Справа № 2а/2470/1511/11
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12:55год. 14 липня 2011 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/1511/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ковтюк В.О.

секретаря судового засідання Колесник В.Ю.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства «Денисівка» до Державної податкової інспекції у м.Чернівці про скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування фінансових санкцій в сумі 9860,00грн., суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Денисівка» (позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівці (відповідач) про визнання дій неправомірними, в частині нарахування штрафних санкцій з порушенням річного строку застосування адміністративно-господарських санкцій та скасування податкового повідомлення рішення № від 30.05.11р. в частині застосування штрафної санкції на суму 9860,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 30 травня 2011 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних фінансових санкцій у сумі 11391,00 грн.

Однак, податкове повідомлення-рішення відповідачем направлено із порушенням вимог Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.10р. №985, так як до нього не було додано розрахунок штрафних фінансових санкцій, що позбавило позивача можливості визначити кількість та правильність нарахування штрафних санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач 06.06.11р. оскаржив в порядку ст.56 Податкового кодексу до Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області. 24.06.11р. позивач отримав рішення за результатами розгляду скарги, яким скаргу залишено без задоволення, однак в тексті рішення був відображений розрахунок штрафних санкцій на загальну суму 11391,00 грн.

Ознайомившись з розрахунком штрафних санкцій, позивач не погоджується із застосуванням штрафних санкцій, що нараховані за не роздрукування щоденного фіскального звітного чеку або його не зберігання за 29 днів на суму 9860,00 грн.

Так, штрафні санкції нараховані за невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання за:

- 8, 15, 19, 23, 27, 31 січня; 3, 12, 16, 24, 28 лютого; 1, 4, 6, 7, 12, 16, 19, 24, 27 березня; 05 квітня; 05 травня; 14 липня; 08 серпня; 17 жовтня; 21, 29 листопада 2009 та 06 січня, 10 травня 2010 року.

Фінансові санкції, які застосовуються за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі Закон №265) є за своєю природою адміністративно-господарськими санкціями.

Стаття 250 ГК України передбачає, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

У звязку із тим, що 29 випадків не роздрукування фіскальних звітних чеків станом на 12 травня 2011 року були допущенні пізніше як через рік з дня порушення, а тому застосування адміністративно-господарських санкцій є неправомірним, а податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, на обґрунтування чого надав письмове заперечення, в яких зазначено наступне.

Відповідач вважає, що в даних правовідносинах він не є субєктом, наділеним господарською компетенцією, а також безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо субєкта господарювання, що відповідно до ст.4 ГК не є предметом регулювання цього Кодексу, оскільки адміністративні та інші відносини управління за участі субєктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є субєктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо субєкта господарювання.

Крім того, законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку із прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.10р. №2756, статтю 250 ГК України доповнено частиною другою такого змісту: «Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи».

Виходячи з наведеного відповідач вважає, що штрафні санкції застосовані за 29 випадків не роздрукування щоденних фіскальних звітних чеків за період з січня 2009 року по 10 травня 2010 року правомірно, а тому в задоволені позову слід відмовити повністю.

Під час судового розгляду представники відповідача наполягали на безпідставності позову та відмові у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 12 травня 2011 року проведено перевірку господарської одиниці каси транспортного маршруту «Чернівці-Шипинці» підприємства ВАТ «Шипинці» розташованої в с. Шипинці, в ході якої встановлено: порушення ст.3 п. 2, 5, 9, 10, 13 Закону №265/95, а саме:

- не відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, продажу за розрахунковими квитанціям, виданими з початку робочого дня на суму 607,30грн.;

- 31 випадок нездійснення щоденного друкування на РРО фіскальних звітних чеків (Z-звітів) - 8, 15, 19, 23, 27, 31 січня; 3, 12, 16, 24, 28 лютого; 1, 4, 6,7, 12, 16, 19, 24, 27 березня; 05 квітня; 05 травня; 14 липня; 08 серпня; 17 жовтня; 21, 29 листопада 2009 та 06 січня, 10, 15 травня, 14 червня 2010 року;

- не забезпечення зберігання фіскального звітного чеку та контрольної стрічки протягом 3-х років за 02.01.10р.,

- при наданні послуг не використовувалась книга обліку розрахункових операцій, розрахунковий документ не видавався,

вказані порушення були відображені в Акті від 13 травня 2011 року (а.с.5-6).

На підставі зазначеного акту 30 травня 2011 року було винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до ВАТ «Денисівка» застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 11391,00 грн. на підставі п.1, 3, 4, 5 ст.17 Закону №265 за порушення п.п. 2, 5, 9, 10, 13 ст.3 Закону №265 (а.с.8). Рекомендований розрахунок штрафних санкцій було долучено в судовому засіданні.

06 червня 2011 року позивачем було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення від 30 травня 2011 року № до Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області (а.с.9). 20 червня 2011 року Державною податковою адміністрацією в Чернівецькій області було прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги, яким в задоволенні скарги відмовлено (а.с.10).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та надання послуг регулюються Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995р. №265/95-ВР (далі Закон №265).

Стосовно порушення ВАТ "Денисівка" п.2, 5, 10, 13 ст.3 Закону №265 позивачем не заперечується та накладення штрафних санкцій у зв"язку з цим в сумі 551 грн. відповідно до ст.17 Закону, не оскаржується, крім того дані порушення підтверджуються матеріалами справи, зокрема актом від 13.05.2011р., поясненнями працівників позивача.

Що стосується застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі п.4 ст.17 Закону №265 за порушення п.9 ст.3 Закону №265, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України (ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно із частиною першою статті 241 ГК України грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності, розглядається як адміністративно-господарський штраф.

Статтею 239 ГК України передбачено, що одним із видів адміністративно-господарських санкцій є адміністративно-господарський штраф, який застосовується до субєкта господарювання за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності. За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 241 ГК України, перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, штрафні санкції за порушення субєктами господарювання порядку використання реєстраторів розрахункових операцій є адміністративно-господарськими санкціями в розумінні положень ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим, суд вважає, безпідставним твердження позивача про застосування щодо нього положень ст.250 ГК України, оскільки ч.2 цієї статті передбачає, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Однак щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 11391грн. то суд вважає, що рішення відповідача підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 9 статті 3 Закону №265 субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по ВАТ "Денисівка" за порушення п.9 ст.3 Закону №265 (31 випадок нездійснення щоденного друкування фіскальних звітних чеків та 1 випадок незберігання фіскального звітного чеку) нарахована сума фінансових санкцій у відповідності до п. 4 ст. 17 Закону №265 в розмірі 10880 грн. (31х340,00 грн. + 1х340,00грн.), тобто до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за кожен факт не роздрукування Z-звіту та його не зберігання.

Відповідно до п.4 ст.17 Закону №265, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

На підставі викладеного, суд зазначає, що у відповідності до положень пункту 4 статті 17 Закону №265 передбачено застосування штрафної санкції за вчинення самого порушення у вигляді нероздрукування та незберігання фіскальних звітних чеків, однак при цьому не встановлено можливість застосування штрафної санкції за кожен факт нероздрукування та незберігання Z-звітів.

Застосоване в тексті вказаної норми Закону визначення "фіскальний звітний чек" в однині жодним чином не свідчить про необхідність застосування штрафної санкції за кожен такий незбережений чек, а лише визначає суму штрафу за факт вчинення субєктом господарювання порушення вимог даного Закону, тобто не виконання обовязку це єдине порушення, не залежно від кількості днів чи разів невчинення, в звязку з чим сума санкцій не залежить від кількості таких чеків. Відповідно, сума штрафу за зафіксоване в акті порушення повинна складати 680,00 грн. (340 грн. - за невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та 340 грн. - за незберігання фіскального звітного чеку), а не 10880,00 грн.

Даний висновок також кореспондується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена у рішенні від 30.09.10р. у справі №К-24064/10.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідачем не надано суду переконливих доказів правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі зазначеному в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати судовий збір в сумі 3.40грн. з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернівці № від 30 травня 2011року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 10200 грн.

3. В іншій частині відмовити в задоволенні позову.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства «Денисівка» судові витрати в сумі 3,40грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 19 липня 2011 р.

Суддя В.О. Ковтюк