Справа № 2а-221/10/2470
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2010 р. м. Чернівці Справа № 2а-221/10/2470

Чернівецький окружний адміністративний суду в складі колегії суддів:

головуючого судді - Дембіцького П.Д.,

- судді - Ковалюка Я.Ю.

- судді - Боднарюка О.В.

при секретарі судового засідання Маркуц Х.М.,

за участю представника позивача:

- ОСОБА_1 посвідчення № 139 від 11 вересня 2002 року;

- ОСОБА_2 паспорт серії КР 339207, довіреність № 6061 від 03.12.2008 року;

представника відповідача:

- ОСОБА_3 паспорт серії КР 748599 виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області,

довіреність № 259 від 30.11.2009 року;

- ОСОБА_4 паспорт серії КР 127531 виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій обл.;

- ОСОБА_5 паспорт серії КР 787828, довіреність № 45/109 від 17.11.2009 року, довіреність № 9/5-129 від 06.11.09 року Міністерства освіти і науки України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Міністерства освіти і науки України, Головного управління освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації, вищого професійного училища № 24 м. Заставна про стягнення з винних осіб незаконних виплат коштів по заробітній платі до спеціального фонду вищого професійного училища № 24 м. Заставна в сумі 21373,43 грн.,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов з адміністративний позовом Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області до Міністерства освіти і науки України, Головного управління освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації, вищого професійного училища № 24

м. Заставна Чернівецької області про повернення зайво виплачених коштів у сумі 21373,43 грн.

11 грудня 2009 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з винних осіб незаконних виплат коштів по заробітній платі до спеціального фонду Вищого професійного училища № 24 м. Заставна в сумі 21373,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення ревізії відповідача за 2007 2008 роки та завершений звітний період 2009 року, встановлено зайве нарахування та виплату заробітної плати директору училища в

сумі 15689,61 грн. та перерахування внесків до цільових фондів коштів в сумі 5683,82 грн.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали, зазначивши, що нарахування та виплата заробітної плати в

сумі 21373,43 грн. проводилася з рахунків спеціального фонду Вищого професійного училища № 24

м. Заставна. Нараховування проводились на підставі контракту від 20 вересня 2009 року, а також на підставі наказу Міністра освіти України № 725 від 20.09.2001 року, ПКМУ, КЗпП, Закону «Про освіту»та інших нормативно - правових актів. Виплати за творчі досягнення директору училища здійснювалися за рахунок власних коштів училища із спеціального фонду отриманих від виробничо господарської діяльності. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході ревізії, а також підтверджено банківськими виписками. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову КРУ в Чернівецькій області за безпідставністю. Крім того відповідач, надав суду письмові заперечення до позову та письмові докази щодо надходження коштів їх використання та виплати зарплати із спеціального фонду (а.с. 90 - 93, 127, 148-177).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ВСТАНОВИВ:

У період із 31 березня 2009 року по 30 червня 2009 року працівниками контрольно-ревізійного відділу в Заставнівському та Кіцманському районах проведено ревізію «Використання бюджетних коштів, виділених вищому професійному училищу № 24 м. Заставна на підготовку кадрів у професійно-технічних навчальних закладах за 2007-2008 роки завершений звітний період 2009 року», про що складено відповідний акт № 78 від 07 липня 2009 року.

Під час ревізії виявлено порушення ведення порядку бухгалтерського обліку, недотримання порядку ведення операцій з бюджетними коштами, неправильне нарахування заробітної плати, та інші, а також зайве нарахування на виплату заробітної плати директору училища в сумі 15689,61 грн. та перерахування внесків до цільових фондів коштів в сумі 5683,82 грн.

На підставі зазначеного акту № 78 від 07 липня 2009 року відповідачеві 29.07.2009 року направлено вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства щодо зайво сплаченої суми 60780,95 грн. за теплопостачання по змінених тарифах, а також вимога щодо забезпечення відшкодування за рахунок винних осіб незаконних виплат по заробітній платі директору ВПУ в сумі 15689,61 грн. та перерахованих внесків до цільових фондів в сумі 5683,82 грн.

