Справа № 2а-3872/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2011 р. Справа № 2a-3872/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський хлібокомбінат"

до відповідача: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 04.08.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Івано-Франківський хлібокомбінат» звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за № та № від 04.08.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної ДПІ в м. Івано-Франківську перевірки встановлено заниження позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягає до сплати в бюджет за лютий 2011 року на загальну суму 157 272 грн. За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податкове зобовязання за основним платежем на суму 157 272 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1 грн. Позивач зазначає, що виявлені при проведенні перевірки порушення ґрунтуються виключно на висновку перевірки щодо нікчемності договору купівлі-продажу укладеного між ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» з ТОВ «ТД «Агровіта», оскільки вказаний договір є таким, що порушує публічний порядок, і направлений на незаконне заволодіння майном держави; договір не направлений на реальне настання правових наслідків обумовлених у ньому. Фактично вказаний висновок ґрунтується на даних отриманих ДПІ в м. Івано-Франківську від ДПІ у Суворовському районі м.Одеси щодо неможливості проведення документальної перевірки ТОВ «ТД «Агровіта» з питання правомірності нарахувань податкового зобовязання та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2011 року у звязку із відсутністю юридичної особи за місцезнаходженням.

Позивач зазначає, що усі документи, які свідчать про реальність вчинення правочину, були надані до перевірки. Договір купівлі-продажу укладений між ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» та ТОВ «ТД «Агровіта» спрямований на отримання товару покупцем та отримання коштів за таку поставку. Вважає, що посилання податкового органу на положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України є необґрунтованими та суперечать обставинам, які склались під час виконання вказаного правочину. Вважає, прийняте рішення щодо нарахування податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, зазначає, що відповідачем за результатами проведеної перевірки, на підставі необґрунтованих та таких, що суперечать чинному законодавству України висновків акту перевірки прийнято повідомлення-рішення, яким також визначено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 127 425 грн. за основним платежем та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 31 856 грн. Вказана сума зобовязань донарахована податковим органом щодо несплати авансового внеску з податку на прибуток з суми дивідендів за 2009 рік. Позивач вважає такі висновки безпідставними, оскільки за результатами 2009 року одержаний прибуток з дотриманням вимог законодавства, не спрямовувався на виплату дивідендів, а був направлений на розвиток підприємства. Таким чином, у позивача не виник обовязок щодо сплати авансового внеску з податку на прибуток з суми дивідендів. Вважає прийняте податковим органом рішення щодо донарахування грошового зобовязання за платежем податок на прибуток протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Суду пояснили, що висновок податкового органу щодо нікчемності укладеної угоди між ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» та ТОВ «ТД «Агровіта», не ґрунтується на фактичних обставинах, так як ТОВ «ТД «Агровіта», знаходиться за вказаною адресою, на підтвердження чого подали суду витяг з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, лист ТОВ «ТД «Агровіта» від 22.04.2011 року, яким підприємство повідомило ДПІ в Суворовському районі м. Одеси про те, що знаходиться за адресою м.Одеса, провулок Волжський, 3, а не по вул. Отамана Головатого, як зазначено в довідці податкового органу. Крім того, на підтвердження факту реального місцезнаходження ТОВ «ТД «Агровіта» надали суду копію Акту перевірки від 16.09.2011 року, проведеної ДПІ в Суворовському районі м. Одеси за адресою м. Одеса, провулок Волжський,3.

Щодо правомірності донарахування податковим органом зобовязання з податку на прибуток, представники позивача з посиланням на положення Закону України «Про акціонерні товариства» суду пояснили, що з урахуванням тієї обставини, що станом на 26.04.2010 року статут та інші внутрішні положення ВАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат», в тому числі і щодо отримання у встановленому порядку свідоцтва про розміщення акцій у бездокументарній формі випуску, не були приведені у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», то Загальні збори акціонерів були не вправі приймати рішення про виплату дивідендів та здійснювати виплату дивідендів за простими акціями за результатами діяльності 2009 року, оскільки прийняття такого рішення прямо суперечило б вимогам п.1 ст.31 Закону України «Про акціонерні товариства».

Просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів викладених в письмовому запереченні на позов. Зазначили, що оскаржувані рішення прийняті правомірно. Позовні вимоги є необґрунтованими. Вказали, що факт безтоварності операції проведеної позивачем підтверджується, зокрема, поясненням директора ТОВ «ТД «Агровіта» - ОСОБА_5, згідно якої продукція, яка в подальшому була продана ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» придбавалась у с/г виробників та інших підприємств України. На думку представників відповідача, вказана обставина спростовує факт придбання продукції ТОВ «ТД «Агровіта» у ПП «БСК-ЮГ».

Крім того, зазначили, що у відповідності до статуту ВАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) метою діяльності підприємства є, зокрема, отримання та наступний розподіл прибутку між акціонерами товариства. В звязку з чим, вважають, що позивач зобовязаний був виплатити дивіденди та сплатити авансовий внесок до бюджету. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

У період з 10.06.2011 року по 11.07.2011року працівниками ДПІ в м. Івано-Франківську проводилась планова виїзна перевірка ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011року, про що складено акт перевірки за № 5792/23-2/05495259 від 18.07.2011 року.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат», а саме:

1) ч.1, 5 ст.203, ч.1, 2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4, 2.15, 2.16 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», а саме здійснення операцій па підставі правочинів, що мають ознаки нікчемності, прийняття до виконання документів та складання документів на операції, що порушують публічний порядок і, відповідно, суперечить законодавчим та нормативним актам; п. 198.1, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за лютий 2011 року на загальну суму 157272 грн.;

2) п.7.8 ст.7, п.10.1 ст.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.15 Закону України «Про господарські товариства» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та Законом України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році», ч.2 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та Законом України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році», в результаті чого Товариством не нараховано та не сплачено до 30.06.2010 року до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток в сумі 127425 грн.

На підставі висновків відображених в акті перевірки за №5792/23-2/05495259 від 18.07.2011року та розгляду заперечення на нього ДПІ в м.Івано-Франківську прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

за № від 04.08.2011року, яким ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 157 273 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 157 272 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 1 грн.;

за № від 04.08.2011 року, яким ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 159 281 гри., в тому числі за основним платежем в розмірі 127 425 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 31 856 грн.

Що стосується зобовязання по сплаті сум податку на додану вартість донарахованого оскаржуваним податковим повідомленням рішенням за № від 04.08.2011року, то слід зазначити наступне.

Перевіркою повноти нарахування ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» податку на додану вартість за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року встановлено його заниження всього у сумі 157 272 грн., в тому числі за лютий місяць 2011 року в сумі 157 272 грн.

На думку податкового органу заниження податку на додану вартість виникло внаслідок допущених ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» порушень приписів ч.1, 5 ст.203, ч.1, 2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4, 2.15, 2.16 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», п.198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що проведеного перевіркою відображеного показника рядка 10.1 Декларації з податку на додану вартість за період з 01.04.2010 року по 31.03.2011 року встановлено завищення податкового кредиту в сумі 157 272 грн., в т. ч. за лютий 2011 року в сумі 157 272 грн.

В ході перевірки, згідно даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагента на рівні ДПА України, отримано інформацію щодо господарських операцій, які підпадають під ознаки нікчемності.

Судом встановлено та зазначено в Акті перевірки, що відповідно до укладених договорів купівлі-продажу сільськогосподарської продукції за № 20/01 від 20.01.2011 року, № 21/01 від 21.01.2011 року, ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» в лютому 2011 року придбано у ТОВ «ТД «Агровіта» сою українською походження врожаю 2010 року в кількості 210,26 т. на загальну суму 856 698,02 грн., в т.ч. ПДВ 142 783 грн., та горох українського походження врожаю 2010 року в кількості 35.34 т. на загальну суму 86 936.40 грн.. в т.ч. ПДВ 14 489,40 грн.

Поставка товару ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» виконувалась па умовах франко-склад ТОВ «Блек Сі Шиппіпг Сервіс ЛТД».

В податковому обліку суми податку на додану вартість по операціях з придбання зазначених товарів включено до складу податкового кредиту за лютий 2011 року в сумі 157 272 грн., згідно отриманих податкових накладних від 10.02.2011 року № 4, від 24.02.2011 року № 7, від 10.02.2011 року № 5.

