Справа № 2а-275/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. < Текст >Справа № 4709/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області на постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 01.11.2010 року звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області про визнання відмови неправомірною, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по даний час, а також проводити виплату перерахованої пенсії в подальшому.

Постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2010 року (прийнятою в порядку скороченого провадження) позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області в перерахунку ОСОБА_1 надбавки до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виходячи з розміру мінімальної пенсії по віку, зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за періоди з 01 травня 2010 року по 18 листопада 2010 року виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком, встановлених: Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»: з квітня 706 грн., з липня 709 грн., з 1 жовтня 723 грн., з 1 грудня 734 грн. з одночасним його збільшенням на 20% відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з врахуванням виплаченої надбавки, зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області проводити ОСОБА_1, як дитині війни виплату призначеної йому надбавки до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням доплат, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 18 листопада 2010 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області здійснює свої повноваження по ефективному використанню коштів Пенсійного фонду України, реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду України джерел і відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету Пенсійного Фонду України.

Також, не внесені зміни в Закони України «Про Держаний бюджет України на 2007-2008 роки» в частині збільшення видатків для забезпечення державних соціальних гарантій, які були предметом розгляду в рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року.

Тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183- 2.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду першої інстанції, коли має місце правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, а відтак має право на встановлене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії.

Згідно ст. 6 згаданого Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як визначено ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Закон України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» у наведеній нормі відсилає до відповідних законів України. Тобто у даному випаду застосовується спеціальний закон, яким передбачається право на отримання підвищення до пенсії певної категорії осіб Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

Розглядаючи спір суд першої інстанції врахував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод чи інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчисляється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом (01.11.2010 року), відсутність заяви та поважних причин для поновлення строку, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.04.2010 року, оскільки такі підлягають залишенню без розгляду.

Стосовно решти позовних вимог щодо здійснення позивачу нарахування та виплати недоплаченого підвищення до пенсії, то, враховуючи дату звернення до суду та ч. 2 ст. 99 КАС України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню лише з 01 травня 2010 року по 18 листопада 2010 року та з 18 листопада 2010 року, однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підвищення до пенсії позивачу слід нараховувати та виплачувати до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин із врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виплату позивачу надбавки відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», оскільки відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу здійснює Пенсійний фонд України в особі управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області, обовязок щодо нарахування і виплати спірної допомоги правильно покладено на відповідача у справі.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів також звертає увагу, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи, проте вбачаються підстави для його зміни.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області задовольнити частково

Постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2010 року у справі № 2а-275/10 змінити, виклавши її резолютивну частину у такій редакції:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії неправомірною.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 01 травня 2010 року і до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин із врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В решті позов залишити без розгляду.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Р.Й. Коваль

ОСОБА_2