Справа № 2а-14733.1/09/13/0170
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/9875/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Гончар Л.Я.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 31 липня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року у справі за позовом Заступника прокурора м. Ялта до Сімеїзської селищної ради, третя особа - ОСОБА_2, Державне підприємство "Лівадія" про визнання недійсним рішення,

в с т а н о в и л а:

Заступник прокурора м. Ялта звернувся з позовом про оскарження рішення Сімеїзської селищної ради від 05 березня 2009 року №27 «Про затвердження проекту землеустрою щодо переведення в землі запасу земельної ділянки радгосп-заводу «Лівадія» для переведення в землі запасу Сімеїзької селищної ради за адресою Україні, АРК, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Радянська, район винпідвалу»..

Постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 31 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення Ялтинської міськради народних депутатів від 9 грудня 1999 року №39 радгоспу-заводу «Лівадія» видано Державний акт НОМЕР_1 на право постійного користування землею площею 118,43га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 26 грудня 2005 року №757 «Про перейменування державних підприємств» державне підприємство радгосп-завод «Лівадія» перейменоване в ДП «Лівадія», яке є правонаступником його майнових прав та обов'язків відповідно до Статуту. ДП «Лівадія» засноване на державній власності та підпорядковане Міністерству аграрної політики України.

Рішенням Сімеїзської селищної ради №27 від 05 березня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо переведення до земель запасу Сімеїзської селищної ради земельної ділянки радгосп-заводу «Лівадія» площею 0,0800га за адресою: АРК, смт. Радянська, район винпідвалу у зв'язку з добровільним припиненням права постійного користування.

На зазначене рішення органу місцевого самоврядування прокуратурою м. Ялта був внесений протест, який рішенням Сімеїзської селищної ради від 04 листопада 2009 року №64 був залишений без задоволення.

Вважаючи, що вищезазначене рішення є протиправним, Заступник прокурора м. Ялта звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Положеннями ст. 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати майнові об'єкти, що належать до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно належить, і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені цим Кодексом та іншими законами.

Так, судами встановлено, що ДП "Лівадія" підпорядковане Міністерству аграрної політики України, яке є органом управління майном підприємства, відчужувати майно ДП "Лівадія" має право лише за попередньою згодою органу управління майном.

При цьому подаючи заяву про добровільну відмову від постійного користування земельною ділянкою та переведення зазначеної земельної ділянки до земель запасу Ялтинської міської ради, ДП "Лівадія" згоду Міністерства аграрної політики України, як органа управління майном, не отримувало, та Міністерство аграрної політики України рішень щодо згоди на добровільне відчуження даної земельної ділянки не приймало.

Отже суди, суди попередніх інстанцій правомірно послались на необґрунтованість оскаржуваного рішення селищної ради з огляду на відсутність права на припинення користування земельною ділянкою у ДП "Лівадія" без згоди органу управління майном - Міністерством аграрної політики України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 31 липня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

Л.Я. Гончар

А.О. Логвиненко