Справа № 2-293/10
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2012-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-293/10 Суддя-доповідач - Таран
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого Таран С.А.

суддів - Ведмедь Н.І.. ОСОБА_1

при секретарі - Пархоменко А.П.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області (далі-Управління)

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області

про зобов'язання вчинити дії по перерахунку та виплаті державної пенсі за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах, встановлених законом,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року позов задоволено частково:

Зобов'язано Управління провести перерахунок і виплату, з урахуванням фактично виплачених сум, позивачу державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі п'ятдесят відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи »:

- 3 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком

встановленого на рівні прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», на момент нарахування пенсії.;

- З 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 14 липня 2010 року

розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінім/м/ відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «про загальнообов'язкове пенсійне страхування», на момент нарахування пенсії.

Стягнуто з Управління на користь позивача 120.00 гри. витрат інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Судовий збір віднесено на рахунок держави.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченнями. Позивач отримує пенсію за Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи »

На порушення вимог Конституції та законів України, відповідних рішень Конституційного Суду України з питань предмета спору, відповідач у вищезазначеному спірному періоді протиправно не проводив перерахунок призначених позивачеві державної та додаткової пенсій, відповідно до ст.ст.49, 50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції врахував всі факти. що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення, підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 86 КАС України, доведеним позивачем. Висновки суду по суті спору, відповідають встановленим фактам, протилежного відповідач на порушення ст. 71 КАС України не довів.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року N796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06 червня 1996 р. N230/96-BP в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06 червня 1996 р. №230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05 жовтня 2006 р. №231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Законом України від 28 грудня 2007 №І07-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть були нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: по ІІІ групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: по II групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІІ групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: по II групі інвалідності - 120 процентів прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність: по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 28 грудня 2007 №І07-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.67 "Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 5 розділу З Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, ПУНКТІВ 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ПІДПУНКТІВ 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для СУДІВ загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у ЗВ'ЯЗКУ З правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 152 КОНСТИТУЦІЇ України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п.28 розділу II втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного СУДУ № І0-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Згідно зі ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що в УСІХ випадках розмір пенсій для інвалідів 3-ої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

ПУНКТОМ 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" установлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за ШКОДУ, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 15% прожиткового МІНІМУМУ, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, віднесеним до 1-ої категорії, інвалідам III групи призначається щомісячна додаткова пенсія за ШКОДУ, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідною величиною розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за ШКОДУ, заподіяну здоров'ю є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється в розмірі, визначеного законом прожиткового МІНІМУМУ для осіб, які втратили працездатність.

При вирішенні спору необхідно виходити із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, тому при розрахунку державної основної та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму ДІЯ осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державній бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким ЧИНОМ, позивачу мав бути визначений мінімальний розмір державної пенсії, виходячи з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не у розмірі мінімальних виплат, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" та розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Таким чином висновок СУДУ про порушення прав позивача при нарахуванні та виплати основної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС є обгрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи питання про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01. 2002 року по 3 І грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся з позовом до суду лише 30.03. 2010 року.

Відповідно до статті 77 Цивільного Кодексу УРСР та статтею 257 ЦК України строк позовної давності встановлений у три роки. Позивач не заявляв вимоги про поновлення строку позовної давності, не вказав поважних причин пропуску строку позовної давності, а відповідач наполягає на відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, підстав для поновлення строку не вбачається, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано задовольнив позовні вимоги з 01.01. 2002 року і приходить до ВИСНОВКУ, ЩОДО необхідності скасування рішення в цій частині та про відмову в задоволенні позову з 01.01. 2002 року по 29.03. 2007 року.

Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд не звернув увагу на те, що позивач просив лише зобов'язати його здійснити перерахунок пенсії та провести відповідні виплати і не вимагав стягнення коштів, у ЗВ'ЯЗКУ З ЧИМ СУД першої інстанції безпідставно вважав цей спір майновим та помилково стягнув з Управління на користь позивача витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн., а не у передбаченому Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року N825) розмірі для вимог немайновою характеру - 37 грн.

За таких обставин з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 37 грн. на відшкодування вказаних судових витрат.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, Законом України «Про внесення змій до розділу XII «Прикінцеві положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами», колегія суддів

п о с та н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України Краспопільському районі СУмської області задовольнити частково.

Рішення Краспопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року в частині зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Краспопільському районі Сумської області провести перерахунок в виплату, з урахування виплачених сум ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій згідно статті 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року по 20.03. 2007 року скасувати та в цій частині в задоволенні позову відмовити.

Змінити рішення в частині стягнення судових витрат та стягнути з управління Пенсійного фонду України в Краспопільському районі Сумської області на користь позивача 37 грн. на відшкодування судових витрат, понесених у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного СУДУ України.

Головуючий

Судді