Справа № 113/2218/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/5875/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Гончар Л.Я.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Мисівської сільської ради Ленінського району АР Крим на постанову Ленінського районного суду АР Крим від 23 серпня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Мисівської сільської ради (надалі також - сільська рада) про визнання протиправним рішення та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради від 30.12.2011 року № 392 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою вул. Лісова, 6а с. Азовське Ленінського району АР Крим. Також просив зобов'язати сільську раду розглянути його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за вказаною адресою та прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у приватну власність.

В обґрунтування позову вказав на необґрунтовану відмову сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки судовими рішеннями відповідні відмови у наданні дозволу були визнані необґрунтованими. При цьому рішення сільської ради про відмову у наданні дозволу, які були в подальшому скасовані судом, були прийняті з тих же підстав та з наведенням тих же мотивів, що і рішення, оскаржуване у цій справі. Вважає, що має право на оформлення земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належать позивачу.

Постановою Ленінського районного суду від 23.08.2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10.12.12 року позов задоволено. Задовольняючи позов, суди вказали на незаконність прийнятого сільською радою рішення, оскільки зазначені у ньому мотиви відмови, а саме відсутність генерального плану населеного пункту, вже наводились сільською радою як підстава для прийняття попередніх рішень про відмову у наданні позивачу дозволу. Такі рішення сільської ради були оскаржені позивачем та скасовані судом, а отже оскаржуване у цій справі рішення протиправно були прийнято з тих же підстав. Зазначили, що позивач є власником домоволодіння, розташованого на земельній ділянці, щодо якої ним подано відповідну заяву, та має право на її оформлення відповідно до положень статей 118, 120 ЗК України..

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, сільська рада звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до рішення сільської ради від 3.12.2011 року №392 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, з мотивів відсутності Генерального плану населеного пункту.

Також судами було встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право власності від 08.06.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є власником будинку за вказаною адресою.

При цьому суди зазначили, що рішення сільської ради від 09 вересня 2011 року № 258 та рішення Мисівської сільської ради від 31 грудня 2010 року № 34 були визнані протиправними та скасовані постановою Ленінського районного суду АР Крим від 21 квітня 2011 року у справі № 2а-1989/2011, а рішення сільської ради від 24 травня 2011 року № 195 визнано протиправним та скасовано постановою Ленінського районного суду АР Крим від 26 жовтня 2011 року у справі № 2а-3543/2011. Зазначені рішення сільської ради стосувались відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, розташованої за зазначеною адресою. Підставою для відмови, що була визнана необґрунтованою та незаконною судами у зазначених судових рішеннях була відсутність Генерального плану населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому статтею 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, задовольняючи позов, суди правомірно виходили з того, що підстава прийняття сільською радою оскаржуваного у дані справі рішення, була предметом дослідження та оцінки у судових рішеннях, які набрали законної сили, та визнана судами необґрунтованою, а отже не могла бути застосована сільською радою при його прийнятті. Водночас інших підстав, надаючи відмову у дозволі на розробку проекту землеустрою, сільська рада не навела.

За викладеного судами зроблено обґрунтований висновок, що відповідач, вчиняючи відповідні дії та приймаючи рішення діяв з порушенням вимог частини третьої статті 2 КАС України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи було допущено порушення норми матеріального чи процесуального права, що мають наслідком його скасування.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Мисівської сільської ради Ленінського району АР Крим - залишити без задоволення, а Ленінського районного суду АР Крим від 23 серпня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

Л.Я. Гончар

А.О. Логвиненко