Продукція, придбана ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» у ТОВ «ТД «Агровіта» у лютому 2011 року, експортована згідно контракту № 04/01 від 04.01.2011 року, № 10/01 від 10.01.2011 року укладених з нерезидентом UPTRON IMPEX INC відповідно до вантажно-митних декларацій від 17.02.2011 року за №500060703/2011/000341, від 25.02.2011 року № 500060703/2011/000389 та від 22.02.2011 року № 500060703/2011/000363. Умови поставки UA Одеса.

В ході перевірки направлено запит до ДПІ у Суворовському районі м. Одеса на проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Агровіта» з ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат», на який ДПІ у Суворовському районі м. Одеса листом від 11.07.2011 року за № 20087/7/23-213 надіслано довідку зустрічної звірки ТОВ «Торговий дім «Агровіта» стосовно взаємовідносин з ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат».

Згідно акту за №480/23-1/23991246 від 16.05.2011 року про неможливість проведення документальної перевірки ТОВ «ТД «Агровіта» з питання правомірності нарахувань податкового зобов'язання та податковою кредиту з податку па додану вартість за лютий 2011 року операції купівлі продажу за лютий 2011 року підпадають під ознаки нікчемності. За результатами перевірки зменшено податкові зобов'язання па загальну суму ПДВ 157 272,40 гри. та податковий кредит на загальну суму ПДВ 243 348,88 грн.

На адресу ДПІ в м.Івано-Франківську від ДПІ у Суворовському районі м. Одеса надійшов акт про неможливість проведення документальної перевірки ТОВ «ТД «Агровіта» з питання правомірності нарахувань податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2011 року від 16.05.2011 року № 480/23-1/23991246. Зокрема, в акті зазначено, що: «В результаті перевірки встановлено: - наявність основних виробничих фондів: згідно Додатка К1/1 до декларації з податку на прибуток за 2010 рік станом на 01.10.2010 року обліковуються лише основні фонди групи 2 з нормою амортизації 10% на суму 9011 грн. на початок розрахункового кварталу ТОВ «ТД «Агровіта», інші основні фонди не обліковуються; - чисельність працюючих: згідно форми 1-ДФ за 4 квартал 2010 року, розрахунок комунального податку, середньооблікова чисельність працюючих складає 12 осіб; - наявність за юридичною адресою: у юридичній справі ТОВ «ТД «Агровіта» знаходиться повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 06.05.2011 року № 728/29-2. На момент складання акту ТОВ «ТД «Агровіта» має стан "9" - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, не можливо встановити наявність або відсутність необхідних умов для досягнення результату відповідної підприємницької діяльності, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах. Оскільки на ТОВ «ТД «Агровіта» неможливо встановити наявність або відсутність необхідних трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами. які не викопують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру. Враховуючи те, що згідно звітів, наданих ТОВ «ТД «Агровіта» до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси неможливо встановити наявність умов для ведення господарської діяльності, наявність чи відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, підприємство не знаходиться за юридичною адресою відповідно до частини 1, 5 ст.203, п. 1,2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України, усі операції купівлі-продажу за участю ТОВ «ТД «Агровіта» підпадають під ознаки нікчемності».

ДПІ в м. Івано-Франківську в акті перевірки зазначено, що в результаті порушення контрагентом ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат», а саме: ТОВ «ТД «Агровіта» своїх податкових зобов'язань, приписів господарського та цивільного законодавства (моральних засад), угоди, укладені з ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» мають протиправний характер. А такий правочин по суті спрямований на незаконне заволодіння майном держави, суперечить інтересам держави і суспільства, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 статі 228 Цивільного Кодексу, є нікчемним. Тому, на думку податкового органу, ПАТ «Івано-Фраківський хлібокомбінат» здійснювались вищеописані господарські операції без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Перевіркою встановлено, що ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» прийняло до виконання документи на операцію, що порушує публічний порядок і відповідно, суперечить законодавчим та нормативним актам.

