014 року у запас за п. «г» ч. 6 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до повідомлення від 25.11.2014 військову частину НОМЕР_3 зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше (пункт 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ).
В постанові від 17.06.2014 року (справа № 21-117а14) Верховний Суд України висловив правову позицію, за змістом якої вищевказана допомога при звільненні є одноразовим видом грошового забезпечення військовослужбовців, яка має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, та розмір якої визначається, виходячи з місячного грошового забезпечення військовослужбовців за займаною посадою, структура та умови виплати якого упорядковані постановою № 1294 згідно із затвердженими схемами посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення.
Оскільки грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань та підйомна допомога не передбачені в додатку № 25 до постанови № 1294 переліку одноразових додаткових видів грошового забезпечення, відповідач правомірно не включив вказані види одноразових допомог в розмір грошової допомоги при звільненні.
Стосовно включення до розміру грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 100%, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» (далі - постанова № 889), суд зазначає наступне:
У пункті 1 постанови № 889 встановлено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, мають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 зазначеної постанови).
На виконання вказаної постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15.10.2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 01.10.2010 року.
У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.
Зокрема, в пункті 3 наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у п. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.
За пунктом 5 Інструкції така винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.
Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.
У первинній редакції Інструкція передбачала, що підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди є витяги з вахтових журналів, засвідчені командиром або старшим помічником командира корабля (судна) і скріплені гербовою печаткою корабля (судна). У витягах зазначаються номер і дата наказу про зарахування корабля (судна) в кампанію, а також дні плавання на кораблі (судні) за межами зовнішнього рейду (абзаци другий, третій пункту 5 Інструкції в редакції від 15.11.2010 року).
Із системного аналізу положень ст.ст. 9, 15 Закону № 2011- ХІІ та правил Інструкції суд дійшов висновку, що винагорода, встановлена постановою № 889 не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога при звільненні. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати.
Вказана винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення, її виплата ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Аналогічне розуміння положень постанови № 889 Верховний Суд України висловив у постановах від 04.11.2014 року та від 03.03.2015 року (справи №№ 21-473а14, 21-32а15 - відповідно).
В позовній заяві позивач зазначив, що базовим місяцем для нарахування індексації був визначений жовтень 2012 року. Січень 2012 року не був обраний базовим місяцем для подальшого нарахування індексації грошового забезпечення позивача. Позивач просить зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому недоплачену індексацію грошового забезпечення в період з 24.10.2012 року по 16.09.2014р. з встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року, з відрахуванням фактично виплачених сум.
Поняття індексації грошових доходів населення та порядок її проведення визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року (надалі - Закон України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 року) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (надалі - Порядок).
У відповідності до ст. 1 Закон України №1282-ХІІ від 03.07.1991 року індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року, до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб». Згідно п. 5.2 вказаної Постанови, надано право керівникам здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови наказом Міністра оборони України від 28.01.2008 року № 25 встановлено з 01.01.2008 року особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військові службу за контрактом, окремі додаткові види грошового забезпечення у розмірі для інших військовослужбовців - 10 відсотків посадового окладу.
Суд зазначає, що при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців потрібно розмежовувати такі поняття:
1. Які складові грошового забезпечення військовослужбовців беруться до уваги при здійснення порівняння з сумою індексації з метою визначення базового місяця;
2. Зміна розміру яких складових грошового забезпечення впливає на зміну базового місяця при проведенні індексації.
Крім того, лист Міністерства праці та соціальної політики України №161/10/136-10 від 17.08.2010 року також роз`яснює, що місяць в якому відбулося підвищення грошових доходів населення за рахунок його постійних складових, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів.
Міністерство праці та соціальної політики України №111/10/136-08 від 29.12. 2008 року роз`яснило, що у разі збільшення однієї з постійних складових грошового забезпечення, місяць в якому відбулося підвищення вважається базовим при нарахуванні індексації грошових доходів.
Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України № 024-106 від 09.12.2005 року роз`яснено, що зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей не є підставою вважати місяць базовим при розрахунку індексації.
Питання порядку індексації грошових доходів населення у випадку підвищення їх розмірів, врегульоване п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (надалі - Порядок), де зазначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Відповідно до Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Складові грошового забезпечення військовослужбовців визначені в пункті 1.2 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, яким передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем.
Позивач у позовній заяві обґрунтувань щодо вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому недоплачену індексацію грошового забезпечення в період з 24.10.2012 року по 16.09.2014 року з встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року, з відрахуванням фактично виплачених сум до суду не надав, позивачем також не надано доказів зміни розміру грошового забезпечення яке впливало би на зміну базового місяця при проведенні індексації.
Щодо позовних вимог про виплати підйомної допомоги на членів його сімї суд зазначає , що частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини 3 статті 9-1 цього Закону при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
В силу вимог п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 16 червня 1992 року «Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби при переїзді на нове місце служби виплачуються підйомні у розмірі місячного грошового забезпечення і на кожного члена сім`ї - 50 процентів від місячного грошового забезпечення, що отримує військовослужбовець.
Згідно п. 1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України № 370 від 22.10.2001, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 за № 940/6131 (далі - Інструкція), особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 2 Інструкції передбачено, що розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.
Відповідно до підпункту 4.1 Інструкції підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується тим, які переїхали у зв`язку з призначенням на посади - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадовою.
Згідно п 11 Інструкції На кожного члена сім`ї офіцера, прапорщика (мічмана) і військовослужбовця, який проходить службу за контрактом, що фактично переїхав для постійного проживання до нового місця служби військовослужбовця, у випадках, передбачених пунктами 1, 3 Інструкції, виплачується підйомна допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, належного військовослужбовцю на день приїзду членів сім`ї до місця його служби, з урахуванням пункту 2 Інструкції.
Відповідно до п. 14 Інструкції підйомна допомога на членів сім`ї виплачується військовою частиною, в яку призначений або де проходить службу військовослужбовець, за умови виписки їх за попереднім місцем проживання і прописки за місцем служби військовослужбовця, після надання довідки кадрового (стройового) органу про склад сім`ї (із зазначенням дати народження дітей, батьків, усиновителів), найменування населеного пункту, з якого прибула сім`я, дату прибуття сім`ї.
Доказів реєстрації членів сім`ї громадянин ОСОБА_1 до відповідача та до суду не надано.
Доводи позивача, що у зв`язку з окупацією території АР Крим у його членів сім`ї не було можливості виписатись з м. Севастополь та прописатись у м. Миколаїв судом не приймаються , оскільки відповідач зазначив , що виписка військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 та членів їх сімей з м. Севастополя здійснювалась в м. Миколаєві. Позивач відмовився виписувати членів своєї сім`ї з м. Севастополя та прописувати їх за новим місцем проживання.
Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виплату підйомної допомоги на членів його сім`ї.
Керуючись статтями 11, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.
Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.В. Малих

Постанова оформлена у відповідності до ст.163 КАС України
та підписана суддею 29.06.2015 року.