На вказаний акт ревізії відповідачем надано заперечення із посиланням на Закони та нормативно правові акти, які регулювали питання оплати за теплопостачання, а також нарахування та виплата заробітної плати.

Разом з тим слід зазначити, що статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (далі-Закон). Державна контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України, а також спільним Наказом від 19.10.2006 N 346/1025/685/53 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 році за N 1166/13040 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної контрольно-ревізійної служби, органів прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки України

(далі-Наказ).

Відповідно до пункту 2.10 Наказу N 346/1025/685/53, документування результатів ревізії здійснюється відповідно до законодавства з питань державного фінансового контролю. При цьому в акті ревізії обов'язково відображаються встановлені факти порушень законодавства (назва, дата, номер, стаття чи пункт нормативно - правового акта), розмір матеріальної шкоди (збитків), посадові (службові) особи, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства та завдано матеріальну шкоду (збитки).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону "Головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів, або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Права державної контрольно-ревізійної служби визначені у статтях 7 - 10 Закону «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», якими останні зобовязані керуватися, а саме:

Статтею 7 Закону, передбачено, що КРУ надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам міністерств та інших органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних установ, а також підприємств, установ і організацій, які отримують кошти з бюджету та з державних валютних фондів, що ревізуються або перевіряються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями або перевірками приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

Пунктом 8 вказаної статті визначено, що у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані міністерствами та іншими органами виконавчої влади, державними фондами, бюджетними установами, а також підприємствами, установами і організаціями, які отримують кошти з бюджету та з державних валютних фондів, за незаконним угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства;

Згідно статті 9 надано право накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб міністерств та інших органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних установ, а також підприємств, установ і організацій, які отримують кошти з бюджету та з державних валютних фондів, адміністративні стягнення";

Статтею 10 надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів";

Відповідно до ст. 15 Закону законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що ревізуються.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, звернувшись із даним позовом, обрав спосіб захисту порушеного права, який не відповідає способам, визначеним законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Викладене свідчить про те, що суд, як орган судової влади, повинен діяти у відповідності до Конституції та Законів України і захищати порушене право в спосіб установлений законом.

Зокрема, пунктом 8 статті 10 Закону визначено підстави, з яких контрольно ревізійна служба має право звертатися до суду, а саме у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, способом захисту порушеного права держави в контексті зазначеної норми Закону, є звернення органу Контрольно ревізійної служби до суду в інтересах держави з відповідним позовом до особи, яка безпідставно отримала та використала державні активи (кошти).

Статтею 7 Закону передбачено, що КРУ має право ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (зокрема, й у разі неправильного їх використання під час здійснення господарської діяльності).

Статтею 15 Закону передбачено, що відповідач зобовязаний виконати вимоги МКРВ в Кіцманському та Заставнівському районах від 29.07.2009 року, а тому зобовязання відповідача виконати ці вимоги в судовому порядку не є способом захисту порушеного права, як не є способом порушеного права, наприклад, зобовязання платника податків сплачувати податки, тощо оскільки такі дії відповідні особи повинні вчинити на підставі Закону і за їх невиконання законодавством визначені певні види відповідальності.

Пунктом 9 статті 10 Закону КРУ надано право накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб та інших органів виконавчої влади, адміністративні стягнення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що ревізорами під час проведення вказаної ревізії не відображено та не встановлено винних службових - посадових осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства щодо виплати коштів по заробітній платі зі спеціального фонду вищого професійного училища № 24 м. Заставна в сумі 21373,43 грн., не поставлено перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства, не вжито заходів щодо дослідження одержання коштів із бюджету та з державних валютних фондів, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства та не накладено адміністративні стягнення за використання коштів зі спеціального фонду Вищого професійного училища № 24 м. Заставна на виплату заробітної плати в сумі 21373,43 грн.

