Справа № 2а-347/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 48732/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Макарика В.Я., Обрізка І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Шаблій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 університет "Львівська політехніка" про перерахунок пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача провести перерахунок призначеної йому наукової пенсії із зарахуванням до стажу наукової роботи періоду з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. з урахуванням всіх заробітків отриманих під час роботи в університеті ім. Е.Мондлане в Мозамбік та ОСОБА_2 університеті «Львівська політехніка».

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 08.06.2010 р. йому призначено пенсію по віку як науковому працівнику з урахуванням загального страхового стажу, в тому числі стажу наукової роботи в період роботи у ОСОБА_2 університеті «Львівська політехніка». Однак відповідачем при призначенні пенсії не було зараховано до наукового стажу за час роботи викладачем в університеті ім. Е.Мондлане у період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. та при цьому не враховано всіх заробітків отриманих на вказаній роботі. Вважає, відмову управління пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова у перерахунку пенсії безпідставною, оскільки протягом спірного періоду він працював на посаді доцента кафедри хімічної технології Львівського політехнічного інституту, перебуваючи у відрядженні за кордоном в університеті ім. Е.Мондлане (Мозамбік) продовжував залишатись на вказаній посаді, займався педагогічною роботою будучи науково-педагогічним працівником, про що є відмітка у трудовій книжці чим підтверджується стаж необхідний для призначення наукової пенсії, а тому період викладацької роботи слід зарахувати до наукового стажу. Працюючи за кордоном за ним було збережено заробітню плату за основним місцем праці у розмірі 60%, і 446 інвалютних карбованців, які виплачувались йому за роботу за кордоном. З усіх отриманих у вказаний період доходів сплачувались страхові внески, включаючи інвалютні карбованці, що не є іноземною валютою.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2011 року адміністративний позов задоволено. Ухвалено зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 наукової пенсії з врахуванням всіх заробітків отриманих під час роботи в Університеті ім. Е.Мондлане в Мозамбік за період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. та ОСОБА_2 університеті «Львівська політехніка» за період з 1986 року по 1989 рік.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідачем було підставно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, зокрема зарахуванню періоду закордонного відрядження з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р., перебуваючи в університеті ім. Е.Мондлане (Мозамбік) займаючись педагогічною роботою, до наукового стажу та з врахуванням його заробітку за вказаний період. За період роботи з 01.01.1973 р. по 01.09.1993 р. у Львівському державному політехнічному інституті, позивач з 5.08.1986 р. по 03.08.1989 р. перебував у закордонному відрядженні, а саме займався педагогічною роботою в університеті ім. Е.Мондлане (Мозамбік). Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» згідно якого позивачу призначена пенсія не поширюється на науково-педагогічних працівників які перебували у закордонному службовому відрядженні, а також на вищі навчальні заклади, які знаходяться за кордоном. Відповідно до вказаного Закону позивач являється науковим працівником лише за основним місцем роботи (робота в інституті «Львівська політехніка»), а метою закордонного відрядження була педагогічна робота, яка відповідно не може бути зарахована до наукового стажу роботи. Окрім того позивачем при зверненні до відповідача про призначення пенсії не було подано належно оформленої довідки про заробітну плату, інформація про помісячний посадовий оклад в сумі 446 інвалютних карбованців не може братись до уваги оскільки інвалютний карбованець не був державною грошовою одиницею.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 22-3 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів, визначених у частині другій ст. 48 Закону України «Про вищу освіту», де передбачено, що до основних посад науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів віднесено посаду доцента.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пунктом 70 розділу 4 Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Державного комітету з питань праці і заробітної плати Ради Міністрів СРСР від 25.12.1974р. №365, за працівниками, скерованим в службове відрядження з СРСР за кордон, зберігається робоче місце (посада) і середній заробіток.

Так, судом встановлено, що з 08.06.2010 р. позивачу, який перебуває на обліку в УПФ у Галицькому районі м. Львова, відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» призначена пенсія за віком при наявності страхового стажу 42 роки 4 місяці 14 дні, в тому числі 21 роки 3 місяці 4 дні стажу наукової роботи.

Згідно трудової книжки позивач з 01.01.1973 р. (наказ №23/ОД від 28.02.1973 р.) по 01.09.1993 р. (наказ №1905-3-10 від 09.09.1993р.) працював у Львівському державному політехнічному університеті.

