Справа № 2а-2/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. < Текст >Справа № 61666/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

при секретарі судового засідання: Шаблій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування рішення селищної ради,

встановив:

22.04.2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до Буштинської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, про скасування рішення сімнадцятої сесії IV скликання Буштинської селищної ради від 28.09.2005 року за № 261 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам».

Позивач зазначає, що 26.09.2009 р. вона звернулася до відповідача з заявою про приватизацію вище згаданої земельної ділянки та виготовлення державного акту на право приватної власності на неї, однак, в задоволенні її заяви було відмовлено та повідомлено, що рішенням сімнадцятої сесії IV скликання Буштинської селищної ради від 25.09.2005 року за № 261, цю земельну ділянку передано в приватну власність одноособово ОСОБА_1 В обґрунтування позовних вимог покликається на те, рішенням сімнадцятої сесії XXIII - го скликання Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28.08.2001 року, цю ж земельну ділянку передано в приватну власність їй спільно з ОСОБА_3, дане рішення є чинним і не відмінено і згоди на вилучення від неї земельної ділянки позивач не давала, а тому вважає, що рішення сімнадцятої сесії IV скликання Буштинської селищної ради від 25.09.2005 року за № 261, яким цю земельну ділянку передано в приватну власність одноособово ОСОБА_1, прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2011 року позов задоволено повністю. Рішення сімнадцятої сесії IV скликання Буштинської селищної ради від 28.09.2005 року за № 261 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» визнано незаконним та скасовано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи наступні факти.

Рішенням сімнадцятої сесії XIII скликання Буштинської селищної ради Тячівського району від 28.08.2001 року «Про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» /а.с.6/, надано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (як подружжю), земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га. по вул. В.Івасюка між сусідами Немеш та Бібен.

27.01.2005 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_1М розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 000241 виданим 30.07.2005 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області (а.с.7).

Рішенням сімнадцятої сесії IV скликання Буштинської селищної ради Тячівського району від 28.09.2005 року № 261 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» (а.с.5), земельну ділянку площею 0,10 га., розташовану в смт. Буштино по вул. Володимира Івасюка б/н, передано в приватну власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Суд першої інстанції даючи правову оцінку покликанням позивача на невідповідність рішення сімнадцятої сесії IV скликання Буштинської селищної ради Тячівського району від 28.09.2005 року № 261 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» вимогам чинного законодавства, дійшов правильного висновку про його незаконність, що і стало підставою для його скасування.

Даючи аналіз характеру спірних правовідносин, слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності. Згідно ч.1.с.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

В силу вимог ч.5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, всупереч вимогам ст.140 ЗК України підстав для припинення права власності позивачки на згаду вище земельну ділянку не було.

Згідно ч.1 ст. 152 ЗК України - держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до ч.1ст. 154 ЗК України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень, щодо володіння користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, - у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування України" - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає, -

Керуючись ч. 3.ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2011 року по справі № 2а-2/11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: І.В. Глушко

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_5