Справа № 8904/10/2070
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2010-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 серпня 2010 р. № 2-а- 8904/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Смоляр Є.А.

у присутності

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Гермес"
до Комінтернівської районної санітарно-епідеміологічної станції міста Харкова, третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3
про визнання протиправними дій та скасування висновку ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо надання висновку № 46-3.4,3.3 від 02.04.2010 року та скасувати зазначений висновок. Позовні вимоги мотивував тим, що зазначений документ виданий третій особі по справі із суттєвим порушенням норм діючого санітарно-епідеміологічного законодавства та зачіпає інтереси позивача та мешканців міста Харкова.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі посилаючись на те, що при прийнятті висновку ним були дотримані вимоги постанови КМУ від 12.05.2007 року № 712 та ДБН В.22-15-2005 року.

Третя особа в судовому засіданні адміністративний позов також не визнала, посилаючись на те, що оскаржуване в судовому процесі рішення не порушує прав позивача по справі та видане відповідно до вимог наказу МОЗ України від 14.03.2006 № 120, яким затверджено «Порядок проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи»та постанови КМУ України № 712 від 12.05.2007 року «Про затвердження порядку видачі експлуатаційного дозволу для потужностей (обєктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів»(далі постанова № 712)

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Комінтернівська районна санітарно-епідеміологічна станція відповідно до ч.1,8 ст.31, ст.39 Закону України Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення (далі по тексту Закону №4004-ХІІ) , Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні та положення про державну санітарно-епідеміологічну службу України, Статуту відповідача, затвердженого наказом МОЗ України від 14.09.2006 року за № 626 є органом державної влади, який входить до структури санітарно-епідеміологічної служби України, що контролює дотримання юридичними та фізичними особами санітарного законодавства, в тому числі шляхом проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

В силу положень п.1 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 14.03.2006 року № 120 "Порядок проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи" (далі наказ МОЗ №120) є документом установленої форми, що засвідчує відповідність (невідповідність) об'єкта державної санітарно-епідеміологічної експертизи медичним вимогам безпеки для здоров'я і життя людини, затверджується відповідним головним державним санітарним лікарем і є обов'язковим для виконання власником об'єкта експертизи.

Перевіряючи дії та рішення відповідача по наданню висновку від 02.04.2010 року за № 46-3.4, 3.3 на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступні обставини.

В судовому засіданні представник позивача просив суд скасувати оскаржуваний висновок з тих підстав, що він прийнятий із порушенням норм п.7 Порядку № 120, ст..22 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів»від 23.12.1997 року № 771/97-ВР, п.5 Порядку № 712 ненадання висновку галузевих експертиз або фахівців та відсутності експлуатаційного дозволу на кожну з потужностей з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до ст. 10 Закону № 4004-ХІІ державна санітарно-епідеміологічна експертиза комплексне вивчення документів (проектів, технологічних регламентів, інвестиційних програм тощо), а також діючих об'єктів та пов'язаних з ними небезпечних факторів на відповідність вимогам санітарних норм.

Порядок проведення зазначеної експертизи визначений Порядком № 120, додатком 2 до п.7.5. якого зазначено перелік документів, які необхідно подати для проведення експертизи. Дослідивши зазначений перелік документів, суд встановив, що він не містить у собі експлуатаційного дозволу на потужності (обєкти) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів, що видається головним державним санітарним лікарем в порядку, визначеному ст.22 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів»від 23.12.1997 року № 771/97-ВР та Порядку № 712

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість посилань представника відповідача на відсутність зазначеного документу як підставу для скасування висновку санітарно-епідеміологічної експертизи.

Щодо посилань представника позивача на відсутність висновків галузевих експертиз, як підстави для скасування оскаржуваного висновку, то вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні копіями документів:

наказом начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини м. Харкова від 22.01.2010 року № 5-К (а.с.16)

ветеринарно - санітарним висновком від 01.10.2009 року № 516 д,- якими підтверджується факт закріплення за третьою особою, відповідного лікаря ветеринарної медицини для надання ветеринарних послуг та отримання висновку, відповідно до якого з боку в.о. начальника управління - заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини м.Харкова відсутні заперечення щодо роботи оптового магазину-складу по заготівлі, зберіганню, транспортуванню, розрубці, роздільці, фасовці, пакуванню та реалізації продукції тваринного походження (мяса та мясопродуктів сільськогосподарських тварин), розташованого за адресою м.Харків, вулю. Зернова,53-Б. (а.с.17)

Крім того суд звертає увагу на те, що ст.ст. 8, 43 Закону №4004-ХІІ надають підприємствам і організаціям право оскаржити рішення органів державної влади, місцевого та регіонального самоврядування, санітарно-епідеміологічної служби, якими порушено права цих підприємств, установ, організацій з питань забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Враховуючи приписи п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) та ч. 1 і 2 статті 2 КАС України суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є в тому числі захист прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, необхідною умовою для захисту інтересу в порядку адміністративного судочинства є наявність публічно-правових відносин і суб'єкта владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Основними ознаками публічно-правових відносин, у реалізації яких виник спір, є обов'язкова участь у них суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями, підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень, імперативність та домінування публічно-правового інтересу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність порушеного інтересу позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення та вчиняючи оскаржувані дії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з метою, з якою це повноваження надане, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин та відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.8-14,71,94,185,186 КАС України суд,-

постановив:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Гермес" до Комінтернівської районної санітарно-епідеміологічної станції міста Харкова, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування висновку - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

У повному обсязі постанова виготовлена та підписана 31.08.2010 року.

Суддя Зоркіна Ю.В.