Справа № 2-а-11430/11
Суддя: Корнєєва І. В.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі:головуючої судді Корнєєвої І.В.

при секретарі Кузьменко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 м.Красноармійська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій противоправними, про зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії ,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій противоправними, про зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії , зазначивши, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії та знаходиться на обліку у відповідача. У порушення вимог ст..ст.49,51,67 Закону України від 28.02.1991р. № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду, спричинену ушкодженням здоровя,нараховується відповідачем у меншому розмірі, ніж передбачено законом . Відповідач повинен нараховувати додаткову пенсію в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком. Позивач просить визнати противоправними дії відповідача по відмові позивачу у перерахунку розміру додаткової пенсії у відповідності з діючим законодавством України та зобовязати відповідача у відповідності зі ст..ст. 49,51,67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провести перерахунок додаткової пенсії позивачу , виходячи з розміру 25 % мінімальної пенсії за віком-прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність , тобто з 26 грудня 2003 р., зобовязати відповідача нараховувати і виплачувати пенсію відповідно до закону без обмеження терміну (а.с.6-7,32).

Відповідач ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області до судового засідання не зявився , про дату , час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення проти позову , відповідно до яких у Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області не має правових підстав для перерахунку та виплати позивачу додаткової пенсії у розмірі, який вказує позивач і просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.25-27) .

Зясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 р. третьої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 067003, внаслідок чого має право на додаткову пенсію за шкоду,заподіяну здоровю, на підставі ст. 51 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи(а.с.817,18,19,20,21,22).

Позивач 19.05.2011 р. звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС третьої категорії в розмірі , встановленому ст. 49,51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,але відповідач відмовив позивачу у перерахунку та виплаті компенсації (а.с.15,16).

Відповідно до ч.1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні встановлено, що до 2008 р. на підставі Законів України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняпозивачу призначено пенсію, розмір якої відповідач визначив згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджетувід 3 січня 2002 року №1, виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 3 категорії.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявід 9 липня 2003 року № 1058-ІУ (надалі Закон № 1058), який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 2 частини 1 статті 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннятаке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення(крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення- за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 наведеного Закону і означає, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Абзац перший пункту 13 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняпередбачено, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипризначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділ 8 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу державна пенсія за вислугу років призначена 26 грудня 2003 р., що підтверджується посвідченням № 5/95 (а.с. 35)

Нормами статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиособам , віднесеним до категорії 3 , щомісячна додаткова пенсія за шкоду , заподіяну здоровю, призначається у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зі статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивипливає, що під час визначення розміру пенсії за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

На підставі викладеного, суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України Про прожитковий мінімумвід 15 липня 1999 року №966-14, а також Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантіївід 05.10.2000 р., згідно статті 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Враховуючи, що порядок обчислення мінімальної пенсії за віком встановлений лише нормами Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннясуд вважає за необхідне також застосувати аналогію закону, закріплену статтею 9 КАС України, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Статтею 65 Закону України Про державний бюджет України на 2006 р. затверджено прожитковий мінімум для осіб , які втратили працездатність: з 01.01.2006 р. 380 грн., з 01.04.2006 р. 359 грн. , з 01.10.2006 р. 366 грн.

Статтею 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 р. ( від 19 грудня 2006 р., зі змінами , внесеними Законом України від 15.03.2007 р. № 749-5 )затверджено прожитковий мінімум для осіб , які втратили працездатність: з 01.01.2007 р. 380 грн., з 01.04.2006 р. 406 грн. , з 01.10.2006 р. 411 грн. При цьому , зазначена стаття доповнена абзацом , яким передбачено встановити , що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхуванняз 01.01.2007 р. та з 01.10.2007 р. застосовується прожитковий мінімум для осіб , які втратили працездатність , визначений абз. 5 ч.1 цієї статті , збільшений на один відсоток , що складає відповідно 410,06 грн.,415,11 грн.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р. визнаний неконституційним п.30 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007р.в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 58 Закону України Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України на 2008 р. затверджений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб , які втратили працездатність : з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те,що підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007р. № 107 V Закону України Про державний бюджет України на 2008 рікбули внесені зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 № 796 ХІІ, які виключали можливість здійснення перерахунку додаткової пенсії позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. зміни до законодавчих актів, які були внесенні Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік, а саме до статей Закону України Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизнані неконституційними, тобто з 22.05.2008р. відновлена дія ст.ст. 49,50,54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофив редакції до 01.01.2008 року.

Статтею 54 Закону України Про державний бюджет України на 2009 р. передбачено, що у 2009 р. прожитковий мінімум на одну особу та для тих хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлено у розмірах ,що діяли у грудні 2008 р.

