Справа № 2а-3905/09/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 р. Справа № 65425/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до відділу Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області в якому просило скасувати постанову відповідача ВП №12322095 від 22 травня 2009 року про накладення штрафу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суд першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що при ухваленні постанови судом неповністю з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затверджений Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001. На підставі п. 1.5 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Пенсійний фонд України в Залізничному районі м. Львова здійснює свої повноваження по ефективному використанню коштів Пенсійного фонду України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямів видаткової частини бюджету Пенсійного фонду України, який щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2008 року № 609 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, який передбачає аналогічну норму, що рішення державних органів про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджету, в тому числі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, виконуються в порядку надходження виключно органами Державного казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну.

Окрім того, законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно зі ст. 6 Закону, так як ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. В частині 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом.

Аналогічна позиція відображена в ухвалі Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року у справі № 2-25/2009 де зазначено про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30 % якої мають підвищуватися дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. Заповнення прогалини має здійснюватися законодавцем.

Кошти державного бюджету на виплату, передбачену даним рішенням суду, управлінню Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова не виділялися. Поточного рахунку державного бюджету управління немає.

Також, у постанові суду, яка ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду залишена без змін, мова йде про державну соціальну допомогу. Однак, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2, та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за №442/6730 (із наступними змінами) органи Пенсійного фонду здійснюють призначення та виплату пенсії, а не державних соціальних допомог.

Водночас слід зазначити, що управлінням ПФУ в Залізничному районі м. Львова ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2008 та постанову Львівського окружного адміністративного суду оскаржено до Вищого адміністративного суду України, оскільки при прийнятті даних рішень судами не враховано те, що законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено в якому порядку та яким чином обчислювати вказаний розмір. Крім того, судами не враховано також і те. що в законодавстві не існує такого поняття як мінімальна пенсія за віком (окрім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також те, що в законодавстві не визначено такої величини як мінімальна пенсія за віком, управління ПФУ в Залізничному районі м. Львова не має підстав для виконання даного судового рішення. А тому, постанова про накладення штрафу винесена без встановлення фактичних обставин справи. Старший державний виконавець не з'ясував на місці чи фактично виконано судове рішення чи ні, та про причини його невиконання.

Наведене свідчить про порушення державним виконавцем статті 87 Закону, яка встановлює, що у разі невиконання без поважних причин рішення - державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу. Однак, управлінням наведено поважні причини невиконня судового рішення, які не взяті до уваги державним виконавцем та судом при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вказав, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 24, ч. 1, 5 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», держаний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, на виконання покладених на нього обов'язків, має право, зокрема, вимагати від службових осіб боржників - юридичних осіб відомості та пояснення по фактах невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи інших порушень вимог законодавства про виконавче провадження. Державному виконавцю надано право застосувати до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, та призначити новий строк виконання. Згідно ч. 1 ст. 87 цього ж Закону України, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника - юридичну особу штрафу у розмірі від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2008 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова нарахувати та виплатити їй 1383,04 грн. щомісячної державної соціальної допомоги. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2008 р. постанову суду першої інстанції залишено без змін. 14 квітня 2009 року постановою державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області на підставі виданого Львівським окружним адміністративним судом виконавчого листа №2а- 1602/08 від 20.03.2009р. відкрито виконавче провадження ВП № 12322095 та надано боржнику термін для добровільного виконання рішення суду в строк до 21.04.2009 р. Копія постанови була надіслана сторонам виконавчого провадження у встановленому законом порядку. У зв'язку із отриманням постанови від 14.04.2009р. управління ПФУ у Залізничному районі м. Львова надіслало відповідачу повідомлення від 21.04.2009р. №7160/06-19 про неможливість виконання рішення суду та необхідність заміни сторони виконавчого провадження. Державним виконавцем викладені в повідомленні від 21.04.2009р. обставини визнано неповажними та повторно зобов'язано боржника у строк до 06.05.2009 р. надати державному виконавцю письмове підтвердження виконання вищезазначеного рішення. У вказаний строк державному виконавцю надійшло повторне письмове повідомлення з зазначенням причин невиконання рішення суду та з клопотанням про звернення державним виконавцем до суду за роз'ясненням рішення та зупинення у зв'язку з цим виконавчого провадження. Оскільки державний виконавець вважав наведені в повідомленнях обставини такими, що свідчать про невиконання боржником рішення суду без поважних причин, то він на підставі ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову ВП №12322095 від 22.05.2009 р. про накладення на управління ПФУ у Залізничному районі м. Львова штрафу в розмірі 510 грн.

Вимогою державного виконавця від 29.04.2009 р. зобов'язано управління ПФУ у Залізничному районі м. Львова у строк до 06.05.2009 р. виконати згадане вище рішення суду та надати письмове підтвердження про виконання, а у випадку повторного невиконання рішення у встановлений термін - надати обґрунтоване пояснення щодо причин невиконання рішення та вимоги державного виконавця. З надісланого управлінням ПФУ у Залізничному районі м. Львова повідомлення від 06.05.2009 р. № 7810/06-19 вбачається, що рішення суду про нарахування та виплату ОСОБА_1-Л.Т. щомісячної державної соціальної допомоги в сумі 1383,04 грн. не виконано без поважних на те причин з огляду на таке.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив покликання позивача про неможливість виконання рішення суду з огляду на те, що в описовій частині ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2008 р. при викладенні короткого змісту постанови суду першої інстанції не зазначено періоду, за який зобов'язано управління здійснити нарахування ОСОБА_1 М-Л.Т. виплати державної соціальної допомоги в сумі 1383,04 грн., а також твердження про відсутність визначення на законодавчому рівні поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини при проведенні нарахування підвищення до пенсії, оскілки позивач мав процесуальну можливість, а за необхідності виконати незрозуміле йому рішення суду - також і обов'язок з'ясувати незрозумілі йому обставини шляхом звернення до суду із заявою про роз'яснення судового рішення.

Крім того суд першої інстанції підставно відхилив твердження позивача про відсутність коштів у державному бюджеті України для здійснення районними управліннями Пенсійного фонду України нарахування та виплати державної соціальної допомоги і, як наслідок, необхідність замінити неналежну, на погляд позивача, сторону виконавчого провадження на належну.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає. що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року у справі № 2а-3905/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2