Справа № 826/12014/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губська О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

представника позивача Васіної Н. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 р. у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження № 944 від 07.05.2015 р., -

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ "СК "УНІКА" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання незаконним та скасування розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 944 від 07.05.2015 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, що з'явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено перевірку дотриманням позивачем законодавства на ринку фінансових послуг.

Перевіркою встановлено порушення ч. 2 ст. 20 Закону України "Про страхування" в частині невиконання обов'язків страховика, передбачених умовами договору страхування.

За результатами перевірки складено акт від 06.04.2015 р. № 209/13-15/13/6 та винесено розпорядження від 07.05.2015 р. № 944, яким зобов'язано ПрАТ "СК "УНІКА" усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 22.05.2015 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини у сфері страхування, які спрямовані на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регламентовані Законом України "Про страхування" від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (далі - Закон).

Відповідно до визначення положень статті 1 Закону страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 Закону страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Статтею 20 Закону визначено обов'язки страхувальника:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом;

4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору;

5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування;

6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом;

7) надавати відповідним підрозділам Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, інформацію про укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страховика.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2013 р. між ПрАТ "СК "УНІКА" та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245002/4098/0001752 та застраховано автомобіль Volkswagen Golf Variant VI з реєстраційним номером НОМЕР_1 (а. с. 23 - 27 Т. 1).

Відповідно до п. 3.1 договору страхування страховими ризиками по страхуванню КАСКО вважаються, зокрема, будь-яке незаконне заволодіння ТЗ.

Відповідно до п. 3.2 договору страхування страховим випадком по страхуванню КАСКО є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, визначених в п. 3.1 договору.

Розділом 7 договору страхування визначено дії страхувальника, страховика у разі настання страхового випадку:

- повідомити з місця події відповідні державні органи (Державтоінспекцію (ДАІ), органи протипожежної охорони, правоохоронні органи та інші), а на території інших держав - відповідні державні органи цих держав, висновки яких відповідно до чинного законодавства України можуть бути допустимим доказами для визнання події страховим випадком, та викликати відповідні компетентні органи на місці події;

- вжити всіх доцільних та можливих заходів для зменшення розміру збитків, рятуванню ТЗ та/або ДО;

- негайно, протягом 1 (однієї) години не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефонами, визначеними в графі "страховик" на першій сторінці цього договору, та протягом 3 (трьох) робочих днів надати письмове повідомлення про подію. Страхувальник повинен повідомити страховику: номер договору, обставини настання страхового випадку; інформацію про пошкодження, заподіяні ТЗ та /або ДО, місце події і місце знаходження ТЗ, іншу інформацію на вимогу страховика.

Відповідно до пп. б) п. 10.1 договору страхування при настанні страхового випадку "незаконне заволодіння" страховику надається копія постанови про порушення кримінальної справи (або довідка МВС про прийняття рішення у справі).

Як вбачаться з матеріалів справи, під час дії договору 24.06.2014 р. сталося незаконне заволодіння транспортним засобом третьої особи, що підтверджується відкритим кримінальним провадженням № 000729, в тому числі, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 (незаконне заволодіння транспортним засобом) КК України.

Так 24.06.2014 року на території домоволодіння третьої особи в м. Лисичанськ Луганської області вчинялися дії групою озброєних осіб, направлені, в тому числі на незаконне заволодіння транспортним засобом.

25.06.2014 року третя особа востаннє бачила свій автомобіль в м. Сєвєродонецьк, після чого покинула це місто та м. Лисичанськ для забезпечення власної безпеки.

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до страхової компанії із поясненнями щодо незаконного заволодіння транспортним засобом Volkswagen Golf Variant, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 28 - 29 Т. 1).

Листом від 23.07.2014 р. позивач повідомив останній, що у відповідності до застережень розділу 4 договору страхування заявлена подія вважається виключенням із страхових випадків і не підпадає під страхове покриття.

Так у відповідності до п. 4.1.4 договору не підлягають відшкодуванню збитки в результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або ДО, якщо такі пошкодження, знищення або втрата відбулися внаслідок оголошеної чи неоголошеної війни, воєнних дій усякого роду, громадянської війни чи їх наслідків, революції, повстань, воєнних маневрів та інших заходів воєнного характеру, протиправних дій терористичного спрямування - терористичних актів, захоплення ТЗ, встановлення вибухового пристрою тощо або дій, яких вжито з метою запобігання, подавлення, контролю або зменшення наслідків будь - якого фактичного, передбачуваного, очікуваного, загрожуючого чи усвідомлюваного терористичного акту.

Зважаючи на те, що владою України офіційно визнано існування на території Луганської області терористичних дій, позивач прийшов до висновку про відсутність страхового випадку по відношенню до третьої особи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем обставин, якими він обґрунтовую адміністративний позов.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У відповідності до ч. 3 ст. 14 Закону України Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

На дату подання адміністративного позову вказані норми набрали чинності, визначивши тим самим за аналогією на законодавчому рівні спосіб доказування суб'єктом певних обставин.

Натомість, висновок ТПП України позивачем в якості належного доказу до судів першої та апеляційної інстанції не надано, так само як і будь - яких інших документів на підтвердження незаконного заволодіння транспортним засобом внаслідок терористичних дій.

Зазначаючи в судовому засіданні 24.09.2015 р. про відсутність потреби для встановлення факту існування форс - мажорних обставин, представник позивача зазначила, що у даному спорі обставини непереборної сили не перебувають у наслідковому зв'язку з умовами договору.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З огляду на це, як один із аспектів доказової бази, сертифікат ТПП міг засвідчити проведення на території Луганської області антитерористичної операції, її непідконтрольність в період незаконного заволодіння авто тощо.

Натомість, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість судом першої інстанції відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині його оскарження відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 р. у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження № 944 від 07.05.2015 р. залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 24.09.2015 року)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.