Справа № 2-а-14342/11
Суддя: Стручкова Л. І.
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2011 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонний суду Запорізької області Гагут Л.І., розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бердянському районі Запорізької області про зобовязання здійснити нарахування та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу „Дітям війни,

встановила:

12.05.2011 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність УПФУ в Бердянському районі Запорізької області щодо не нарахування їй доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 01.01.2011 р. по день винесення рішення, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу і в подальшому.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначається що з набранням чинності 01.01.2006 р. Закону України № 2195 дія ст. 6 цього Закону була призупинена на 2006 рік, а після внесення змін до законодавства було передбачено поетапне за провадження такого підвищення. У 2007 році підвищення пенсій дітям війни виплачувалося в порядку, встановленому ст.111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яка передбачала виплату такого підвищення особам, що є інвалідами війни у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №6- рп/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційними відповідні норми Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

З 01.01.2008 року механізм реалізації положень ст.6 Закону України №2195 було врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Україниі дітям війни пенсії були підвищені на 10% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет на 2008 рікі з 22.05.2008 рік позивачу виплачується підвищення до пенсії у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Також представник відповідача зазначає, що відповідно до ст.7 Закону України №2195, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. ЗУ Про соціальний захист дітей війнивизначено, що фінансування ст.6 цього Закону проводиться з державного бюджету, який затверджує Верховна Рада, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України. Пункт 3 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України передбачає, що бюджетна система ґрунтується, зокрема, на самостійності, тобто органи державної влади коштами відповідних бюджетів не несуть відповідальності за зобов'язання держави. Одночасно п. 8 вищезазначеної статті передбачає принцип цільового використання бюджетних коштів - кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, отже, відповідач не мав права використовувати кошти фонду не за цільовим призначенням.

Посилається також на невизначеність розміру пенсії, з якої слід розраховувати підвищення, оскільки вважає, що згідно зі ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявизначений цим Законом мінімальний розмір пенсії застосовується тільки для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону.

Окрім цього зазначає, що Законом не визначено механізм розрахунку підвищення пенсії, не визначено яким органом, за який рахунок та з яких джерел має виплачуватися пенсія, в якому процедурному порядку здійснювати призначення і виплату пенсії.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Ухвалою від 13.05.2011 року по справі відкрито скорочене провадження.

Розглянувши матеріали справи, аналізуючи надані в справі докази, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується наявною у неї посвідчення (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем - позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бердянському районі Запорізької області, яким позивачу, як особі зі статусом дитини війниу 2011 році не в повному обсязі виплачувалось підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України № 2195- ІV від 18.11.2004 р., яке повинно було бути розраховане виходячи із мінімального розміру пенсії за віком.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заперечення щодо невизначеності органу виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки за Преамбулою Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків па оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п.15 Положення Про Пенсійний фонд України, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління.

Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка згідно ст.87 Бюджетного кодексу України відноситься до видатків Державного бюджету, а Пенсійний фонд України згідно ст.21 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітям війни та відповідно до ч.4 ст.22 БК України розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за рахунок бюджетних коштів, а також розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити і подає їх до Мінфіну України чи місцевому фінансовому органу, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (до яких відноситься і відповідач) та інше.

Таким чином, вищенаведені норми свідчать про те, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 р. - покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Відповідно до глави 4 Бюджетного кодексу України про бюджетний процес та встановленому у ст.35 Бюджетного кодексу України порядку розроблення бюджетних запитів, які враховуються при підготовці проекту Державного бюджету України суд вважає, що правомірними вважалися б дії відповідача у разі прийняття ним участі у формуванні Бюджету України, як це передбачено діючими нормативно-правовими актами, тобто відповідні звернення у 2007-2010 р. до Пенсійного Фонду України з пропозиціями щодо обсягу бюджетних коштів, необхідних для його діяльності на наступний бюджетний період.

Оскільки функції з призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат діючим законодавством покладено на органи Пенсійного фонду України, тому відповідач по справі заперечуючи проти позову, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України повинен був доказати правомірність своєї бездіяльності стосовно позивача. Таких доказів відповідачем не надано.

Правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальну захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, встановлює Закон України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняне є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

У Прикінцевих положеннях Закону України Про соціальний захист дітей війниКабінету Міністрів України було дано доручення подати до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Невиконання Кабінетом Міністрів України наведених норм Закону не може слугувати підставою для порушення прав позивача стосовно належної, гарантованої державою соціальної підтримки.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види соціального забезпечення.

Відповідно до ч. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2008 року, текст ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнибуло викладено у наступній редакції : Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, та таким чином, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнибуло відновлено в попередній редакції.

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, у тому числі є обов'язковим до врахування усіма судами України при вирішенні спорів.

Такі висновки узгоджуються з п. 2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. в якому міститься роз'яснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України Про Конституційний Суд Українищодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

З приводу заперечення представника відповідача щодо порушення позивачем строку звернення до суду то це питання вирішено судом при відкритті скороченого провадження у справі.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.6 Закону №2195.

Крім того, відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Кечко проти Українивід 08.11.2005 року, що є частиною національного законодавства, органи влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Щодо невизначеності механізму, джерел та процедури виплати, то це не є підставою для невиконання Закону. Крім того, суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати щомісячної надбавки до пенсії особі, яка має статус дитини війни, ці дії відносять до виключної компетенції відповідача.

З огляду на те, що пенсія за віком позивачу призначена довічно, підвищення до пенсії як дитині війни, також відповідачем позивачу призначалось довічно, соціальний статус особи не змінився, тому відсутні будь-які підстави обмежувати строк нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України , ст. ст. 2, 6, 8, 11, 17-19, 69-72, 99, 100-102, 158-163, 167, 183-2, 186, 256 КАС України, ст.5-7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік, суддя

постановила:

Адміністративній позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Бердянському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниз 01.01.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Бердянському районі Запорізької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 недоплачене підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01 січня 2011 року до змін в законодавстві про розмір надбавки або змін соціального статусу особи з врахуванням раніше виплачених сум зазначеного підвищення.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Л.І. Гагут