Справа № 2а-7090/09/2270
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. Справа № 86497/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2009 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про скасування податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому в якому просив скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача від 05 лютого 2009р. № /2 про визначення суми податкового зобов'язання за основним платежем 131491 грн., за штрафними санкціями 65746 грн., всього 197237 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Хмельницької області від 05 лютого 2009р. № /2 про визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 131491 грн., за штрафними санкціями 65746 грн., всього 197237 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у м. Хмельницькому оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем зверталась увага суду на те, що за усіма «типовими» договорами оренди автомобілів (п. 4.5 таких договорів) технічне обслуговування автомобілів, у тому числі придбання запасних частин покладається на орендаря. Усі автомобілі позивача здано в оренду ТзОВ «Наша сфера»,однак у позовній заяві вказано, що вода придбана для використання її в технічних цілях для обслуговування автомобілів. Судом першої інстанції навіть не встановлено «в яких технічних цілях» по перше, і по друге, - чи має право взагалі позивач на таке формування податкового кредиту, якщо такі витрати та податковий кредит за договорами оренди виникають виключно у орендаря.

Крім того апелянт вказує, що щодо показів одного із свідків (водія), то дійсно ним надано пояснення про те, що він «вигружав канцелярське приладдя» позивачу, однак зазначене абсолютно не вказує на використання такого канцелярського приладдя в господарській діяльності позивача, а лише вказує на те, що водій його «вигружав». Натомість, позивачем не надано доказів, реалізації придбаного канцелярського приладдя, та використання у власній господарській діяльності, для прикладу, 350 пачок паперу-формату-А4 та А5. Поясненнями іншого свідка, який ніби надає іноді послуги бухгалтерського характеру (відсутні наймані особи та договір на надання бухгалтерських послуг) вказано на те, що в квартирі позивача є комп'ютер, на якому встановлено «1С бухгалтерію» та Інтернет. Однак, судом навіть не встановлено, яким чином підприємством з юридичною адресою у м. Києві, здійснювалось обслуговування комп'ютерних програм у м. Хмельницькому без товаротранспортних витрат з оплатою в готівковій формі.

Щодо надання маркетингових послуг, то апелянт зазначає, що позивачем не надано в матеріали справи договір про надання маркетингових послуг, однак на думку суду першої інстанції, виключно податкової накладної достатньо для формування податкового кредиту позивачем в цій частині. При цьому, увагу суду звернуто на той факт, що в акті перевірки вказано адресу реєстрації - домашній адрес, як місце здійснення підприємницької діяльності, а на сторінці 2 акту зазначено, що СПД ОСОБА_1, не використовував у своїй діяльності виробничі, торгівельні, складські приміщення.

Поза увагою суду залишились питання щодо місця надання маркетингових послуг, та який товар все ж таки «просувався» по ринку. Одночасно, у актах виконаних робіт, зазначається щотижнево по телефону надавав рекомендації... (які ?), надавав інформацію про продаж товарів робіт послуг (яких, коли?), розповсюдження листівок (в який період, яка кількість, який результат такого розповсюдження та ін.?)

Для ознайомлення суду першої інстанції надано судові рішення Вищого адміністративного суду України від 12.08.08 та 21.11.07 за якими наголошується на необхідності (при отриманні маркетингових послуг) конкретизувати вартість послуги з урахуванням одиниці їх виміру, вказівки на конкретні обсяги та напрямки, з метою визначення підготовки, організації, ведення виробництва у власній господарській діяльності та ін. Однак, і це залишилось поза увагою суду.

В оскаржуваній постанові судом зазначено, що позивачем в порушення п. 7.4.2 Закону України «Про податок на додану вартість» сформовано податковий кредит на суму 89 942 грн., однак позов підлягає задоволенню з огляду на відсутність в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні посилання на п. 7.4.2 Закону України «Про податок на додану вартість», що впливає на розрахунок суми податкового зобов'язання, а суд позбавлений можливості та не наділений повноваженнями визначати суму податкового зобов'язання.

Крім того, судом першої інстанції не враховано той факт, що в акті перевірки розписано порушення п. 7.4.2 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем в частині формування податкового кредиту по придбаних легкових автомобілях, не враховано той факт, що у висновках акту перевірки вказано на порушення і п. 7.4.1., і пункту 7.4.2 Закону України «Про податок на додану вартість», а як наслідок вказано на завищення податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 134 491 грн., не враховано той факт, що в судовому засіданні 30.09.09 р. відповідачем надано в додаткових поясненнях розрахунок податкового зобов'язання в розрізі основного платежу та штрафної санкції на таку суму основного платежу та що саме вплинуло на суму визначену в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні. Як наслідок, в цій частині оскаржуване судове рішення, прийнято без дотримання вимог п. 7.4.2 Закону України «Про податок на додану вартість», та на підставі не повно з'ясованих обставин справи.

Щодо формування податкового кредиту у сумі 3 541 грн., то апелянт зазначає, що згідно п. 35 Наказу ДПА України «Про затвердження Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість» від 1 березня 2000 року № 79, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 квітня 2000 р. за № 208/4429 для інформування платників податку Державна податкова адміністрація України не пізніше 2, 12 та 22 числа кожного місяця оприлюднює на веб-сайті Державної податкової адміністрації України: дані з Реєстру із зазначенням найменування або прізвища, імені та по батькові платника податку, дати податкової реєстрації, індивідуального податкового номера, номера Свідоцтва або Спеціального свідоцтва, дати його початку дії; інформацію про осіб, позбавлених реєстрації як платників податку на додану вартість за заявою платника податку або з ініціативи органів державної податкової служби чи рішенням суду, а саме: про анульовані Свідоцтва та Спеціальні свідоцтва платників податку із зазначенням індивідуальних податкових номерів, дат анулювання, причин анулювання та підстав для анулювання свідоцтв.

