Справа № 2а-10464/10/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2011 р. № 2а-10464/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

з участю секретаря судового засідання Новосада В.М.

відповідача не зявився,

представників:

від позивача ОСОБА_1,

від третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Залізничному районі м.Львова до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державного казначейства України у Львівській області, про стягнення податку, -

в с т а н о в и в :

ДПІ у Залізничному районі м.Львова звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державного казначейства України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 15057 грн. 00 коп.

Підставами позову, на думку органу державної податкової служби, є те, що відповідачем при проведенні першої реєстрації транспортного засобу не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Позивач просить позов задоволити з викладених підстав.

Відповідач в запереченні на позовну заяву проти позову заперечив, стверджує, що ним було в повному обсязі сплачено податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підтверджується довідкою з банку.

Представник третьої особи пояснив, що до державного бюджету в день реєстрації транспортного засобу відповідачем поступила сума більша ніж стягується.

Заслухавши присутніх представників, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Згідно з ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11.12.1991 року за №1963-XII (чинного на момент виникнення податкового боргу), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Як вбачається з додатку до листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУМВСУкраїни у Львівській області від 31.08.2010 року за №9/2074 ОСОБА_3 20.05.2008 року здійснив першу реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES Sprinter 311 CDI, 2000 року випускує. Дані обставини не заперечуються відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.5 цього ж Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вбачається, що відповідач при першій реєсрації транспортного засобу повинен був сплатити 15057 грн. 00 коп.

В матеріалах справи наявний лист ДПІ у Залізничному районі м.Львова від 20.10.2010 року за №28469/19-023/1315, відповідно до якого на рахунок, відкритий у Відділенні державного казначейства у Залізничному районі м.Львова, надходжень від ОСОБА_3 20.05.2008 року не було.

Частиною 6 ст.5 даного Закону передбачено, що у разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки.

З огляду на викладені обставини, орган державної податкової служби звернувся до суду з вимогою про стягнення з фізичної особи суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Як передбачено ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В матеріалах справи наявний лист ПриватБанку за №24 від 11.10.2010 року, згідно якого 22.05.2008 року ОСОБА_3 здійснив оплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в користь місцевого бюджету Залізничного району м.Львова в сумі 15057 грн. 00 коп. Факт надходження коштів до бюджету підтверджується також меморіальним ордером за №969 від 22.05.2008 року та випискою по рахунку за 22.05.2010 року на загальну суму 24677 грн., в тому числі 15057 грн. 00 коп. суми податку, який позивач просить стягнути з відповідача.

Таким чином, суд вважає, що представлені відповідачем докази в повній мірі підтверджують факт сплати останнім суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а тому підстави для його повторного стягнення відсутні.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати з сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 лютого 2011 року.

Суддя В.Я.Мартинюк