Крім того, у ході судового розгляду справи встановлено, що Наказом Міністра освіти України № 725-К від 20.09.2001 року ОСОБА_4 призначено на посаду директора вищого професійно училища № 24

м. Заставна. Відповідно до п. 4 вказаного наказу, вбачається, що директору встановлено розмір оплати праці згідно чинного законодавства та умов, викладених у четвертому розділі контракту.

20 вересня 2006 року між Міністерством освіти і науки України в особі Міністра ОСОБА_6 та громадянином ОСОБА_4 укладено контракт про те, що ОСОБА_4 призначено на посаду директора Вищого професійного училища № 24 міста Заставна Чернівецької області терміном на пять років з 24 вересня 2006 року по 23 вересня 2011 року. Відповідно до четвертого розділу вказаного контракту передбачено, що директору вищого професійного училища № 24 міста Заставна за виконання обовязків передбаченим цим контрактом, виплачується за рахунок коштів закладу освіти заробітна плата у розмірі чинного законодавства. Додатково встановлені надбавки до посадового окладу за складність, напруженість та високу якість роботи у розмірі 50% посадового окладу щомісячно за рахунок бюджетних коштів у межах фонду заробітної плати, а також за творчі досягнення в розмірі 50% посадового окладу щомісячно за рахунок спеціальних коштів та інші.

Дослідженням письмових матеріалів наданих відповідачем встановлено, що на спеціальний рахунок вищого професійного училища № 24 міста Заставна надходили кошти від виробничої діяльності, від реалізації продукції навчально виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств та інших видів діяльності. Тобто ці кошти є додатковими джерелами фінансування вищого професійного училища № 24 м. Заставна від їхньої господарської діяльності. (а.с. 148-177). Дані обставини не заперечував представник позивача. А також дані обставини щодо надходження коштів від виробничої господарської діяльності та зарахування на спеціальні рахунки училища та їх використання знайшли відображення у акті ревізії. (а.с. 18-19)

ОСОБА_7 ревізії фінансово господарської діяльності вищого професійного училища № 24

м. Заставна встановлено, що на спеціальний рахунок вказаного училища надходили кошти від виробничої господарської діяльності, та інших видів діяльності. Тобто ці кошти відносились до додаткових джерел фінансування вищого професійного училища № 24 м. Заставна. Також у ході ревізії не встановлено винних посадових (службових) осіб, внаслідок дій, або бездіяльності спричинена матеріальної шкода.

Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення № 044306 від 27 липня 2009 року встановлено, що під час проведення вказаної ревізії у головного бухгалтера ВПУ № 24 м. Заставна виявлено порушення щодо ведення бухгалтерського обліку, повязане з неправильним нарахуванням заробітної плати з 01 березня 2007 року по 30 червня 2009 року при розрахунку відпускних, а саме не було враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати, що призвело до недоотримання доходів працівниками в сумі 10,22 тис. грн., що є порушенням п. 1 ст. 3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV, п. 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Дослідженням постанови № 336 від 31.07.2009 року (045136) встановлено, що під час проведення вказаної ревізії у головного бухгалтера ВПУ № 24 м. Заставна виявлено порушення щодо ведення бухгалтерського обліку, повязане з неправильним нарахуванням заробітної плати з 01 березня 2007 року по 30 червня 2009 року при розрахунку відпускних, а саме не було враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати, що призвело до недоотримання доходів працівниками в сумі 10,22 тис. грн., що є порушенням п. 1 ст. 3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV, п. 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 притягнуто до адміністративної відповідальності - накладено штраф у розмірі 136 грн. (а.с. 139-140).

Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення № 016042 від 28 липня 2009 року, встановлено, що під час проведення вказаної ревізії у директора ВПУ № 24 м. Заставна ОСОБА_4 виявлено порушення повязане з недотримання порядку проведення операцій з бюджетними коштами, встановленого чинним бюджетним законодавством, внаслідок чого було завищено потребу в коштах 2009 року ( в період з 15 січня 2009 року по 30 червня 2009 року) на оплату праці, а саме включення в розрахунок доплати за класне керівництво працівникам, розрахованої за період перебування навчальних груп на виробничій практиці терміном більше 1 місяця.

