Справа № 2а-861/09
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 р. < Текст >Справа № 76844/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Глушка І.В.,

суддів Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просила стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на його користь недоплачену разову щорічну грошову допомогу, передбачену ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій, у розмірі 5370,30 грн. за 2006-2008 рр.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2009 року вказаний позов задоволено частково та зобовязано відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату недоплаченої спірної грошової допомоги у розмірі 2095,00 грн. за 2008 рік. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неврахування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що воно належним чином і відповідно до вимог Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 рр. виконало свій обовязок перед позивачем щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги, як учаснику війни. Просить врахувати, що воно не є головним розпорядником коштів для виплати спірної допомоги і що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування. Вказує на порушення судом першої інстанції норм бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що він є учасником бойових дій, якому відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення п. 20 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги ветеранам війни. Розмір отриманої позивачем у 2007-2008 рр. грошової допомоги до 5 травня суперечить вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також рішенням Конституційного Суду України, оскільки має обчислюватися виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком у відповідних роках. Обовязок щодо виплати спірної недоплати слід покласти на управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивач є учасником бойових дій, який відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на одержання грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, обовязок щодо виплати якої, за правилами ст. 171 цього ж Закону, покладено на органи праці та соціального захисту населення.

Поряд із цим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і постановою КМ України № 177 від 18 лютого 2004 року було встановлено конкретні розміри щорічної разової допомоги, що підлягають виплаті особам, на яких поширюються гарантії вказаного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради належним чином та відповідно до вимог вищезазначених нормативно-правових актів виконало свій обовязок перед позивачем з виплати йому спірної допомоги у 2008 році.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, здійснивши позивачу виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2008 році в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і постановою КМ України № 177 від 18 лютого 2004 року, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення вимог позивача у частині стягнення з відповідача спірної заборгованості за 2008 рік немає.

Висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення таких вимог позивача з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, на думку колегії суддів, є помилковим і не відповідає ст. 152 Конституції України, за правилами якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивача судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення рішення не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202 п. 3, 4, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2009 року у справі № 2а-861/09 в частині задоволення вимог позивача скасувати і прийняти у цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на його користь недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за 2008 рік.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2