Справа № 2-а-14112/11
Суддя: Криворученко Д. П.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Криворученко Д.П., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області про зобов'язання здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2011 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області здійснити нарахування та виплату недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни": 30% мінімальної пенсії за віком за період в межах строку позовної давності по день порушення провадження у справі, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни", яким згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" повинна була виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка однак не виплачувалась належним чином.

07 листопада 2011 року ухвалою судді відкрито скорочене провадження у справі.

Справа розглядається, відповідно до приписів ст.1832 КАС України, в порядку скороченого провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі та без проведення судового засідання.

Від сторони відповідача надійшли заперечення, які зводяться до того, що позивач перебуває на обліку в УПФУ Чернігівського району, як дитина війни і їй виплачується щомісячна допомога в розмірі 49,80 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, яка є чинною і підлягає обов'язковому виконанню відповідно до статті 117 Конституції України. Встановлення позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"буде суперечити вимогам діючого законодавства.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на пенсійному обліку, має статус "дитини війни", що визнається відповідачем і підтверджується документально.

Позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян "діти війни"в розумінні ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України, в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 Закону в редакції від 18.11.2004 року №2195-ІV.

Згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яке не виплачувалось належним чином.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідачем не здійснено.

Статтею 41 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік"від 28.12.2007 року №107-VІ, текст ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"викладено в наступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів".

Вказані зміни внесені ст.41 розділу ІІ Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", в ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Таким чином, дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, була відновлена з 22.05.2008 року.

28 травня 2008 р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №530 "ОСОБА_2 питання соціального захисту окремих категорій громадян", згідно абз.1 п.8 якої визначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,10 грн, з 1 липня - 48,20 грн та з 1 жовтня - 49,80 грн.

Постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом, який повинен забезпечувати виконання законів шляхом конкретизованого нормативного регулювання всього комплексу суспільних відносин.

Разом з тим, у вказаній Постанові Кабінету Міністрів України, відсутнє посилання на відповідну норму закону (назва закону, номер статті та ін.), яку даний підзаконний нормативно-правовий акт регулює та конкретизує.

Згідно ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №530 "ОСОБА_2 питання соціального захисту окремих категорій громадян"не регулює та не забезпечує виконання ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"(в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-ІV), яка полягає у виплаті позивачу державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а лише звужує обсяг існуючих прав та свобод, то вона не підлягає застосуванню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Враховуючи викладене, за період з 12 березня 2011 року по 18 червня 2011 року соціальну допомогу, визначену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-ІV, слід рахувати в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 2 Закону України "Про прожитковий мінімум"визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч.3 ст.28 зазначеного Закону України передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"(в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-ІV) та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управління ПФУ в Чернігівському районі не надало суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо не нарахування щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі, передбаченому ст.. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача за період з 12 березня 2011 року по 18 червня 2011 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наведених вище підстав. При цьому, суд звертає увагу, що підвищення до пенсії виплачувалось позивачеві у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, отже, нарахування та виплату такої допомоги слід провести відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та з урахуванням раніше нарахованих та здійснених виплат.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.19, 22, 46 Конституції України, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум", п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет на 2011 рік", ст.ст.2, 9, 21, 71, 99, 102, 158-163, 1832, 185-186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області про зобов'язання здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни , задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної соціальної допомоги до пенсії, як дитині війни, за період з 12 березня 2011 року по 18 червня 2011 року включно, з урахуванням проведених виплат, відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн 40 коп у відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2