Згідно ст. 42 ГК України, підприємницька діяльність є діяльність на свій ризик, а тому обґрунтування позивача, що він не знав і не міг знати про скасування свідоцтва платника ПДВ є необгрунтованим, а формування податкового кредиту по податковій накладній, виписаної не платником ПДВ - незаконним.

Враховуючи викладене просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в період часу з 22.10.2008 року по 11.11.2008 року ДПІ м. Хмельницького проведено планову документальну виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №10586/17-1/НОМЕР_1 від 11 листопада 2008 року, відповідно до якого перевіркою встановлено порушення вимог п.п.7.4.1 та п.п.7.4.2 п.7.4, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в наслідок чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на 134491 грн. 05 лютого 2009р податковим органом на підставі згаданого Акту перевірки відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення №/2 яким за порушення п.п.7.4.1 та п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість за основним платежем 131491 грн., за штрафними санкціями 65746 грн., всього 197237 грн.

Розряджаючи спір суд першої інстанції зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.п.7.4.1 та п.п.7.4.2 п.7.4, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» грунтуються на віднесенню позивачем суми ПДВ від придбаних поліграфічних та маркетингових послуг, послуг по обслуговуванню програмного забезпечення та інтернету, новорічних календарів та канцтоварів по податкових накладних, отриманих від ПП ОСОБА_2 №173 від 12.07.06; ТзОВ «Референт» №976 від 07.12.06, №26 від 17.01.07. №168 від 13.08.07, № 404 від 23.10.07, №855 від 19.09.07, №808 від 05.12.07, №679 від 04.10.06; ТзОВ «Афініті-Сервіс» №623 від 24.11.06; ТзОВ «Геотекс» №000651 від 13.06.07, які не пов'язані із веденням господарської діяльності, що призвело до завищення податкового кредиту за відповідні періоди в сумі 61683 грн.

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно враховано, що згідно п.1.3 та п. 1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари(послуги), та складається із сум податків, нарахованих(сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів(у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до абз. 2 п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Згідно абз. 3 та 4 п. 9.4 ст. 9 згаданого Закону якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод(договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду, особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкоду вання.

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно вважав, що за умов необізнаності позивача про відсутність права у ТзОВ "Референт" та ТзОВ "Геотекс" на видачу податкових накладних прийняттям податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому від 05 лютого 2009р. № /2 обмежено право позивача на звернення зі скаргою до відповідача в порядку передбаченому абз. 2 п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», і, що відповідачем при проведені перевірки позивача та прийнятті податкового повідомлення-рішення не з'ясовано, чи зверталося ТзОВ «Електросила» до податкового органу в порядку визначеному п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Вірною є і позиція суду першої інстанції, що висновки відповідача про невикористання в господарський діяльності позивачем придбаних поліграфічних та маркетингових послуг, послуг по обслуговуванню програмного забезпечення і інтернету, новорічних календарів та канцтоварів грунтується на припущені, більше того відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів які б свідчили про невикористання вищезазначених послуг та товарів, позивачем же надано докази здійснення ним господарської діяльності, що свідчить про використання в такий діяльності як канцелярських товарів так і програмного забезпечення та інтернету.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не допущено порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» бо останнім не складались, а лише отримувались податкові накладні, до складу податкового кредиту фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 включенно суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів(послуг), підтверджені податковими накладними та іншими документами передбаченими п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не включається до складу податкового кредиту та відноситься до складу валових витрат сума податку, сплачена платником податку при придбанні легкового автомобіля(крім таксомоторів), що включається до складу основних фондів. При цьому суд першої інстанції підставно вважав, що позивачем в порушення вище вказаних вимог Закону віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість сплачену при придбанні легкових автомобілів, згідно податкових накладних: №00654 від 05.08.05 на суму ПДВ 7816.67 грн. №106 від 20.01.06 на суму ПДВ 833.33 грн. №149 від 30.01.06 па суму ПДВ 14833.33 грн. №159 від 30.01.06 па суму ПДВ 1833.33 грн. №00066 від 19.08.06 на суму ПДВ 58050 грн. №0003894 від 14.02.07 на суму 6575 грн., в наслідок чого завищено податковий кредит на суму 89942 грн.

Суд першої інстанції вірно зауважив, розглядаючи спір та задовольняючи позовні вимоги, що спірне податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Хмельницької області від 05 лютого 2009р. № /2 не містить зазначення про порушення позивачем вимог п.п.7.4.2 п.7.4, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а містить посилання на п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» як підставу для здійснення розрахунку суми податкового зобов'язання та містить зазначення про порушення п. 17.1.3 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» якою встановлюється розмір та порядок сплати штрафних санкцій, а відтак суд першої інстанції правильно вважав, що він позбавлений можливості та не наділений повноваженнями визначити суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з урахуванням правомірності висновків відповідача, щодо порушення позивачем вимог п.п.7.4.2 п.7.4, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», та протиправності висновків про порушення позивачем вимог на п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Враховуючи вище наведене суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2009 року у справі № 2а-7090/09/2270 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Р.Й. Коваль

ОСОБА_3