Справа № 6476/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2010 року 2а-6476/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Виноградової О.І., суддів: Лиски І.Г., Лапія С.М.,

при секретарі: Варданян О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

представники третіх осіб не з`явилися,

розглянувши адміністративну справу

за позовом відкритого акціонерного товариства «Укренерговугілля» - державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (правонаступник)
до треті особи проМіністерства вугільної промисловості України державні підприємства: «Донвуглереструктуризація», «Шахта 3-біс», «Шахтоуправління «Зуєвське», «Шахта «Олександр-Захід», «Шахта «Голубівська», «Шахта ім. С.М. Кірова», «Шахта «Слов`яносербська», «Шахта Нова», «Шахта «Перевальська», скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2008 р. відкрите акціонерне товариство «Укренерговугілля» (далі ВАТ «Укренерговугілля») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовами до Міністерства вугільної промисловості України (далі відповідач) про скасування наказів відповідача від: 11 квітня 2006 р. № 221 (далі наказ № 221), 7 березня 2006 р. № 165 (далі наказ № 165), 28 квітня 2006 р. № 266 (далі наказ № 266), 6 лютого 2008 р. № 61 (далі наказ № 61), 11 грудня 2007 р. № 548 (далі наказ № 548), 29 травня 2006 р. № 304 (далі наказ № 304), 28 квітня 2006 р. № 268 (далі наказ № 268), 11 грудня 2007 р. № 550 (далі наказ № 550).

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2008 р. провадження у справі відкрито (т. 1 а.с. 9, 54, 114, 145, 199, т. 2 а.с. 8, 47, 85), а ухвалою зазначеного суду від 3 червня 2009 р. дану справу було обєднано зі справами №№ 13/452, 13/453, 13/454, 13/455, 13/456, 13/457, 13/458 та присвоєно загальний № 13/ 451 (т. 2 а.с. 161).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 9 грудня 2009 р. справу № 13/451 (обєднану) було передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду з посиланням на ст.ст. 19, 22 КАС України (т. 2 а.с. 195 - 196).

Дана справа до Київського окружного адміністративного суду надійшла 8 липня 2010 р. (т. 3 а.с. 1), їй було присвоєно № 2-а-6476/10/1070 та ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 9 липня 2010 р. прийнято до провадження (т. 3 а.с. 5).

Позивачем до суду було подано заперечення на адміністративний позов (т.2 а.с 148 - 155).

У судове засідання з`явилися представники сторін.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (т. 3 а.с. 13 - 17, 26 - 42).

Представники сторін проти розгляду справи за відсутності представників третіх осіб не заперечували.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за відсутності представників третіх осіб.

У судовому засіданні 29 вересня 2010 р. судом було встановлено, що згідно з наказом відповідача від 13 листопада 2008 р. № 557 діяльність ВАТ «Укренерговугілля» припинено шляхом реорганізації перетворення в державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (т. 3 а.с. 182 - 184), яке згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію 7 вересня 2009 р. зареєстровано як юридичну особу (т. 3 а.с. 185). Зазначене державне підприємство є правонаступником майна, всіх прав та обовязків позивача, що підтверджується Статутом державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (т. 3 а.с. 186 - 194).

З урахуванням викладеного, у судовому засіданні 29 вересня 2010 р. судом винесено протокольну ухвалу про те, що у даній справі належним позивачем є державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі позивач).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що оскаржуваними наказами було ліквідовано державні підприємства, а саме: «Шахта 3-біс» (далі шахта 1), «Шахтоуправління «Зуєвське» (далі шахта 2), «Шахта «Олександр-Захід» (далі шахта 3), «Шахта «Голубівська» (далі шахта 4), «Шахта ім. С.М. Кірова» (далі шахта 5), «Шахта «Слов`яносербська» (шахта 6), «Шахта Нова» (далі шахта 7), «Шахта «Перевальська» (далі шахта 8), які мали заборгованість перед позивачем.

Зазначені суми заборгованості з перелічених шахт стягнуто відповідно до рішень господарських судів, які набрали законної сили, проте, у примусовому порядку їх виконати неможливо у звязку з тим, що, згідно з оскаржуваними наказами майно шахт було передано юридичним особам, а саме: державним підприємствам «Донвуглереструктуризація» та «Укрвуглеторфреструктуризація», а також Луганській виконавчій дирекції з ліквідації шахт.