Як зазначено в Акті перевірки, в порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» до складу податкового кредиту включено у лютому 2011 року суми податку на додану вартість по податкових накладних, які виписані ТОВ «ТД «Агровіта» на суму ПДВ 157 272 грн.

Суд не погоджується з вказаними висновками податкового органу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з положенням частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Цивільний кодекс України статтею 215 визначає підстави для визнання правочину недійсним. Серед іншого, вказаною нормою передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Між тим, як вбачається із матеріалів справи, підстав, з якими закон пов'язує визнання договору недійсним, контролюючим органом зазначено не було, а отже, твердження податкового органу про нікчемність правочинів є безпідставними. Відповідачем також, не надано доказів, що вказані правочини визнані недійсними в судовому порядку.

Згідно статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок якщо він спрямований на порушення конституційних прав людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Із аналізу вищенаведених норм цивільного кодексу вбачається, що для визнання договору недійним є наявність умислу в обох сторін або однієї із них.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову відповідач стверджує, що договори купівлі-продажу, укладені між ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» з ТОВ «ТД «Агровіта», укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є такими, що порушують публічний порядок, а тому згідно ч.1 ст. 203, ч.2 ст. 215 ЦК України їх слід вважати нікчемними. Визнання такої угоди недійсною не вимагається.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, а саме: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані па використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває, під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні обставини, встановлені податковим органом на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» з ТОВ «ТД «Агровіта», що мали місце під час здійснення підприємницької діяльності позивачем, оскільки мета є субєктивною ознакою, притаманною фізичним особам.

Юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані позивачу в звязку з несплатою ним сум податкових зобовязань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірних зобовязань за спірними договорами або відомості про наявність податкового боргу у позивача, представниками ДПІ в м. Івано-Франківську, також суду не надано.

Не доведено також відповідачем й наявності доказів кримінальної відповідальності посадових осіб та відповідальності субєктів господарювання за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення. Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не було надано суду постанови про притягнення до кримінальної відповідальності відповідальних осіб ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» чи ТОВ «ТД «Агровіта» та визнання їх винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 КК України, яка б набрала законної сили.

Відповідно до п. 1.3 оглядового листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/481 від 20.04.2001 року зазначено, що порушення сторонами договору законодавства про податки не є підставою для визнання його недійсним. Якщо податковим органом не подано доказів спрямованості укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства, несплата податків (обовязкових платежів) не є підставою для визнання угоди недійсною.

Окрім того, суд зазначає, що товар, який став предметом купівлі-продажу (соя, горох) за угодами відносно яких податковим органом зроблено висновок щодо їх нікчемності, не виключено із цивільного обігу, немає й інших законодавчих обмежень стосовно його купівлі-продажу.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для висновку перевірки щодо нікчемності договорів купівлі-продажу за №20/01 від 20.01.2011 року та №21/01 від 21.01.2011 року укладеного між ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» та ТОВ «ТД «Агровіта» та як наслідок відсутність встановлених перевіркою порушень податкового законодавства позивачем.

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до пп.14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.8 ст.201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач на час укладення спірного правочину, був зареєстрований платником ПДВ. Вказана обставина не заперечується відповідачем у справі та відображена в Акті перевірки складеному ДПІ в м. Івано-Франківську.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи наявні копії усіх податкових накладних по операціях з ТОВ «ТД «Агровіта», які оформлені відповідно до вимог п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України та, які підтверджують факт правомірності формування позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість, наявність яких необхідна в силу вимог розділу V Податкового кодексу України.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» правомірно включено до податкового кредиту по податку на додану вартість суми в розмірі 157 271 грн.

Зазначені вище правові позиції висловлені в ухвалах Вищого адміністративного суду України по справі №К-27958/10 від 28.04.2011 року, по справі №К-16801/07 від 11.08.2010 року та по справі №К-20514/08 від 03.11.2010 року.

