Справа № 2а-4781/11/1370
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 62040/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Макарика В.Я., Обрізка І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Шаблій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Стрию Львівської області про зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у м. Стрий Львівської області (далі-Управління), просить зобов'язати Управління звільнити його від сплати до Пенсійного фонду будь-яких відрахувань у зв'язку з тим, що він набув право на довічну пенсію і не бажає продовжувати брати участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, скасувати рішення Управління щодо нього про сплату боргу до Пенсійного фонду як незаконне та зобов'язати вимогу щодо нього від 03.11.2010 р. №11179 відкликати.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 09.11.2002 р. отримав право на довічну пенсію у зв'язку з вислугою років, 01.04.2003р. зареєструвався як приватний підприємець та сплачує єдиний податок, який відщеплюється в частині відрахувань до Пенсійного фонду. Вважає, що сплати додаткових сум до Пенсійного фонду є незаконними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2011 року задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_1 09.11.2002 р. призначена пенсія за вислугу років, що підтверджується посвідченням Серії П №420317, видане Львівським облвійськоматом.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В00 №431854 01.04.2003 р. позивач зареєстрований виконавчим комітетом Стрийської Місткої ради Львівської області як приватний підприємець.

Свідоцтво про сплату єдиного податку Серії 3 №617455 від 19 грудня 2009 року підтверджує обраний позивачем особливий спосіб оподаткування - єдиний податок.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058), платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (зокрема, єдиний податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 17.07.2010 р. фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий порядок оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески у розмірі, який становить не менше мінімального розміру страхового внеску.

Чинним законодавством передбачено, що внески до Пенсійного фонду включені в єдиний податок і у встановленому порядку відщеплюються органами Державного казначейства в розмірі 42%.

Згідно п.6 ст. 20 Закону № 1058, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено у ч.12 ст. 20 Закону №1058.

Оскільки мінімальний розмір страхового внеску складає 33,2 % з мінімальної заробітної плати, а відтак позивач як платник єдиного податку зобов'язаний сплачувати до Пенсійного фонду з липня по вересень 2010 року 294,82 грн., з жовтня по листопад 2010 року 301,12 грн., в грудні 2010 року 306,10 грн.

Позивач страхові внески у розмірі не менше мінімального страхового внеску за липень - вересень 2010 року повинен був сплатити до 20 жовтня 2010 року, проте перевіркою Управління встановлено, що такі позивачем сплачені не були, про що останньому надіслано вимогу №Ф-2 від 21.10.2010 р., яка зареєстрована в Управлінні за вихідним № 11179 від 03.11.2010 р.

Не погодившись з вимогою, позивач 19.11.2010 р. звернувся зі скаргою до Управління, в якій зазначав, що оскільки отримав право на довічну пенсію у зв'язку з вислугою років та будучи приватним підприємцем сплачує єдиний податок, а відтак вважає, що сплати додаткових сум до Пенсійного фонду є незаконними.

Оскільки вищезгадана скарга була подана до Управління в порушення п.2.2 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгоджені ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.03.2003 р. №21-2 (далі-Порядок), а відтак Управлінням позивачу було надано відповідь листом від 06.12.2010р. №12887/04-36 в порядку звернення, в якій зазначено про пропущення строку подачі заяви про узгодження вимоги про сплату боргу, яка подається до територіального органу Пенсійного фонду протягом десяти робочих днів, наступним за днем отримання страхувальником вимоги про сплату недоїмки.

Вимога отримана позивачем 09.11.2010 р., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні повідомленням про вручення поштового відправлення, а скарга позивача подана наручно 24.11.2010 р., а відтак Управління правомірно листом повідомило позивача, про пропущення строку подачі заяви, з чим погоджується суд.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Управління звільнити його від сплати до Пенсійного фонду будь-яких відрахувань у зв'язку з тим, що він набув право на довічну пенсію і не бажає продовжувати брати участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування суд зазначає наступне.

Згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2011 р. фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний страховий внесок відповідно до цього Закону. Фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування зобов'язані нараховувати та сплачувати щомісяця 34,7% від мінімальної заробітної плати (33,2% - Пенсійний фонд та 1,5 % - Центр зайнятості).

Чинним законодавством не передбачено підстав та не визначено коло осіб які звільняються від сплати внесків до системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки позивач не сплатив в установлені законодавством терміни різницю між мінімальним страховим внеском та сумою, що поступає на рахунки Пенсійного фонду з урахуванням частини сум єдиного податку, а відтак Управлінням правомірно прийнята оспорювана вимога та відсутні підстави для її відкликання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 3.ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2011 року по справі № 2а-4781/11/1370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі 20.03.2012 року.

Головуючий: І.В. Глушко

Судді: В.Я. Макарик

ОСОБА_2