В період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. позивач знаходився у закордонному службовому відрядженні в Мозамбік з метою педагогічної роботи в університеті ім. Е.Мндлане із збереженням заробітної плати в розмірі 60% за основним місцем праці, що підтверджується даними трудової книжки, довідкою виданою НУ «Львівська політехніка» від 14.10.2010 р. та витягами з наказів .№1750-3-01 від 12.09.1986 р. та №1459-3-10 від 14.09.1989 р.

Під час роботи у відрядженні закордоном, наслідками педагогічної роботи позивача стали в квітні 1988 р. розроблені та опкубліковані одна наукова стаття та методична розробка в збірнику наукових праць Університету ім. Е.Мондлане, згідно списку наукових праць позивача.

Згідно архівної виписки Міністерства освіти і науки Російської Федерації від 09.08.2010 р., в документах Міністерствах вищої і середньої спеціальної освіти СССР, які зберігаються в архіві Міністерстві освіти і науки Російської Федерації, в направленні № 4602 від 21.07.1986 р. значиться про те, що позивач ОСОБА_1 направлений на роботу в Мозамбік строком на 3 роки, будучи кандидатом технічних наук, доцентом Львівського політехнічного інституту по контракту №55-186/45100, метою відрядження визначено викладацьку роботу в університеті ім. Е.Мондлане з визначеними інвалютним окладом 446 рублів.

Про те, що позивач перебував у закордонному відрядженні з метою викладацької роботи стверджує і архівна довідка від 20.08.2010 р. видана Міністерством економічного розвитку Російської Федерації.

Відповідно, у трудовій книжці окрім загального періоду роботи у НУ «Львівська політехніка», зазначено спірний період з 05.08.1986р. по 03.08.1989р. перебування позивача у відряджені в Мозамбік, протягом якого позивач займаючись педагогічною роботою працював на посаді доцента кафедри хімічної технології Львівського політехнічного інституту. Таким чином, покликання відповідача на те, що науковим працівником може бути особа яка займається зокрема науково-педагогічною діяльністю лише по основному місцю роботи не відповідає дійсності, оскільки у спірний період позивач залишався працевлаштованим за основним місцем роботи як науково-педагогічний працівник на посаді доцента отримуючи заробітну плату, а отже закордоном виконуючи педагогічну роботу у вищому навчальному закладі перебував в статусі наукового працівника.

За таких обставин, період роботи позивача за кордоном у відрядженні в період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. слід вважати науково-педагогічною, яку слід зарахувати до стажу наукової роботи, про яку є наявні відомості у трудовій книжці позивача.

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено виплати, що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, зокрема суми виплат (доходу), отриманих застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах суми, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше нараховувались внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до зазначеного, позивачем до УПФ були подані довідки про заробітну плату для обчислення пенсії виданої НУ «Львівська політехніка» за період з 1981 р. по 1993 р. з якої відраховувались страхові внески.

За період перебування у закордонному відрядженні у період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р., працюючи в університеті ім. Е.Мондлане, позивачу було встановлено інвалютний оклад в сумі 446 рублів.

Пунктом 42 розділу 2 Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Державного комітету з питань праці і заробітної плати Ради Міністрів СРСР від 25.12.1974 р. № 365, вказано, що на соціальне страхування працівників закладів СРСР за кордоном, що направлені з СРСР, а також прийнятих на роботу за місцем на штатні посади із складу членів сімей, відповідні міністерства та відомства сплачують в СРСР у централізованому порядку страхові внески у відсотках, що встановлюються урядом СРСР від сум заробітної плати, що сплачується вказаним працівником в радянській та іноземній валютах.

Згідно інформації наданої ОСОБА_2 Банком України у Львівській області від 20.07.2010 р. Зовнішекономбанк Російської Федерації, через який позивач отримував зароблені кошти, інвалютний рубль був умовно розрахунковою одиницею, яка використовувалась для безготівкових розрахунків і його співвідношення до рубля колишнього СРСР становило 1:1. Оскільки інвалютний рубль це внутрішня облікова одиниця Зовнішекономбанку СРСР, а тому не може вважатись іноземною валютою.

Виходячи з вище викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії відповідача слід визнати незаконними, зобов'язавши відповідача провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії із зарахуванням до стажу наукової роботи період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. з урахуванням всіх заробітків за вказаний період часу включаючи стаж наукової роботи в ОСОБА_2 університеті «Львівська політехніка» за період з 1986 р. по 1989 р.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2011 року по справі № 2а-347/11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі 20.03.2012 року.

Головуючий: І.В. Глушко

Судді: В.Я. Макарик

ОСОБА_3