При цьому позивач вважає, що зазначені накази є незаконними у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що оскаржувані позивачем накази є законними.

Крім того, представником відповідача зазначено, що посилання позивача на порушення відповідачем постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» від 27 серпня 1997 р. № 939 (далі постанова № 939) є необґрунтованими, оскільки шахти 1 - 8 входять до «Переліку вугледобувних та вуглепереробних підприємств, які передаються для закриття» згідно з програмою «Українське вугілля», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2001 р. № 1205 (далі постанова № 1205).

Суд у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Оскаржуваними позивачем наказами було ліквідовано 8-м шахт, а саме:

- наказом № 221 шахту 1 (т. 1 а.с. 4);

- наказом № 165 шахту 2 (т. 1 а.с. 50);

- наказом № 266 шахту 3 (т. 1 а.с. 103);

- наказом № 61 шахту 4 (т. 1 а.с. 152);

- наказом № 548 шахту 5 (т. 1 а.с. 205);

- наказом № 304 шахту 6 (т. 2 а.с. 14);

- наказом № 268 шахту 7 (т.2 а.с. 53);

- наказом № 550 шахту 8 (т. 2 а.с. 92).

Між переліченими шахтами та позивачем існували господарські договори, на виконання яких позивач поставляв шахтам електричну енергію, за яку вони не розрахувалися.

Заборгованість по цих договорах на користь позивача було стягнено згідно з постановами:

- Господарського суду Луганської області від 27 січня 2006 р. з шахти 5 у сумі 4 669 035 грн 25 коп., 424 331 грн 36 коп., 868 440 грн 56 коп. та 268 469 грн 53 коп. (далі - постанова від 27 січня 2006 р.) (т. 3 а.с. 135 - 136);

- Господарського суду Луганської області від 31 січня 2008 р. з шахти 4 у сумі 17 764 823 грн 71 коп. (далі постанова від 31 січня 2008 р.) (т. 3 а.с. 120);

- Господарського суду Донецької області від 25 лютого 2008 р. з шахти 3 у сумі 4 395 930 грн 09 коп. та 24 876 грн 37 коп. (далі постанова від 25 лютого 2008 р.) (т. 3 а.с. 109 - 110);

- Господарського суду Луганської області від 24 липня 2008 р. з шахти 8 у сумі 8 419 965 грн 53 коп. (далі постанова від 24 липня 2008 р.) (т. 3 а.с. 167).

- Господарського суду Донецької області від 26 серпня 2008 р. з шахти 2 у сумі 31 814 грн 76 коп. (далі постанова від 26 серпня 2008 р.) (т. 3 а.с. 103 - 105);

- Господарського суду Донецької області від 18 вересня 2008 р. з шахти 7 у сумі 14 311 330 грн 40 коп. та 48 938 грн 77 коп. (далі постанова від 18 вересня 2008 р.) (т. 3 а.с. 156 - 157);

- Донецького апеляційного господарського суду від 16 грудня 2008 р. з шахти 1 у сумі 9 866 747 грн 77 коп. (далі постанова від 16 грудня 2008 р.) (т. 3 а.с. 69 - 71);

Позивачем були передані до примусового виконання відповідним органам виконавчої служби з метою виконання постанови суду від:

- 27 січня 2006 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 11 лютого 2006 р. № 6/478 (т. 3 а.с. 137);

- 31 січня 2008 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 18 лютого 2008 р. № 6/7 (т. 3 а.с. 121);

- 25 лютого 2008 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 7 березня 2008 р. № 20/3 (т. 3 а.с. 112);

- 24 липня 2008 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 21 вересня 2009 р. № 13/249 (т. 3 а.с. 179);

- 18 вересня 2008 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 30 січня 2009 р. № 11154598 (т. 3 а.с. 159);

- 16 грудня 2008 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 29 грудня 2008 р. № 7/107 (т. 3 а.с. 63).

Проте, фактично ці постанови виконано не було.

Зокрема, після закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), постанови від 16 грудня 2008 р. та 26 серпня 2008 р. було направлено, відповідно, ліквідатору шахти 1 ОСОБА_3 та ліквідаційній комісії для вирішення питання про подальше виконання зазначених постанов (т. 3 а.с. 72, 108).

