Справа № 2а-4294/10/0521
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пономарьов О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року справа №2a-4294/10/0521

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Попова В.В. , Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Марїнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2010 року у справі № 2а-4294/10/0521 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

23.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату недоотриманого підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року з 22.05.2008 року та довічно.

Постановою Марїнського районного суду Донецької області позовні вимоги задоволені частково, визнана неправомірною бездіяльність та зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року та в подальшому безстроково.

Відповідач, не погодившись з цим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, свої дії вважає правомірними.

Сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10/рп/2008 було визнано неконституційними зміни до Закону № 2195-IV внесеними Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», чим було відновлено дію ст. 6 Закон № 2195-IV у попередній редакції.

Статтею 6 Закону № 2195-IV встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 58 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Колегія судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що положення частини 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, що відповідає положенням ст. 6 Закону № 2195-IV в редакції яка є чинною на даний час, адже попередні зміни, як було зазначено вище, визнані неконституційними, тому застосовується саме та редакція, яка була до внесення відповідних змін.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено ст. 100 цього Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовну заяву за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 22.05.2010 року слід залишити без розгляду, оскільки позовна заява подана з пропущенням шестимісячного строку встановленого на звернення до адміністративного суду та позивачем не заявлено обґрунтованого клопотання про поновлення такого строку.

Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 6 липня 2011 року, якою встановлено розмір підвищення до пенсії. Зазначена постанова набрала чинності 23.07.2011 року (Урядовий кур'єр вiд 23.07.2011 - № 133).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 99,100, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Марїнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2010 року у справі № 2а-4294/10/0521 - задовольнити частково.

Постанову Марїнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2010 року у справі № 2а-4294/10/0521 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 23.05.2010 року до 23.07.2011 року з урахуванням фактично здійснених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 22.05.2010 року залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів: В.П. Юрченко

ОСОБА_3

ОСОБА_4