Справа № 802/986/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/986/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

16 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Бойко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

08.04.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, позивач, в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держземагенства у Вінницькій області з запитом про надання публічної інформації, а саме просив надати: а) графічні матеріали (їх копії) з зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України безоплатно у власність земельні ділянки для: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва; б) графічні матеріали (їх копії) з зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності та не надані у користування, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України безоплатно у власність земельні ділянки для: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва; в) копію статистичного звіту за формою 6-ЗЕМ ( в частині площі земель запасу, що перебувають у державній та/або комунальні власності та призначені для передання у власність або надання у користування) за останній звітній період по Вінницькому району.

За наслідком розгляду зазначеного запиту, ГУ Держземагенства у Вінницькій області листом №31-2-0.35689/2-15 від 23.03.2015 року повідомило позивача, що Головне управління не уповноважене збирати інформацію та графічні матеріали місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км. від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності та не надані у власність чи користування, та надало витяг з статистичного звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності на території Вінницького району станом на 01.01.2015 року за звітний 2014 рік.

На думку позивача вище вказана відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області є необгрунтованою та порушує його законні права таохоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про доступ до публічної інформації", Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", затвердженого Указом Президента від 08.04.2011 року, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного вище Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Позивач у позовній заяві просить Головное управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати йому інформацію щодо наявності вільних земельних ділянок для садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального дачного будівництва.

При цьому, відповідно до п. 1 Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", затвердженого Указом Президента від 08.04.2011 № 445/2011 (далі - Положення), Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до пп. 15 п. 4 Положення Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань здійснює ведення і адміністрування державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок.

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (ст. 194 Земельного кодексу України).

При цьому, згідно з ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Державний земельний кадастр згідно зі ст.ст. 196 - 203 Земельного кодексу України включає:

- кадастрове зонування, яке включає встановлення місця розташування обмежень щодо використання земель; меж кадастрових зон та кварталів; меж оціночних районів та зон; кадастрових номерів (території адміністративно-територіальної одиниці);

- кадастрові зйомки (комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок), які включають геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, відновлення меж земельної ділянки на місцевості, встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі, виготовлення кадастрового плану;

- бонітування ґрунтів - порівняльна оцінка якості ґрунтів за їх основними або природними властивостями, які мають сталий характер та суттєво впливають на врожайність сільськогосподарських культур, вирощуваних у конкретних природно-кліматичних умовах;

- економічну оцінку земель - оцінка землі як природного ресурсу і засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві та як просторового базису в суспільному виробництві за показниками, що характеризують продуктивність земель, ефективність їх використання та дохідність з одиниці площі;

- грошову оцінку земельних ділянок - нормативна та експертна грошова гне оцінка земельних ділянок;

- державну реєстрацію земельних ділянок, яка здійснюється у складі державного реєстру земель, що складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, та поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку;

- облік кількості земель, який відображає відомості, які характеризують кожну земельну ділянку (ст. 79 ЗКУ - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами) за площею та складом угідь;

- облік якості земель, який відображає відомості, які характеризують земельні угіддя за природними властивостями та набутими властивостями, що впливають на їх родючість, а також за ступенем забруднення ґрунтів.

Згідно зі ст. 194 Земельного кодексу України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Отже, в державному земельному кадастрі про земельні ділянки міститься інформація, яка передбачена виключно законодавством України.

Таким чином, згідно з нормами Земельного кодексу України до складу державного земельного кадастру не входить інформація про вільні земельні ділянки, які можливо або неможливо використати, одержати безоплатно у власність під те чи інше цільове призначення та їх адреси.

Крім цього, Наказом Державного комітету статистики України від 5.11.1998 року №377, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1998 року за №788/3228 "Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель" затверджено форми державної статистичної звітності: 6-зем, 2-зем, а саме: №6-зем «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі: землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності»(річна) - до 25 лютого кожного року; №2-зем «Звіт про землі, які перебувають у власності й користуванні»(піврічна) - до 25 лютого та 25 липня кожного року.

Згідно з вказаними формами державної статистичної звітності не ведеться облік вільних земельних ділянок, які можливо або неможливо одержати безоплатно у власність під те чи інше цільове призначення

Згідно даної статистичної звітності (наказу) Головним управлінням здійснюється загальний кількісний облік земель.

При цьому, відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Стаття 12 ЗК України серед повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст виділяє розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок.

До повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок.

Враховуючи те, що позивачем чітко не зазначено розташування земельних ділянок щодо яких він здійснював запит, а зазначено лише те, що вони розташовані в межах 10 км. від адміністративних кордонів м. Вінниці, тобто позивачем не вказано знаходяться землі, з приводу яких запитувалась інформація в межах міста чи за межами населеного пункту, суд не може чітко визначити розпорядника таких земель.

Аналізуючи вище викладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що розпорядником земель, на території м. Вінниці є відповідна міська рада, прилеглих до міста сіл та селищ - сільська або селищна рада, розпорядником земель за межами населених пунктів є районна державна адміністрація.

Згідно з вище викладеними нормами, відповідні органи місцевого самоврядування та місцеві державні адміністрації координують надання земельних ділянок в межах своїх повноважень та відповідно володіють інформацією щодо вилучених земельних ділянок із земель комунальної чи державної власності.

Таким чином, законодавством не передбачено обов'язку Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надавати інформацію про наявні вільні земельні ділянки з метою їх використання для садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального дачного будівництва. Крім цього, слід звернути увагу на те, що законодавством передбачено окрему процедуру отримання таких земельних ділянок, яка має заявницький характер.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі та в межах закону, так як запитувана інформація не була ним створена чи отримана в процесі діяльності, достовірну інформацію з приводу запитуваних питань не можливо було надати.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року скасувати.

Винести нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 вересня 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.