Справа № 750/6037/15-а
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/6037/15-а
Провадження № 2-а/750/563/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо відмови в призначенні їй пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Також позивач просить зобов'язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, період роботи в управлінні Національного банку України в Чернігівській області з 16 серпня 1993 року по 29 грудня 2014 року та призначити пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою про призначення такої пенсії. Крім того, позивач просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові з приводу відмови їй у обчисленні пенсії з урахуванням довідки від 08.05.2015 року №90-05/03-119/1397 із включенням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові при призначенні позивачу пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» включити до її заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати, з яких сплачені страхові внески відповідно до довідки від 08.05.2015 року №90-05/03-119/1397.

Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та зарахуванні до заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які мали постійний характер, і з яких сплачено внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до порушення її пенсійних прав.

Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача подав заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. У запереченнях проти позову відповідач зазначив, що на момент досягнення 57 років позивач не перебувала на державній службі, а посади працівників Національного банку не передбачені ст. 25 Закону України «Про державну службу» і постановою КМУ №703 від 14.08.2013 року, а тому призначити позивачу пенсію на підставі Закону України «Про державну службу» немає законних підстав. Крім того, в запереченні на позов представник відповідача зазначив, що чинне законодавство України не передбачає можливість включення матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати до складу заробітної плати державного службовця, з якої обчислюється пенсія, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач з 16.08.1993 року працювала на посадах економіста 1 категорії, провідного економіста та головного економіста у Чернігівському обласному управління Національного банку України, яке у 2001 змінило назву на управління Національного банку України в Чернігівській області.

29.12.2014 року позивач звільнилася з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.14-15)

30.12.2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою і їй було призначено пенсію на загальних підставах.

Позивач 08.05.2015 після досягнення 57-річного віку, що відповідно до положень ст.37 Закону України «Про державну службу» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надає право отримати пенсію державного службовця, звернулася до відповідача із відповідною заявою.

Проте, листом від 25.05.2015 №11812/07 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», мотивуючи тим, що на момент досягнення 57 років позивач не перебувала на державній службі, а посади працівників Національного банку не передбачені ст.25 Закону України «Про державну службу» і постановою КМУ від 14.08.2013 №703 «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність деяких актів КМУ».

Однак із вказаним рішенням відповідача суд не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається із листа від 25.05.2015 №11812/07 на думку відповідача стаж роботи позивача на посадах державного службовця є більшим ніж 10 років, але меншим ніж 20 років, а тому позивач відповідно до положень ст.37 Закону України «Про державну службу» мала перебувати на посаді державного службовця на час досягнення 57-річного віку.

Проте, вказане твердження позивача не грунтується на нормах законодавства.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах тал їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Пунктом 1 постанови КМУ від 03.05.1994р. №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі - Порядок), який є чинним на даний час.

Пунктом 5 постанови КМУ від 03.05.1994 року №283 передбачено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби (п. 1 Порядку).

Згідно ч.7 п.2 Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Пункт 4 Порядку передбачає, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про державну службу» та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994р. №283, стаж роботи позивача як державного службовця становить понад 20 років, починаючи з часу призначення її на посаду економіста І категорії 16.08.1993 року.

Також при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця позивачем було подано довідку з місця роботи від 08.05.2015 №90- 05/03-119/1397 про складові заробітної плати для врахування при визначенні заробітку для обчислення пенсії розміру матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексацію заробітної плати, з яких сплачені страхові внески.

Однак листом від 25.05.2015 №11812/07 відповідач відмовив позивачу у врахуванні вказаних складових заробітної плати при призначенні пенсії, зазначивши, що для включення до заробітку для обчислення пенсій державних службовців матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати немає законних підстав, оскільки вони не віднесені до інших надбавок, як передбачено ст.ЗЗ Закону України «Про державну службу».

Проте, суд не може визнати такі доводи відповідача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна і додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших видів надбавок.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається висновок, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, що враховується при обчисленні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року, яка згідно положень частини першої статті 2442 КАС України є обовязковою для застосування усіма судами України та усіма субєктами владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, в тому числі й для відповідача.

Додатково слід зазначити, що статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування; а формою довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексацію заробітної плати включено до інших видів виплат, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця.

Таким чином, у відповідача не було правових підстав для відмови позивачеві у задоволенні її вимог, а тому її порушене право підлягає відновленню.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, період роботи в управлінні Національного банку України в Чернігівській області з 16 серпня 1993 року по 29 грудня 2014 року та призначити пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення такої пенсії.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові з приводу відмови ОСОБА_1 у обчисленні пенсії з урахуванням довідки від 08.05.2015 року №90-05/03-119/1397 із включенням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові при призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» включити до її заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати, з яких сплачені страхові внески відповідно до довідки від 08.05.2015 року №90-05/03-119/1397.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

С у д д я