Крім того, заборгованість шахт № 4 та № 6 перед позивачем, відповідно у сумі 56 999 120 грн 16 коп. та 46 257 300 грн 60 коп. було включено до реєстру кредиторів зазначених шахт (т. 3 а.с. 129, 148).

У звязку з неможливістю стягнення позивачем заборгованості на виконання постанов господарських судів, позивач вважає за необхідне скасувати у судовому порядку накази №№ 221, 165, 266, 61, 548, 304, 268, 550 (т. 1 а.с. 4 - 5, 50 - 51, 103 - 105, 152, 205 - 207, т. 2 а.с. 14 - 16, 53 - 55, 92).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Проте, наведене свідчить, що усі зазначені дії, а саме: звернення до господарських судів із позовами, звернення до виконавчої служби та ліквідаційних комісій позивачем було вчинено через два роки після видання відповідачем оскаржуваних наказів.

Таким чином, позивачем протягом двох років після видання зазначених наказів вчинялися дії, скеровані на стягнення боргу в порядку господарського судочинства та відповідно до Закону № 606-XIV, і лише у звязку з неможливістю виконання судових рішень було предявлено позов до адміністративного суду.

Крім того, при вирішенні справи судом також враховано, що оскаржувані накази було видано на виконання постанови № 939, згідно з якою шахти 1 - 8 віднесені до збиткових вугледобувних підприємств відповідача, що ліквідуються. Дана постанова є чинною, а, отже, підлягає виконанню.

До того ж зміст оскаржуваних позивачем наказів свідчить, що у кожному з них містилася норма, яка передбачала проведення у встановлений термін роботи зі стягнення дебіторської заборгованості підприємства, розрахування з боргами, складення ліквідаційного балансу та подання його з висновками комісії відповідача на затвердження.

Наведене, зокрема, було передбачено:

- п. 3.7 наказу № 221 (т. 1 а.с. 4 - 5);

- п. 3.7 наказу № 165 (т. 1 а.с. 50 - 51);

- п. 5.7 наказу № 266 (т. 1 а.с. 103 - 105);

- п. 4.7 наказу № 61 (т. 1 а.с. 152);

- п. 5.6 наказу № 548 (т. 1 а.с. 205 - 207);

- п. 6.7 наказу № 304 (т. 2 а.с. 14 - 16);

- п. 5.7 наказу № 268 (т.2 а.с. 53 - 55);

- п. 5.6 наказу № 550 (т. 2 а.с. 92).

Крім того, судом встановлено, що фактичною підставою для звернення позивача до суду є лише неможливість виконання рішень про стягнення заборгованості з шахт 1 - 8 господарських судів у примусовому порядку.

Проте, наведені обставини не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних наказів відповідача, які було прийнято за два роки до постановлених судових рішень (від: 27 січня 2006 р., 17 серпня 2007 р., 31 січня 2008 р., 25 лютого 2008 р., 24 липня 2008 р., 26 серпня 2008 р., 18 вересня 2008 р., 12 грудня 2008 р.).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази на дату їх видання відповідачем жодним чином не порушували права та інтереси позивача, а, отже, позовні вимоги є необгунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

До того ж як убачається із дати постанов, позивачу ще у 2008 р. було відомо наявність оскаржуваних наказів.

Таким чином, позивачем було порушено передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду (у редакції, що діяла на дату звернення позивача з позовами до Окружного адміністративного суду м. Києва).

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 71, 94, ч. 2 ст. 99 (у редакції, що діяла на дату звернення позивача з позовами до Окружного адміністративного суду м. Києва), ст.ст. 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позову державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до Міністерства вугільної промисловості України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог державні підприємства: «Донвуглереструктуризація», «Шахта 3-біс», «Шахтоуправління «Зуєвське», «Шахта «Олександр-Захід», «Шахта «Голубівська», «Шахта ім. С.М. Кірова», «Шахта «Слов`яносербська», «Шахта Нова», «Шахта «Перевальська» про скасування наказів від: 11 квітня 2006 р. № 221, 7 березня 2006 р. № 165, 28 квітня 2006 р. № 266, 6 лютого 2008 р. № 61, 29 травня 2006 р. № 304, 11 грудня 2007 р. № 548, 28 квітня 2006 р. № 268, 11 грудня 2007 р. № 550 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187, 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 4 жовтня 2010 р.

< Суддя по справі >

Судді О.І.Виноградова

ОСОБА_4

ОСОБА_5