Справа № 802/2308/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 вересня 2015 р. Справа № 802/2308/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні, без технічної фіксації судового процесу, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Вишенського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування постанови в частині та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (ТОВ «Кей-Колект», товариство, позивач) до Вишенського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (Вишенський ВДВС ВМУЮ, виконавча служба, відповідач) про:

- скасування постанови серії АА № 640891 від 5.06.2008 р. в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобовязання винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна-предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ «Кей-Колект», на підставі іпотечного договору від 28.11.2006 р.

На обґрунтування позову зазначено, що 28.11.2006 р. ОСОБА_1 уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0, на забезпечення виконання якого також між цими особами укладено іпотечний договір від 28.11.2006 р., за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру, що знаходиться за адресою: м. Вінниця вул. Стахурського, 18/33.

12.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступив товариству, згідно договору факторингу №1 свої права вимоги за зобовязаннями банку по кредитному договору.

9.07.2015 року позивач звернувся до нотаріуса про отримання інформації щодо заставленого нерухомого майна ОСОБА_1 та дізнався про його арешт на підставі постанови виконавчої служби АА № 640891 від 5.06.2008 р.

На думку позивача, таке рішення державного виконавця підлягає скасуванню, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладає обовязок повідомлення заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача, які не є заставодержателями, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно знаходиться у заставі, та розяснити заставодержателю право звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Однак, відповідач не повідомляв позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебуває у заставі (іпотеці), та, відповідно, не розяснив про право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із вказаного майна.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо по такі обставини.

За наведених обставин, вважаючи своє право щодо іпотечного майна порушеним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою від 30.07.2015 року відкрито провадження у справі за цим позовом, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та розгляд справи призначено на 6.08.2015 р.

6.08.2015 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 28.08.2015 р. у звязку з необхідністю витребування у відповідача матеріалів виконавчого провадження, в ході якого винесено спірну постанову про накладення арешту на майно серії АА № 640891 від 5.06.2008 р., а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Стахурського, 18/33; постанову про накладення арешту на майно серії АА № 640891 від 5.06.2008 р.

На виконання ухвали про витребування додаткових доказів, від відповідача надійшов лист №13015/08-35, яким повідомлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на виконанні не перебували. На виконанні у відділ станом на 6.08.2015 р. виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 не перебувають. Матеріали виконавчого провадження надати суду неможливо в звязку з їх знищенням.

28.08.2015 р. сторони в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки не повідомили, у звязку з чим, розгляд справи відкладено на 9.09.2015 р.

9.09.2015 р. сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в звязку з неможливістю прибути в судове засідання по причині участі в судовому засіданні в Хмельницькому міськрайоному суді.

За таких обставин розгляду справи відкладено на 21.09.2015 р.

21.09.2015 р. позивач та відповідач в судове засідання не зявились. Від їх представників надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (вх.№26868 від 21.09.2015 р., №26716 від 18.09.2015 р.).

Треті особи в судове засідання не з"явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи наявність клопотань представників позивача та відповідача, належне повідомлення третіх осіб, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України, технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (далі-Банк) та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1 за умовами якого перший зобов'язався передати у власність другому, права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження банка за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Цього ж дня сторони договору факторингу укладали договір відступлення вимоги за договорами іпотеки, згідно якого Банк передав права вимоги, зокрема, за договором іпотеки від 28.11.2006 р., укладеного між ним та ОСОБА_1. В свою чергу, предметом зазначеного договору іпотеки є квартира номер 33, що знаходиться в житловому будинку, який розташований в місті Вінниці по вулиці Стахурського, під номером 18, зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном (далі нерухоме майно, квартира).

9 липня 2015 року позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання відомостей про іпотечне майно, та отримав «інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна", з якої видно, що іпотечне майно знаходиться під арештом на підставі постанови Вишенського ВДВС ВМУЮ АА №640891 від 05.06.2008 року.

Не погоджуючись з такою постановою позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про виконавче провадження (далі - Закон № 606-14) (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

В свою чергу, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації (ст. 50 Закону № 606-14 (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення)).

Згідно положень статті 52 Закону № 606-14 (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Аналогічна норма закріплена й у Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. за №865/4158 (в редакції з 26.08.2008 р. по 22.09.2008 р.)

Судом встановлено, що на момент винесення постанови, якою накладено арешт на заставлену квартиру, товариство не було заставодержателем, адже право вимоги виникло в нього лише в 2011 р. після підписання відповідної угоди. До того моменту нерухоме майно перебувало в іпотеці Банку. Окрім того, відсутні й докази про те, що державну виконавчу службу повідомлено й про зміну заставодержателя. Відтак, відсутні підстави ставити в провину відповідачу неповідомлення ним позивача по накладення арешту на заставлене майно.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення, та з дотриманням критеріїв визначених у статті 2 КАС України. Відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині накладення арешту на заставлену квартиру відсутні.

Окремо суд зазначає, що обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження» чинні на момент звернення з цим позовом до адміністративного суду, що не може братись судом до уваги, оскільки такі не мають зворотної дії в часі та не можуть застосовуватись при наданні оцінки правомірності прийняття рішення субєктом вданих повноважень, винесеного до набрання ними чинності.

Щодо позовної вимоги про зобовязання винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна, то суд враховує наступне.

Відповідно до статті 59 Закону № 606-14 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

В свою чергу, процедура щодо зняття арешту з майна врегульована статтею 60 Закону № 606-14.

Так, відповідно до частини другої вказаної норми, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За наведених обставин, враховуючи відсутність судового рішення про зняття арешту з заставленої квартири, відсутні підстави у відповідача й приймати постанову про таке зняття.

Окрім того, вирішуючи даний спір суд, керуючись положеннями статті 60 Закону № 606-14, виходить з того, що нею чітко визначено умову, за якої державний виконавцеь приймає відповідне рішення про зняття арешту. Зокрема, виключно до компетенції державного виконавця віднесено прийняття постанови про зняття арешту у разі наявності відповідного судового рішення.

За таких обставин, суд не може підміняти державний орган та давати вказівки, які б свідчили про вирішення судом питань, які належать до виключної компетенції субєкта владних повноважень, а в даному випадку, зобовязувати приймати наперед визначене рішення.

А тому, за сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови в частині накладення арешту на нерухоме майно та зобовязання винести постанову про зняття арешту не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна