Справа № 826/14381/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 вересня 2015 року 13:31 № 826/14381/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Гарника К.Ю., при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУ МВС України в м. Києві Поправко Анжели Миколаївни Головного управління МВС України в м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУМВС України у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), Головного управління МВС України у м. Києві (далі по тексту - відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить:

- визнати протиправним дії відповідача-1 (начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУМВС України у місті Києві Поправко Анжели Миколаївни) та відповідача-2 (ГУМВС України в м. Києві), що виразились у незаконному припиненні доступу позивача до державної таємниці та неправомірному ініціюванні скасування допуску позивачу до державної таємниці, шляхом внесення неправдивої інформації в облікову картку Позивача (Форма - № 6), наказ № 253 о/с дск та лист ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв;

- визнати протиправним дії відповідача-2 (ГУМВС України в місті Києві), що виразились у його бездіяльності, яка полягає у тому, що відповідачем-2 не було видано відповідний наказ про скасування наказу №253 о/с дск, який мав втратити свою чинність разом з дією наказу № 1119 від 05 листопада 2014 року, а саме: 04 січня 2015 року та більше не порушувати прав позивача;

- визнати неправомірним та скасувати листа ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв, як такий що містить неправдиву інформацію;

- зобов'язати відповідача-2 поновити доступ позивача до державної таємниці за Ф.2. у відповідності з займаною посадою;

- визнати незаконними дії відповідач-1 (начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУМВС України в місті Києві, Поправко Анжели Миколаївни) та відповідача-2 (ГУМВС України в м. Києві), що виразились у ініціюванні скасування допуску Позивачу до державної таємниці, в порушення ч.2 ст.77 та п.80 Порядку №939 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року, а саме: недотримання 6-й місячного терміну з дня припинення Позивачу доступу до держаної таємниці;

- визнати наказ ГУМВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск "Про призупинення доступу до державної таємниці", таким, що втратив чинність 05 січня 2015 року;

- визнати те, що строк призупинення позивачу доступу до державної таємниці за період з 04 листопада 2014 року по 04 липня 2015 року становить 1 місяць 18 днів (з 18 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року), враховуючи те, що накази «Про тимчасове виконання обов'язків» № 1332 о/с від 31 грудня 2014 року, № 157 о/с від 03 березня 2015 року, № 371 о/с від 29 квітня 2015 року були визнані судом неправомірними та скасовані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14381/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10 серпня 2015 року, яке неодноразово відкладалось у зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів та клопотанням сторін.

У судовому засіданні 17 вересня 2015 року позивач підтримав позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд задовольнити позов. Представники відповідачів проти позову заперечили, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві "Про тимчасове виконання обов'язків" від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, тимчасово, з 04 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року, виконання обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління покладено на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальника сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, цього ж районного управління, увільнивши від виконання функціональних обов'язків за займаною посадою.

У свою чергу, наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск, припинено раніше наданий доступ старшому лейтенантові міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальнику сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, до інформації, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно", та виплату відсоткової надбавки в зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаної з державною таємницею.

Наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві "Про тимчасове виконання обов'язків" від 31 грудня 2014 року №1332 о/с, продовжено виконання вищезазначених обов'язків ОСОБА_1 з 04 січня 2015 року по 04 березня 2015 року.

Наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві "Про тимчасове виконання обов'язків" від 03 березня 2015 року №157 о/с, повторно продовжено виконання зазначених обов'язків ОСОБА_1 у період з 04 березня 2015 року по 04 травня 2015 року.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління МВС України в м. Києві "Про тимчасове виконання обов'язків" від 29 квітня 2015 року № 371 о/с, повторно продовжено виконання зазначених обов'язків ОСОБА_1 у період з 04 травня 2015 року по 04 липня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року у справі № 826/5723/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління МВС України в м. Києві, що виразились у протиправному тимчасовому покладанні виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на ОСОБА_1 безперервно протягом 4 місяців з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року. Скасовано наказ ГУМВС України в місті Києві № 157 о/с від 03 березня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків". Скасовано наказ ГУМВС України в місті Києві № 1332 о/с від 31 грудня 2014 року "Про тимчасове виконання обов'язків".

