Справа № 498/57/14-а
Суддя: Пономаренко В. Д.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/498/1/14
Справа №498/57/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року смт. Велика Михайлівка

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області Пономаренко В.Д., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Великомихайлівському районні Одеської області, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2013 року, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що 18 серпня 1993 року позивач був обраний суддею Великомихайлівського районного суду Одеської області. 14 квітня 2001 року був призначений головою Великомихайлівського районного суду Одеської Указ Президента України №257/2001 на виконання даного Указу був виданий наказ Одеського обласного управління юстиції №153-ос 20.04.2001р. 04 червня 2003 року присвоєний другий кваліфікаційний клас. Указом Президента України від 05 жовтня 2004 р. №1172/2004 звільнений з посади судді Великомихайлівського районного суду Одеської області, на виконання даного Указу начальником управління державної судової адміністрації в Одеській області виданий наказ №72-06 від 25 жовтня 2004 р. звільнено з займаної посади та відраховано із штату суду у зв'язку з поданням заяви про відставку. З 26 жовтня 2004 року призначене довічне грошове утримання у розмірі 88 відсотків місячного заробітку працюючого судді з урахуванням щомісячної премії.

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Управління пенсійного фонду у Великомихайлівському районі Одеської області про перерахунок довічного грошового утримання відповідно до довідки №5-4108/13 від 11.12.2013 р.

Згідно листа УПФ у Великомихайлівському районі Одеської області позивачу, відмовлено в нарахуванні довічного грошового утримання, яке йому передбачене, відповідно до довідки ТУ ДСА в Одеській області №5-4108/13 від 11.12.2013 р. на підставі ч. 4 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Тому позивач вважає, що його права порушено та просить суд визнати відмову Управління пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області щодо перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 4 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - неправомірною, зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» починаючи з 01 грудня 2013 року виходячи з 88% місячної заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді.

Через канцелярію суду від УПФУ у Великомихайлівському районні Одеської області надійшли заперечення, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, так як відповідач у зв'язку з відсутністю відповідного нормативно-правового акту, який регулює порядок перерахунку довічного грошового утримання, не може здійснити перерахунок виплати ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 01.12.2013 року.

Розглянувши адміністративний позов, додані до нього документи, заперечення на позовну заяву, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є суддею Великомихайлівського районного суду Одеської області у відставці, що підтверджується посвідченням 726, виданим 04.11.2004 року Територіальним управлінням ДСА в Одеській області.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів, врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначене судді у відставці, проводиться згідно вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ст.129 даного Закону суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до довідки ТУ ДСА в Одеській області № 5-4108/13 від 11.12.2013 р. посадовий оклад 12180,00 грн., надбавка за вислугу років 50% - 6090,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 1218,00 грн. усього для обчислення довічного грошового утримання 19488,00 грн.

Проте, частиною 1 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, а тому, в даному випадку, постанови Кабінету Міністрів України не можуть обмежувати моє право на проведення перерахунку пенсії.

Крім того, 03 червня 2013 року Конституційним Судом України прийнято рішення у справі № 1-2/2013 (№3-рп/2013) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), яким:

- визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-УІ;

- статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-УІ в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус судців» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ;

- абзац другий пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-УІ, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-УІ та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-УІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, у вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено:

Частина третя статті 138 Закону № 2453 до внесених Законом № 3668 змін передбачала: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, визначений Законом № 2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом № 3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання судців. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668 звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування судцям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України.

Вирішуючи питання щодо конституційності оспорюваних положень стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці (третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, стаття 2 Закону № 3668), Конституційний Суд України виходить з такого.

У Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що, залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання судців, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат судцям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності судців є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) судців суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Конституційний Суд України вважає, що Закон № 3668, поширюючи дію положень абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», як вбачається з їх змісту, на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), залишив незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, але звузив обсяг цього права та встановив обмеження в перерахунках передбачених законами України пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Таким чином, зазначені положення Закону № 3668 в частині поширення їх дії на Закон № 2453 стосовно виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) судців у відставці суперечать вимогам частини першої статті 126 Конституції України.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», відповідно до якої у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку, Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього Рішення:

- підлягають застосуванню частини перша, друга статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як такі, що не суперечать Конституції України;

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону N 3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судці, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»;

- перше, друге, трете речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку», та четверте речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України»;

- дія статті 2 Закону № 3668 не поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Згідно ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не і мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Просить визнати відмову Управління пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області щодо перерахунку та виплати мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - неправомірною.Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» починаючи з 01 грудня 2013 року у розмірі 88% місячної заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

Адміністративний позов відповідає вимогам ст.. 106 КАС України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства подано особою, яка має адміністративну дієздатність, інші підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження не встановлені. Позов надано з дотриманням ст..ст. 105-106 КАС України, відсутні підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Згідно із ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

На підставі викладеного й у відповідності ст. ст. 19, 22, 46, 55, 58, 126 Конституції України, ст. 129, ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Рішення Конституційного Суду України № 1-2/2013 (№3-рп/2013) від 03 червня 2013 року та керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 13, 128, 159, 160, 161, 163, 167, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду у Великомихайлівському районі Одеської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці - задовольнити.

Визнати відмову Управління пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - неправомірною.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» починаючи з 01 грудня 2013 року, у розмірі 88% місячної заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області, у розмірі 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідно до ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду прийняті в порядку скороченого провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д.Пономаренко