Відповідно до ст.1 Закону України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 р. № 1646-VI прожитковий мінімум для осіб , які втратили працездатність , встановлено в розмірі.: з 01.11.2009 р. -573 грн., з 01.01.2010 р.-695 грн., з 01.04.2010 р. 706 грн., з 01.07.2010 р. -709 грн., з 01.10.2010 р. 723 грн., з 01.12.2010 р. 734 грн.

Відповідно до ст.. 52 Закону України Про державний бюджет України на 2010 рік від 27.04.2010 р. № 2154-VI, опублікований у газеті Голос Українивід 30.04.2010 р.. № 80, прожитковий мінімум у 2010 р. на одну особу для осіб,які втратили працездатність встановлений у розмірах : з 01 січня -695 грн., з 01 квітня -706 грн., з 01 липня 709 грн., з 01 жовтня -723 грн., з 01 грудня 734 грн. та визначено , що розміри соціальних гарантій на 2010 рік , що визначаються залежно від прожиткового мінімуму , встановлюються відповідними законами України , цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України .

Відповідно до ст. 21 Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік від 23.12.2010 р. № 2857-VI, прожитковий мінімум у 2011 р. на одну особу для осіб,які втратили працездатність встановлений у розмірах : з 01 січня -750 грн., з 01 квітня -764 грн., з 01 жовтня -784 грн., з 01 грудня 800 грн.

Таким чином , для позивача , учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії , нижчий розмір додаткової пенсії повинен розраховуватися , виходячи з наведених вище розмірів .

В судовому засіданні встановлено, що позивач за період з 01.11.2006 р. по 19.05.2011 р. з заявою про перерахунок пенсії не звертався ,

Але , суд зазначає, що відповідно до ст. 67 ч.3 вказаного Закону в редакції, яка набрала чинності 31.10.2006 р. , у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , підвищується розмір пенсії , визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам , віднесеним до категорії 1,2,3,4 , розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином , з 01.11.2006 р. у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність , органи Пенсійного Фонду України , в т.ч. і відповідач по справі, зобовязані здійснювати перерахунок пенсій саме з дня встановлення цього розміру прожиткового мінімуму незалежно від звернення пенсіонера з відповідною заявою про перерахунок пенсій.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту Міністрів України не означає, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р. визнаний неконституційним п.30 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007р.в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що у 2009 р. відсутній будь-який нормативний акт , на підставі яких вимоги позивача на 2009 р. могли би бути задоволені , т.я. виплата позивачу сум у 2009 р. провадиться у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. ,оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиТобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії відповідача щодо нарахування та виплати додаткової пенсії позивачу у розмірах, які йому були сплачені за 2006-2011 рік не відповідають вимогам діючого законодавства.

Стосовно посилання відповідача на пропущення позивачем строку, встановленого ст. 99 КАС України, для звернення до суду з позовною заявою, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача по застосуванню строку звернення до суду, суд зауважує, що в даному випадку підлягають застосуванню вимоги ст. 46 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята ст.87 Закону України Про пенсійне забезпечення, відповідно до яких суми пенсії, не отриманні своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження та без застосування будь-якого строку давності.

Виходячи з наведених норм законодавства, суд вважає, що приписи ч. 2 ст. 99 КАС України щодо обмеження шестимісячним строком звернення до суду, до правовідносин, пов`язаних з забезпеченням відповідачем нарахування та виплати пенсії позивачу,не застосовуються.

Також суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату пенсії.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи, що відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд може лише визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними та покласти обовязок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік , і не є уповноваженим органом провадити розрахунок суми заборгованості по виплатам підвищення пенсії як дитині війни.

В межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобовязання відповідача перерахувати позивачу щомісячну додаткову пенсію за шкоду, спричинену ушкодженням здоровя , без обмеження строком є безпідставним, оскільки встановлює обовязки на майбутнє без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце та без наявності спірних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 87, 94, 99, 100, 158-163 КАС України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій противоправними, про зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоровю, ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії , задовольнити частково .

Визнати противоправними дії Головного Управляння Пенсійного Фонду України в Донецькій області по відмові ОСОБА_1 у перерахуванні та виплаті додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст. 49,51,67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Зобовязати ОСОБА_2 Управляння Пенсійного Фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоровю, ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 49,51,67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01 листопада 2006 р.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоровю, без обмеження терміном відмовити.

Постанова може бути суду може бути оскаржена сторонами до апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , яки й ухвалив оскаржуване рішення.Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою , яка її подає , до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі , обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: