Справа № 2а-5301/08/2270/5
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 р. Справа № 65293/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2009 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі до відділу Державної виконавчої служби Чемеровецького районного управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ,-

В С Т А Н О В И Л А :

управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі звенулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Чемеровецького районного управління юстиції в якому просило скасувати постанову відповідача від 08.05.2009 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязати відповідача відкрити виконавче провадження по постанові № 14 від 20.03.2009 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі оскаржило його в апеляційному порядку, вважає постанову такою, що винесена з порушенням законодавства.

В апеляційній скарзі зазначає, що 20.03.09 року управлінням Пенсійного фонду України в Чемеровецьому районі винесено постанову №14 про накладення адміністративного штрафу в сумі 136 грн. на ОСОБА_1.

В зв'язку з несплатою суми штрафу у добровільному порядку в строки визначені ст.307 КпАП України (протягом 15 днів з дня вручення йому копії постанови), управління ПФУ в Чемереовецькому районі направило зазначену постанову для примусового виконання у відділ ДВС Чемеровецького районного управління юстиції.

Державним виконавцем винесено постанову від 08.05.2009 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за постановою №14 від 20.03.2009 року. Свою відмову державний виконавець обґрунтовує тим, що «сума накладеного штрафу на боржника, що вказана у резолютивній частині не відповідає сумі штрафу вказаній у виконавчому листі» і посилається при цьому на статті 21, 23, 26 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена постанова отримана управлінням ПФУ 14.05.09 року.

Вважаючи постанову державного виконавця від 08.05.09 року про відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною і такою, що підлягає скасуванню, управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі оскаржило її, однак постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у задоволенні вказаного позову управління ПФУ відмовлено.

При винесенні постанови судом не враховано, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до п.6 ч.2 ст.3 цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Відповідно до ч.2 ст. 24 цього ж Закону державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на зазначені вище норми, управлінням ПФУ направило постанову №14 від 20.03.09 року на примусове виконання у відділ. При цьому з урахуванням положень ст.308 КпАП України в постанові було зазначено, що в примусовому порядку з порушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 272 грн.

В оскаржуваній постанові суд обґрунтовує своє рішення тим, що позивачем не надано суду доказів щодо норми закону, яку порушив державний виконавець , стягнувши лише 136 грн. штрафу, вказаних в резолютивній частині. При цьому судом проігноровано ч.2 статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як зазначалось вище, обов'язок примусового виконання рішень покладається на органи ДВС, стаття 308 КпАП України регламентує, що в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. Таким чином, обов'язок стягнути подвійну суму штрафу покладено на органи ДВС. При цьому про необхідність винесення будь-якого додаткового рішення про подвоєння суми штрафу КпАП України не передбачено.

Судом також при винесенні рішення не враховано, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець безпідставно посилається на норми ст. ст.

21, 23, 26 Закону України «Про виконавче провадження», так як зазначеними нормами не передбачено обставини, які зазначені у мотивувальній частині постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, такими, що зумовлюють відмову у відкритті виконавчого провадження.

В мотивувальній частині постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець не зазначає у резолютивній частині якого саме документа сума накладеного штрафу на боржника не відповідає сумі штрафу, вказаній у виконавчому листі. При цьому останнім не враховано, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно п.6 ч.2 ст.З Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом і підлягає примусовому виконанню, незалежно від наявності чи відсутності виконавчого листа.

Також суд в оскаржуваній постанові посилається на ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що «державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: неподання виконавчого документа , зазначеного в статті 3 зазначеного Закону (п.2) та наявності інших обставин, передбачених Законом, які виключають здійснення виконавчого провадження (п.7). При цьому судом не наведено жодного аргументу, який свідчив би про неможливість здійснення виконавчого провадження, за постановою управління ПФУ від 20.03.09 року №14, а також не наведено норму Закону, яка передбачала б інші обставини, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Одним із аргументів прийнятого рішення суд наводить той факт, що Законом України «Про державну виконавчу службу» не передбачено право державного виконавця стягувати подвійний розмір штрафу, при цьому судом не враховано, що такий обов'язок прямо передбачений ст.308 КпАП України. Вказаний нормативно-правовий акт є частиною чинного законодавства, а отже підлягає виконанню усіма учасниками суспільних відносин, в тому числі і державними виконавцями.

В зв'язку з вище викладеним просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи постановою №14 від 20.03.2009 року начальником управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі сто тридцять шість грн. На підставі ч.1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 308 КпАП Україниї у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу. З огляду на ці норми суд першої інстанції вірно вважав, що управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі не наділено повноваженнями щодо застосування положень ч.2 ст. 308 Кодексу України про адміністративне правопорушення, щодо стягнення подвійного розміру штрафу.

Крім того суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби. Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі в заяві про прийняття виконавчого документа до виконання вказало про прийняття до примусового виконання постанови про стягнення штрафу з боржника в сумі - 272 грн. Відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: неподання виконавчого документа зазначеного в статті 3 цього Закону ( п.2) та наявності інших обставин, передбачених Законом які виключають здійснення виконавчого провадження ( п.7). Оскільки постанова позивача про накладення штрафу в розмірі 272 грн. відповідачу не представлена, то відповідно в останнього не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

З врахуванням вище викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висноку, що вимоги управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі є необгрунтованими, а відтак позовна заява не підлягає задоволенню.

З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає. що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2009 року у справі № 2а-5301/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2