Справа № 2-а-2/10
Суддя: Сидорякіна А. Я.
Дата ухвалення: 2009-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2/10
Провадження № 2-а/2/2010
У Х В А Л А

іменем України

31.12.2009 року

смт.Верхній Рогачик

Херсонської області

Суддя Верхньорогачицького районного суду Херсонської області Сидорякіна А.Я., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС ОСОБА_2 ДПС ДАІ Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 30.12.2009 року звернувся до суду із позовною заявою до інспектора ДПС

ОСОБА_2 ДПС ДАІ Дніпропетровської області ОСОБА_3, в якій вказав, що постановою інспектора ДПС ОСОБА_2 ДПС ДАІ, прапорщика міліції ОСОБА_3 від 21.11.2009 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.І ст. 122 та ч.І ст. 126 КУпАП в розмірі 1600 грн. Відповідно до вищевказаної постанови, позивач, начебто 21.11.2009 року о 20.30 гойні керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 247 км автомобільної дороги Харків -Сімферополь в с. Варварівка, позначеному дорожнім знаком 5.45 «початок населеного пункту» рухався зі швидкістю 106 км/год та не маючи страхового полюса обов'язкової цивільної відповідальності.

Зазначена постанова винесена (як вказано в постанові) за результатами застосування приладу вимірювання швидкості РАДІС № 2088.

Як вказує позивач постанова не відповідає вимогам закону з наступних підстав:

Зазначена постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КупАП. іншими Законами України.

При винесенні постанови було грубо порушено права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право зокрема: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Всіх наданих позивачу цим законом прав, він був позбавлений, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно законодавства України про адміністративні правопорушення, щоб отримати право на правову допомогу, про це слід заявити клопотання. Але позивач був позбавлений такої можливості, оскільки його взагалі не ознайомили з своїми правами та обов'язками, про що свідчить відсутність підпису позивача в протоколі про адміністративне правопорушення. На погляд позивача, це є грубим порушенням його прав.

Крім того, слід зазначити наступне:

21.11.2009 року при зупиненні позивача працівником ДАІ, ніяких свідків не було, тобто ніхто зі свідків не може підтвердити швидкість руху його автомобіля, вказану на приладі вимірювання швидкості РАДІС № 2088. Дані свідки були зупинені пізніше, коли вже була складена постанова, вони не бачили ні моменту зупинення автомобіля, ні визначеної швидкості руху, ні наявності або відсутності у позивача полюсу страхової відповідальності.

Згідно за змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2009 року, до нього

додається тільки постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, вимірювач швидкості руху Радіс № 2088 не має функцій фото, кінозйомки, відеозапису. При цьому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, дана норма носить імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних приладів і засобів, які мають функції фото, кінозйомки або відеозапису і можуть бути використані як докази по справі.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і винесенні постанови

по справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушені вимоги даної норми, а також порушені положення ст. 280 КУпАП. Так, відповідачем достовірно не встановлено, чи був позивач винний у здійсненні правопорушення, враховуючи те, що крім показань вимірювача швидкості руху Радіс № 2088, інші докази не надані.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2009 року слідує, що в

порушенні наведеного положення до нього не додані матеріали, на яких зафіксовані показання приладу, яким

вимірювалася швидкість руху. >.

Крім того, ні у протоколі, ні у постанові про справі про адміністративне правопорушення не наведені дані про допуск вказаного засобу вимірювальної техніки для застосування на території України, про наявність сертифікату на цей прилад, повірку, похибки при вимірюваннях, які роблять вимірювання незаконним у відповідності із ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП є незаконними, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин:

1. Правопорушення позивач не скоював, оскільки до зупинки ІДПС ОСОБА_4 він їхав з дотриманням ПДР України.

2. Не представлені йому докази того, що він рухався зі швидкістю 106 км/год і що ця швидкість належить саме автомобіля позивача.

3. Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у даному

випадку використовувався вимірювач швидкості «Радіс», що всупереч ст. 251 КУпАП, а також розпорядження МВС України № 466 п.1.1, не має функції відеозапису чи засобів фото і кінозйомки. У протоколі та постанові відсутні докази того, що відображена на приладі «Радіс» швидкість належала саме автомобілю позивача. Фактично йому співробітником ДАІ, що склав протокол, були продемонстровані на приладі тільки швидкість та час, який нібито пройшов з моменту вимірювання швидкості. Встановити та довести, що вимірювальна швидкість саме автомобіля позивача неможливо, а за таких умов різниця у часі між зупинкою його інспектором та показами приладу може означати, що насправді виміряна швидкість будь - якого автомобіля, який рухався у кількох сотнях метрів попереду або позаду автомобіля позивача. З огляду на положення ст. 251 КУпАП, у якій міститься норма імперативного характеру щодо використання тільки тих технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, вимірювачі «Радіс» не можуть бути використані як належний доказ по справі.

4. Під час вимірювання швидкості інспектор тримав вимірювальний прилад у руці, що робить можливим рух приладу назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

5. Крім того, ані в протоколі, ані в постанові у справі про адміністративне правопорушення не наведено даних про допуск вказаного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконними у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Слід нагадати, що у відповідності до ст. 10-15 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів позивачу співробітниками ДАІ не надано.

6. Інспектор ДПС порушив, також п.1.6 розпорядження № 466 МВС України, склавши протокол без доведення вини позивача та без достатніх доказів про допущене позивачем правопорушення.

7. Розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі - не тільки порушує права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП. За таких умов права позивача при такому розгляді справи грубо порушено.

8. Постанова та протокол складені неохайно, нерозбірливо, що призвело до забруднень при зясуванні їх точного змісту, також ні у постанові, ні у протоколі не вказано адреси відповідача, що призвело до труднощів в пошуці адреси, згідно якої повинна бути надіслана копія позовної заяви з доданими до неї'документами для відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 21.11.2009 року винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства, є необгрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи, тлумачаться на її користь.

4.2 ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Згідно ст. 289 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Згідно ст. 285 КУпАП копія постанови про притягнення до адміністративної

відповідальності протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Але в даному випадку позивач отримав постанову 16.12.2009 року поштою. Позивач вважає, що є достатні підстави для поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

Виходячи з вищевикладеного, вважає постанову незаконною та винесену з грубим порушенням адміністративно - процесуального законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Позивач просить суд визнати поважною причину пропуску строку для звернення до суду і поновити йому строк для оскарження постанови серії АЕ № 199491 від 21.11.2009 року про накладення на нього адміністративного стягнення зач.1 ст. 122тач.1 ст. 126 КУпАП в розмірі 1600 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АЕ № 199491 від 21.11.2009 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.І ст. 122 та ч.І ст. 126 КУпАП в розмірі 1600 грн.

Оскільки позивач оскаржує постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, яка являється правовим актом, що стосується інтересів конкретної особи (порушника), тобто це акт індивідуальної дії і відповідно 4.2 ст. 19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. А відповідно позовної заяви позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а зареєстрований за адресою: вулиця Корбу та, 61 смт Верхній Рогачик, Херсонської області, хоч в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що правопорушник проживає за адресою: вулиця Корбу та, 61 смт Верхній Рогачик, Херсонської області.

Тому, суддя, на підставі п.6 ч.З ст. 108 та ч.2 ст. 19 КАС України, вважає необхідним дану позовну заяву повернути позивачу для звернення до суду за своїм місцем проживання (перебування, знаходження), оскільки дана справа не підсудна Верхньорогачицькому районному суду Херсонської області.

Керуючись: ч.І та ч.2 ст. 19, п.6 ч.З ст. 108, ст. ст. 185, 186 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС ОСОБА_2 ДПС ДАІ Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України - повернути позивачу в зв'язку з непідсудністю даного позову Верхньорогачицькому районному суду Херсонської області.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Верхньорогачицького районного суду Херсонської області ОСОБА_5