Сума зайво отриманих коштів склала за КЕКВ 1110 - 3,67 тис. грн., а за КЕКВ 1120 - 3,67 тис. грн.

31 липня 2009 року начальником КРУ в Чернівецькій області супровідним № 24-25-14-17 від 31.07.2009 року до Заставнівського районного суду Чернівецької області було направлено протокол про адміністративне правопорушення - порушення законодавства про бюджетну систему України стосовно директора ВПУ № 24 м. Заставна ОСОБА_8

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2009 року у справі

№ 3-492/2009 року) адміністративну справу відносно ОСОБА_4 за ст. 164-12 ч. 1 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. (а.с. 141-144).

Проаналізувавши письмові докази, а саме ОСОБА_7 ревізії № 78 від 07 липня 2009 року «Використання бюджетних коштів, виділених вищому професійному училищу № 24 м. Заставна на підготовку кадрів у професійно-технічних навчальних закладах за 2007-2008 роки завершений звітний період 2009 року» із наданими матеріалами, протокол про адміністративне правопорушення № 044306 від 27 липня 2009 року складеного на головного бухгалтера ОСОБА_9, постанову № 336 від 31.07.2009 року (045136) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_9, протокол про адміністративне правопорушення № 016042 від 28 липня 2009 року складеного на директора ОСОБА_4 та інші нормативно правові акти, які регулюють порядок виплати заробітної плати встановлено, що працівниками контрольно-ревізійного відділу в Заставнівському та Кіцманському районах КРУ в Чернівецькій області в ході ревізії «Використання бюджетних коштів, виділених вищому професійному училищу № 24 м. Заставна на підготовку кадрів у професійно-технічних навчальних закладах за 2007-2008 роки завершений звітний період 2009 року» не встановили винних осіб, дії яких призвели до зайвого нарахування та незаконної виплатили заробітної плати директору в сумі 15689,61 грн., а також незаконно перерахованих внесків до цільових фондів у сумі 5683,82 грн., до адміністративної відповідальності не притягнули.

Водночас встановлено, що 29.07.2009 року супровідним листом за № 24-26-15/559 прокурору Заставнівського району Чернівецької області було направлено матеріали ревізії для прийняття рішення за наслідками порушень виявлених у ході вказаної ревізії.

За наслідками проведеної перевірки прокуратурою Заставнівського району 07.08.09 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно директора училища ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_9 за відсутністю в їх діях складу злочинів передбачених ст. ст. 210, 364, 367 КК України.

ОСОБА_7 довідку № 101 зл-09 від 27.11.09 року наданої на адресу МКРВ у Кіцманському та Заставнівському районах, а також постанови слідчого прокуратури Заставнівського району встановлено, що прокуратурою Заставнівського району 27.11.09 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно директора ВПУ № 24 м. Заставна ОСОБА_4 та головного бухгалтера ВПУ № 24 ОСОБА_9 за відсутністю в їх діях складу злочинів передбачених ст. ст. 210, 364, 367 КК України.

Крім того, судом досліджено також матеріали надані відповідачем у аналогічних справах, а саме постанови господарського суду Чернівецької області від 17 червня 2008 року справа № 6/119 за позовом КРУ в Чернівецькій області до Кельменецького професійного ліцею «Про забезпечення незаконно використаних коштів державного бюджету на загальну суму 47984,98 грн. Відповідно до рішення суду у вказаній справі, встановлено, що у задоволенні позовних позивачу КРУ в Чернівецькій області відмовлено. Дослідженням Ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2009 року справа № 22аа-10974/08/9104 встановлено, що апеляційна скарга КРУ в Чернівецькій області залишена без задоволення, а постанова господарського суду Чернівецької області від 17 червня 2008 року справа № 6/119 залишена, без змін. (а.с. 99-100, 191-198)

