Справа № 813/4302/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/16462/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Гончар Л.Я.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» до Головного управління Держземагенства у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, що переглядається за касаційною скаргою Головного управління Держземагенства у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ДП «Львіввугілля» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Львівській області (далі - Управління Держземагенства) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій.

Зазначали, що звернулись до відповідача із заявою про вирішення земельного спору між ним та ДП «Жовківське лісове господарство» в порядку, передбаченому статтею 158 ЗК України.

Посилаючись на протиправну відмову Управлінням Держземагенства в розгляді земельного спору між Підприємством та ДП «Жовківське лісове господарство» щодо встановлення меж земельних ділянок, наданих в користування, просили визнати її протиправною, зобов'язати розглянути земельний спір та прийняти мотивоване рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління Держземагенства, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 20 січня 2014 року Підприємство звернулося до Управління Держземагенства із заявою № 2/77 у якій просило, на виконання вимог статей 158-161 ЗК України, розглянути земельний спір за участю зацікавлених сторін.

Зокрема, вказували, що ДП «Львіввугілля» на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області має у власності будівлі та споруди шахти «Лісова» (колишня шахта № 6 «Великомостівська»). У 1970 році шахта № 6 «Великомостівська» отримала у користування земельну ділянку площею 53,00 га для обслуговування будівель і споруд, про що свідчить акт на право користування землею. У зв'язку з реорганізацією вказана шахта була перейменована у ВП «Шахта «Лісова» та увійшла до складу ДП «Львіввугілля». Розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 27 вересня 2013 року № 662/0/5-13 ДП «Львіввугілля» надано дозвіл на виготовлення документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після виготовлення технічної документації із землеустрою ДП «Львіввугілля» звернулося до суміжного землекористувача - ДП «Жовківське лісове господарство» з клопотанням про погодження меж земельної ділянки між лісництвом та ДП «Львіввугілля» на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області в існуючих межах. ДП «Жовківське лісове господарство» повідомило, що згідно матеріалів базового лісовпорядкування 2010 року земельна ділянка площею 8,8 га, на якій знаходиться породний відвал шахти «Лісова» рахується за ДП «Жовківське лісове господарство».

22 травня 2014 року Управління Держземагенства листом № 8-13-0.5-4714/2-14 повідомило, що поставлене питання може бути вирішеним в судовому порядку.

Задовольнивши позов, суди виходили з того, що відмовивши в розгляді земельного спору, відповідач порушив вимоги чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком судів.

Відповідно до частини першої - п'ятої статті 158 ЗК України Земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно з частиною першою статті 159 ЗК України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

За приписами пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445/2011, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2012 року № 258 затверджено Положення про Головне управління Держземагентства в області (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 травня 2012 року за № 852/21164; в редакції, чинній на момент звернення із заявою; далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Згідно з підпунктом 4.36. пункту 4 Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, уживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, звертається з позовами до суду за захистом своїх прав та з питань порушення вимог законодавства.

Враховуючи наведені вимоги чинного законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, відмовивши Підприємству у розгляді земельного спору.

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій та не спростовують наведених висновків.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі спір виник у зв'язку з бездіяльністю відповідача при виконанні покладених на нього владних управлінських функцій щодо досудового врегулювання земельних спорів, а не щодо вирішення такого спору по суті. При цьому, чинне законодавство не передбачає іншого способу зобов'язання суб'єкта владних повноважень виконати покладені на нього функції, крім як звернення до адміністративного суду з позов.

За правилами частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

Л.Я.Гончар

А.В.Єрьомін