Справа № 818/407/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/34227/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Гончар Л.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Сумської митниці Міндоходів на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» до Сумської митниці Міндоходів, головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про скасування рішення, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» звернулося з позовом, в якому просило скасувати рішення Сумської митниці від 25.11.2013 року № 805130000/2013/000196/1 про коригування митної вартості товарів та стягнути з Державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість.

Позов мотивовано тим, рішення митниці про коригування митної вартості прийнято в супереч наданим митниці повноваженням та не на підставі закону, оскільки ТОВ «Сумифітофармація» підтвердило митну вартість ввезеного товару належними документами, тоді як митницею безпідставно відкореговано цю вартість.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року позов ТОВ «Сумифітофармація» задоволено частково. Скасовано рішення Сумської митниці від 25.11.2013 року №805130000/2013/000196/1 про коригування митної вартості товару, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що митному органу були надані всі документи, що передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Водночас митним органом не доведено, що документи, які витребував митний орган у позивача, підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Позивач надав достатню кількість документації, дані якої піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, а тому висновок Митниці щодо застосування другорядного методу обчислення митної вартості товару є необґрунтованим. Вимога про стягнення сум надмірно сплачених митних платежів судами була відхилена, оскільки для повернення зазначених коштів відбувається у визначеній законом процедурі, яка позивачем не дотримана.

У касаційній скарзі митниця, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 листопада 2013 року на підставі контракту №PL-20413 від 13.09.2013 року фірмою «Janex» (Польша) позивачу поставлено товар - валеріана лікарська (корінь цілий).

На виконання контракту супровідними документами на декларуємий товар були: СМР № 449135 від 25.11.2013 року; специфікація № 3/2013 від 21.11.2013 року; фактура № 31/2013 від 20.11.2013 року; сертифікат якості № 1/2013 від 28.09.2013 року; свідоцтво походження № PL/MF/AK 0066257 від 22.11.2013 року.

На підставі зазначених документів позивачем оформлено та подано до Сумської митниці митну декларацію № 805130000/2013/14906 від 22.11.2013 року, в якій задекларовано митну вартість товару - валеріана лікарська (корінь цілий) в кількості 20.000 кг. за ціною 2,3 євро/кг. на загальну суму 46.000,00 євро. При цьому, митна вартість вищевказаного товару визначалась позивачем за методом 1, відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, тобто, за ціною контракту (договору) щодо товару, який імпортується.

25 листопада 2013 року, з огляду на ненадання додатково витребуваних документів, Сумською митницею прийнято рішення № 805130000/2013/000196/1 про коригування митної вартості товарів, другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст. 57 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суди зокрема зазначили, що позивачем для митного оформлення товару були надані митному органу належні та допустимі докази в підтвердження вартості товару, а надані документи не містять розбіжностей та вказують, що їх данні піддаються обчисленню, тоді як митним органом не підтверджено, що додаткові документи, які ним були витребувані, є необхідними для визначення митної вартості задекларованих товарів.

Враховуючи, що висновок судів попередніх інстанцій, зроблений ними на підставі досліджених матеріалів справи, відповідає висловленій Верховним Судом України правовій позиції, судова колегія вважає, що судами при вирішенні спору було правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги його не спростовують та не свідчать про допущені судами порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сумської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

Л.Я. Гончар

А.О. Логвиненко