Разом з тим, порядок виплати заробітної плати регулюється Законами, Постановами Кабінету Міністрів України, наказами та іншими нормативно-правовими актами, а саме:

Частиною 4 «Порядку надання платних послуг державним навчальним закладам» затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерством фінансів України, Міністерством економіки України передбачено, що кошторис видатків державного навчального закладу, здійснюваних за рахунок тих доходів і прибутків, що їх одержано від надання платних послуг, складається за кожним видом послуг відповідно до Положення про порядок складання єдиного кошторису доходів і видатків бюджетної установи, організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1997 року N 180 "Про затвердження Положення про порядок складання єдиного кошторису доходів і видатків бюджетної установи, організації" (зі змінами і доповненнями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 1997 року N 471 "Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 1997 року N 180 "Про затвердження Положення про порядок складання єдиного кошторису доходів і видатків бюджетної установи, організації").

Доходи, одержані від надання платних послуг, спрямовуються на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням цих послуг, сплату податків, обов'язкових до чинного законодавства внесків, відрахувань, зборів, платежів.

Прибуток, що залишається в розпорядженні державного навчального закладу, спрямовується на покриття перевищення загальної суми видатків закладу над встановленими обсягами бюджетних асигнувань.

При цьому суми прибутку повинні спрямовуватись у першу чергу на покриття потреби в коштах на заробітну плату працівників (з нарахуваннями), матеріальне забезпечення учнів та студентів з числа дітей-сиріт і дітей, які залишились без піклування батьків, виплату стипендії, харчування в порядку державного забезпечення відповідних визначених законом категорій учнів або студентів, оплату витрат, пов'язаних з господарським утриманням закладу, інші невідкладні витрати закладу в цілому.

Пунктом 2 частини 2 «Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напряму використання» Затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2002 року № 659 встановлено, що власні надходження бюджетних установ поділяються на дві групи:

перша - плата за послуги, що надаються бюджетними установами.

Цю групу утворюють надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законами та нормативно-правовими актами. Такі надходження мають постійний характер і обов'язково плануються у бюджеті.

Перша група поділяється на такі підгрупи:

1) плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх функціональними повноваженнями, тобто це кошти, які надійшли бюджетним установам як плата за послуги, надання яких пов'язане з виконанням основних функцій та завдань бюджетних установ;

2) надходження бюджетних установ від господарської та/або виробничої діяльності.

До цієї підгрупи відносяться кошти, які отримують бюджетні установи від господарсько-виробничої діяльності допоміжних, навчально-допоміжних підприємств, господарств, майстерень, тощо, квартирна плата та плата за гуртожиток, від працевикористання спецконтингенту, відрахування від заробітку або іншого доходу спецконтингенту за харчування, речове майно, комунально-побутові та інші надані йому послуги тощо.

У разі створення для провадження господарської діяльності госпрозрахункових підрозділів, які мають статус юридичної особи, їх доходи та видатки не є власними надходженнями бюджетної установи і не включаються до спеціального фонду бюджету;

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 170 від 19 березня 1994 року встановлено, що контрактна форма трудового договору застосовується до працівників при прийнятті (найманні) на роботу.

У пункті 2 ч.1 «Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті найманні на роботу працівників» Затвердженого ПКМУ № 170 від 19 березня 1994 року зазначено, що відповідно до ст. 21 Кодексу «Законів про працю України» контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.

Пунктом 5 вказаного положення передбачено, що умови контракту, що погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсними.

Пунктом 11 вказаного положення зазначено, що умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників, з якими укладається контракт, визначаються угодою сторін. Розміри виплат не можуть бути меншими, ніж передбачено чинним законодавством, угодами і колективним договором, і залежать від виконання умов контракту.