Суд не приймає до уваги посилання представників відповідача на те, що факт безтоварності операції проведеної позивачем підтверджується, зокрема, поясненням директора ТОВ «ТД «Агровіта» - ОСОБА_5, оскільки факт придбання ТОВ «ТД «Агровіта» сої та гороху українського походження у с/г виробників та інших підприємств України не виключає можливість придбання такої продукції, в тому числі й у ПП «БСК-ЮГ».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 8 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено, що якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. У повідомленні зазначаються підстава його надіслання, остання дата одержання державним реєстратором реєстраційної картки від юридичної особи або найменування органу державної податкової служби, який надіслав повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, та дата цього повідомлення. У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до п.1 ст.18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Пунктом 2 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», встановлено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи повинні міститись в Єдиному державному реєстрі.

Судом встановлено, що у відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ТОВ «ТД «Агровіта» знаходиться за адресою: 65007, Одеська область, м. Одеса, Приморський район, провулок Волжський, будинок 3, а не за адресою: 65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, будинок 43, про яку йдеться в акті перевірки ДПІ в Суворовському районі м. Одеси за № 480/23-1/23991246 від 16.05.2011 року (т.1 а.с. 133-135).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія листа від 22.04.2011 року за № 2204/1, яким ТОВ «ТД «Агровіта» повідомило ДПІ в Суворовському районі м. Одеси про те, що ТОВ «ТД «Агровіта» знаходиться по податковій адресі: м. Одеса, провулок Волжський, 3, та просило внести відповідні зміни в реєстр даних (т.1 а.с. 132).

Зазначені вище обставини, на думку суду, спростовують висновки ДПІ в м. Івано-Франківську зафіксовані в акті перевірки за № 5792/23-2/05495259 від 18.07.2011 року щодо зменшення ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» суми податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2011 року у сумі 157 272 грн. з підстав неможливості проведення зустрічної перевірки ТОВ «ТД «Агровіта», оскільки остання не знаходиться за адресою: 65003, м. Одеса. вул.. Отамана Головатого, будинок 43.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про невідповідність здійсненого відповідачем нарахування суми податку на додану вартість в розмірі 157 272 грн., а відтак є безпідставним застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 грн.

Що стосується зобовязання по сплаті сум податку на прибуток приватних підприємств донарахованого оскаржуваним податковим повідомленням рішенням за № від 04.08.2011року, то слід зазначити наступне.

Як зазначено в акті перевірки за № 5792/23-2/05495259 від 18.07.2011 року, ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» допущено порушення п. 7.8 ст. 7, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» у результаті чого позивачем не нараховано та не сплачено до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток за І півріччя 2010 року, нарахованих на суму дивідендів призначеного для виплати за 2009 рік та нерозподіленого прибутку, в сумі 127 425 грн.

Вказаний висновок в акті перевірки обґрунтовується тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та Законом України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році» змінено порядок виплати дивідендів, а з 30.04.2010 року по 31 грудня 2010 року, у відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного та/або нерозподіленого прибутку, у строк не пізніше шести місяців після закінчення звітного року. Виплата дивідендів здійснюється господарським товариством з чистого прибутку у звітному році та/або нерозподіленого прибутку в розмірі не менше 30%.

Згідно висновків перевірки ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» у 2010 році мав нарахувати та виплатити дивіденди за результатами роботи за 2009 рік у розмірі 509700 грн., тобто 30% від нерозподіленого прибутку в розмірі 1 699 000 грн., однак вказаних дій не вчинило. У відповідності до п.7.8 ст. 7 п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» зобовязане було здійснити нарахування та сплатити до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток в сумі 127 425 грн.

З такими висновками Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську суд не погоджується, виходячи із наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» зареєстровано рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ОСОБА_5. Свідоцтво про державну реєстрацію від 28.11.1997 року, перереєстровано 11.10.2005 року №0002077, перереєстровано 28.05.2010 року №9002077 - в зв'язку зі вступом в дію Закону України «Про акціонерні товариства». ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» створене як Відкрите акціонерне товариство «Івано-Франківський хлібокомбінат» та продовжує свою діяльність як Публічне акціонерне товариство «Івано-Франківський хлібокомбінат» у зв'язку із перейменуванням згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 26.04.2010 року та приведенням у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства».

ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» (ВАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат»), перебуває на обліку, як платник податків у Державній податковій інспекції в м. Івано-Франківську.

За результатами господарської діяльності у 2009 році позивачем задекларовано нерозподілений прибуток станом на 31.12.2009 року в сумі 1 699 000 грн., вказана обставина підтверджується відповідними даними коду рядка 350 Балансу підприємства станом на 31 грудня 2009 року (т.2 а.с. 4).

У відповідності до звіту про фінансові результати за 2009 рік (т.2 а.с. 3) визначено суму чистого прибутку у розмірі 1688,0 тис. грн.

Відповідно до пункту 1.9. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» дивідендом є платіж, який здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав (інвестиційних сертифікатів) у зв'язку з розподілом частини прибутку такого емітента, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Відповідно до підпункту 7.8.2 пункту 7.8. статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», крім випадків, передбачених підпунктом 7.8.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно із виплатою дивідендів.

З огляду на зазначене вбачається, що передумовою для здійснення нарахування та сплати до бюджету суми авансового внеску є прийняття платником податку рішення про виплату дивідендів.

Пунктами 12, 15 частини 2 статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що право затвердження розподілу прибутку і збитків товариства, затвердження розміру річних дивідендів, належить виключно до компетенції загальних зборів товариства.

Відповідно до протоколу № 16 чергових загальних зборів акціонерів ВАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» від 26 квітня 2010 року, на загальних зборах було прийнято рішення про затвердження річного звіту та балансу товариства за 2009 рік та розподілу прибутку за 2009 рік, шляхом направлення прибутку на розвиток підприємства (т.2 а.с.5-7).

Виходячи із змісту пункту 1.9 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», положень Закону України «Про акціонерні товариства» дивіденди (платіж, що здійснюється при розподілу прибутку позивача) можуть бути нараховані та сплачені, виключно за рішенням загальних зборів акціонерів.

Таким чином, висновки відповідача про наявність в платника податку безумовного обовязку щодо нарахування та сплати авансового внеску протягом 6 місяців після закінчення звітного річного періоду без прийняття рішення про виплату дивідендів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» (у редакції пункту 11 розділу VII Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» від 27.04.2010 року N 2154-У1) виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку, у строк не пізніше шести місяців після закінчення звітного року. Виплата дивідендів здійснюється господарським товариством з чистого прибутку у звітному році та/або нерозподіленого прибутку в розмірі не менше 30 відсотків.

Згідно пункту 1 розділу VII Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» цей закон набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з 1 січня 2010 року, крім пункту 47 статті 6, статті 9, пунктів 62 і 64 статті 33, статей 62 і 82, пунктів 8-13 розділу VII «Прикінцеві положення», які застосовуються з дня його опублікування.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» був опублікований 30 квітня 2010 року в газеті «Голос України» N 80-81, тобто, зміни до Закону України «Про акціонерні товариства» набрали чинності з 30 квітня 2010 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 30 листопада 2010 року N 22-рп/2010 положення пункту 1 розділу VII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Суд зазначає, що на час набрання чинності зазначеним Законом 30.04.2010 року у позивача не було чистого прибутку та нерозподіленого прибутку минулих років, що підтверджено, як зазначалось раніше, протоколом №16 від 26.04.2010 року, оскільки, відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» від 26.04.2010 року, вказані кошти були направлені на розвиток товариства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про невідповідність здійсненого відповідачем нарахування суми податку на прибуток за звітний податковий період І півріччя 2010 року в розмірі 127 425 грн., а відтак є безпідставним застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 31 856 грн.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд констатує, що відповідачем не доведено правомірність прийняття податкових повідомлень рішень відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак податкові повідомлення рішення за № від 04.08.2011року, яким ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 157 273 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 157 272 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 1 грн. та за № від 04.08.2011 року, яким ПАТ «Івано-Франківський хлібокомбінат» визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 159 281 гри., в тому числі за основним платежем в розмірі 127 425 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 31 856 грн. є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Факт сплати позивачем до бюджету судового збору в розмірі 56,46 грн., підтверджується квитанціями за №381 (т.1 а.с.2) та №404 (т.1 а.с.101) від 14.11.2011 року.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 04.08.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 56,46 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 12.12.2011 року.