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року у справі № 826/8018/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління МВС України в м. Києві, що виразились у протиправному тимчасовому покладанні виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на ОСОБА_1 безперервно протягом 6 місяців з 04 січня 2015 року по 04 липня 2015 року. Скасовано наказ ГУМВС України в місті Києві № 371 о/с від 29 квітня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків".

Вищезазначені рішення набрали законної сили, що не спростовується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, обставини, встановлені постановами Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року у справі № 826/8018/15 та від 28 квітня 2015 року у справі № 826/5723/15, приймаються судом в даному провадження без доказування.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо вимоги про визнання протиправним дії відповідача-1 (начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУМВС України у місті Києві Поправко Анжели Миколаївни) та відповідача-2 (ГУМВС України в м. Києві), що виразились у незаконному припиненні доступу позивача до державної таємниці та неправомірному ініціюванні скасування допуску позивачу до державної таємниці, шляхом внесення неправдивої інформації в облікову картку Позивача (Форма - № 6), наказ № 253 о/с дск та лист ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв суд зазначає наступне.

Статтею 23 Закону України «Про державну таємницю» допуск до державної таємниці не надається у разі: відсутності у громадянина обґрунтованої необхідності в роботі із секретною інформацією; сприяння громадянином діяльності іноземної держави, іноземної організації чи їх представників, а також окремих іноземців чи осіб без громадянства, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України, або участі громадянина в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена у порядку, встановленому законом; відмови громадянина взяти на себе письмове зобов'язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, а також за відсутності його письмової згоди на передбачені законом обмеження прав у зв'язку з допуском до державної таємниці; наявності у громадянина судимості за тяжкі або особливо тяжкі злочини, не погашеної чи не знятої в установленому порядку; наявності у громадянина психічних розладів, які можуть завдати шкоди охороні державної таємниці, відповідно до переліку, затвердженого Міністерством охорони здоров'я України і Службою безпеки України.

Наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року № 253 о/с дск, припинено раніше наданий доступ старшому лейтенантові міліції ОСОБА_1 (М-174195) начальнику сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, до інформації, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно", та виплату відсоткової надбавки в зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаної з державною таємницею.

Правомірність вказаного наказу досліджувалась в межах справи № 826/5723/15, за результатом чого вставлено, що оскільки рішення про припинення доступу до інформації, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно" прийнято на підставі наказу начальника Головного управління МВС України в м. Києві "Про тимчасове виконання обов'язків» від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, який визнано правомірним та обґрунтованим, відповідно і наказ про призупинення доступу позивача до державної таємниці прийнятий відповідачем правомірно.

Таким чином, враховуючи преюдеційність вищезазначених фактів, вимоги про визнання дії відповідача-1 (начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУМВС України у місті Києві Поправко Анжели Миколаївни) та відповідача-2 (ГУМВС України в м. Києві), що виразились у незаконному припиненні доступу позивача до державної таємниці та неправомірному ініціюванні скасування допуску позивачу до державної таємниці, шляхом внесення неправдивої інформації в облікову картку Позивача (Форма - № 6), наказ № 253 о/с дск та визнанні незаконними дії відповідач-1 (начальника Управління Режимно-секретного та документального забезпечення ГУМВС України в місті Києві, Поправко Анжели Миколаївни) та відповідача-2 (ГУМВС України в м. Києві), що виразились у ініціюванні скасування допуску Позивачу до державної таємниці, в порушення ч.2 ст.77 та п.80 Порядку №939 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року, а саме: недотримання 6-й місячного терміну з дня припинення Позивачу доступу до держаної таємниці не підлягають задоволенню.

Щодо листа ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв, суд зазначає, що зазначений документ не є в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України рішенням суб'єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для фізичної особи.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано доказів внесення неправдивої інформації в облікову картку Позивача (Форма - № 6), будь-які рішення судів про визнання такого факту матеріали справи не містять.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним дії відповідача-2 (ГУМВС України в місті Києві), що виразились у його бездіяльності, яка полягає у тому, що відповідачем-2 не було видано відповідний наказ про скасування наказу №253 о/с дск, який мав втратити свою чинність разом з дією наказу № 1119 від 05 листопада 2014 року, а саме: 04 січня 2015 року та більше не порушувати прав позивача та про визнання наказу ГУМВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск "Про призупинення доступу до державної таємниці", таким, що втратив чинність 05 січня 2015 року суд зазначає про необґрунтованість вказаної вимоги з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, постановами Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року у справі № 826/5723/15 та від 22 липня 2015 року у справі № 826/8018/15 скасовані наступні накази: № 157 о/с від 03 березня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків", № 1332 о/с від 31 грудня 2014 року "Про тимчасове виконання обов'язків", № 371 о/с від 29 квітня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків".