Пунктом 13 вказаного положення передбачено, що у контракті можуть також визначатись умови підвищення або зниження обумовленого сторонами розміру оплати праці, встановлення доплат і надбавок, премій, винагород за підсумками роботи за рік чи інший період, участі у прибутках підприємства, установи, організації (якщо не передбачено чинним законодавством та їхніми статутами) чи громадянина-підприємця.

У контракті може бути передбачено податкові пільги, гарантії та компенсації, не встановлені чинним законодавством, за рахунок коштів роботодавця.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 557 від 26 вересня 2005 року передбачено, що преміювання керівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступників, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 20 Закону передбачено, що оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і повязана з виконанням умов контракту.

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про освіту» передбачено, що керівники навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю і підпорядковані Міністерству освіти України, обираються за конкурсом і призначаються на посаду Міністерством освіти України шляхом укладання ними контракту відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 15 статті 6 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» визначено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2009 рік у частині доходів є власні надходження бюджетних установ (у тому числі наукових установ Національної академії наук України і галузевих академій наук), які утримуються за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі орендна плата за користування військовим майном, майном Національної академії наук України і галузевих академій наук та 50 відсотків орендної плати за користування іншим майном, що належить бюджетним установам, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 7 Постанови Верховного суду України № 9 від 16.11.1992 року визначено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству.

Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Виходячи з аналізу вимог приведених Законів, нормативних документів, та дослідивши докази, суд приходить до висновку, що Позивач не дотримався встановленого порядку визначення розміру завданих збитків, встановленню винних осіб та дослідження коштів отриманих з державного бюджету за незаконними угодами без встановлених законом підстав з порушенням чинного законодавства, а також не оскаржив Наказ Міністра освіти України № 725-К від 20.09.2001 року та контракт від 20 вересня 2006 року, який укладено між Міністерством освіти і науки України в особі Міністра ОСОБА_6 та громадянином ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_4 призначено на посаду директора ВПУ № 24 міста Заставна Чернівецької області терміном на пять років з 24.09.2006 року по 23.09. 2011 року, а тому його дії є безпідставними, а також необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам вказаних норм Закону.

З урахуванням пояснень сторін, досліджених доказів, встановлених на підставі них фактів та правовідносин, аналізу приведених норм Закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не відповідають вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та порушують вимоги ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ході судового розгляду справи Позивач, як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірність вчинених ним дій та не надав суду доказів протиправності дій службових осіб Вищого професійного училища № 24 м. Заставна щодо незаконного використання коштів із спеціального фонду училища на виплату заробітної плати в сумі 21373,43 грн.

Заперечення надані представником відповідача та обставини на які він посилається, не спростовані позивачем, а тому не дають суду підстав для визнання дій відповідача неправомірними.

Водночас, суд вважає за необхідне констатувати, що за змістом пункту 1 частини 1 статті Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юстиції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування чи їхня посадова чи службова особа

Частиною 3 статті 19 Господарського кодексу України визначено, що однією з сфер державного фінансового контролю за господарською діяльністю суб'єктів господарювання є збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб'єктами господарських відносин - за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності. Частиною 4 зазначеної статті Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами.

Згідно частини 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного чи господарського судочинства.

Заявлений Контрольно-ревізійним управлінням позов не містить вимог на врегулювання публічно-правового спору, а має місце щодо відшкодуванню неправомірно використаних коштів зі спеціального фонду ВПУ №24 м. Заставна на виплату заробітної плати в сумі 21373,43 грн., суб'єктом господарювання, який необхідно розглядати в порядку господарського судочинства.

Разом з цим слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності вищого професійного училища № 24 м. Заставна не є рішеннями субєкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обовязків осіб чи субєктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, що може бути предметом спору.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 8, 9, 69-71, 94, 86, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя:

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апе ляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає закон ної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, пятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня її складання. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для її подання.

Постанову складено в повному обсязі 31 березня 2010 р..

Головуючий суддя: П.Д. Дембіцький

Суддя: Я.Ю. Ковалюк

Суддя: О.В. Боднарюк