Матеріали справи свідчать, що наказами Головного управління МВС України в місті Києві від 08 серпня 2015 року № 848 та від 25 серпня 2015 року № 722 о/с скасовані накази Головного управління МВС України в місті Києві № 157 о/с від 03 березня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків", № 1332 о/с від 31 грудня 2014 року "Про тимчасове виконання обов'язків", № 371 о/с від 29 квітня 2015 року "Про тимчасове виконання обов'язків" на виконання постанов Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року у справі № 826/5723/15 та від 22 липня 2015 року у справі № 826/8018/15.

Таким чином, враховуючи викладене, підстави для видачі наказу про скасування наказу №253 о/с дск, який мав втратити свою чинність разом з дією наказу № 1119 від 05 листопада 2014 року, а саме: 04 січня 2015 року відсутні, як і відсутні підстави для визнання наказу ГУМВС України в м. Києві від 18 листопада 2014 року №253 о/с дск "Про призупинення доступу до державної таємниці", таким, що втратив чинність 05 січня 2015 року та для задоволення позову в цій частині.

Щодо вимоги про визнання неправомірним та скасування листа ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв, як такий що містить неправдиву інформацію суд зазначає наступне.

За загальновизначеним поняттям в адміністративному праві, рішення суб'єктів владних повноважень спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, породжують правовідносин, створюють юридичні наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин.

В даному випадку, ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача та не створює для останнього юридичних наслідків, а отже за правовою природою не носить характер рішення суб'єкта владних повноважень.

При цьому, вищезазначений лист за своїм змістом є супровідним листом, додатками до якого надіслані позивачу: облікові картки (ф. 6) № 15678 дек, № 14484 дек та картки (ф. 8) 42 1140 дек, № 1141 дек, у одному прим, кожна, для службового користування, лише адресату.

Відтак, оскільки лист ГУМВС України в м. Києві від 18 травня 2015 року № 1/523 дск/рсв не носить характер рішення суб'єкта владних повноважень, скасуванню не підлягає.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача-2 поновити доступ позивача до державної таємниці за Ф.2. у відповідності з займаною посадою суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну таємницю» допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження надання допуску до державної таємниці є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Служби безпеки України, лише в разі проведення перевірки та в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду -тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога зобов'язання відповідача-2 поновити доступ позивача до державної таємниці за Ф.2. у відповідності з займаною посадою розцінюється Окружним адміністративним судом м. Києва саме втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому, на думку суду, задоволена бути не може.

Щодо вимоги про визнання того, що строк призупинення позивачу доступу до державної таємниці за період з 04 листопада 2014 року по 04 липня 2015 року становить 1 місяць 18 днів (з 18 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року), враховуючи те, що накази «Про тимчасове виконання обов'язків» № 1332 о/с від 31 грудня 2014 року, № 157 о/с від 03 березня 2015 року, № 371 о/с від 29 квітня 2015 року були визнані судом неправомірними та скасовані слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають дослідженню в даному провадженні, оскільки досліджувались судом в межах розгляду адміністративних справ № 826/5723/15 та № 826/8018/15.

Крім цього, мотивуючи необхідність відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд м. Києва відзначає таке.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України під поняттям адміністративний позов визначено - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних обґрунтувань наявності порушення його прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом вчинення оскаржуваних дій.

З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції протиправність - властивість діяння (дії або бездіяльності), яка полягає у формальному порушенні ним конкретної юридичної норми або декількох норм; бездіяльність посадової особи - певна форма поведінки особи, пов'язана з невиконанням нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України.

В межах даного провадження, судом не встановлені ознаки протиправності дій відповідачів або допущення ними бездіяльності, що також свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цілому.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи за межі позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.Ю. Гарник

повний текст постанови виготовлено 22.09.2015 року.