Справа № 810/2702/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року 810/2702/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Горбач Ірини Сергіївни про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

25 червня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - відповідач 1), державного реєстратора прав на нерухоме майно Горбач Ірини Сергіївни (далі - відповідач 2) про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було протиправно винесено рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23 січня 2015 р. № 18807386, оскільки всі необхідні документи для державної реєстрації прав власності на земельну ділянки ним було подано у повному обсязі та подані документи відповідали вимогам законодавства.

Відповідач 1 позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що поданий позивачем державний акт на право приватної власності на землю містить численні виправлення, засвідчені не належним чином. Стверджує, що оскаржуване рішення було винесено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідач 2 у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних заперечень по справі до суду не надав.

3 та 8 вересня 2015 р. представниками сторін було подано до суду клопотання, у якому вони просили розглянути справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, клопотання сторін, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін та відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

17 січня 2015 р. позивачем було подано до відповідача заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 9815476.

23 січня 2015 р. відповідачем було винесено рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18807686.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним позивач звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 р. N 1952-IV (далі - Закон України N 1952-IV) (у редакції що діяла на момент винекнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог абз. 1 ст. 16 Закону України N 1952-IV заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 16 Закону України N 1952-IV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Як убачається з вимог ст. 17 Закону України N 1952-IV, текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 Закону України N 1952-IV не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 17 Закону України N 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ч. 1 Закону України N 1952-IV Державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України N 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ст. 42 та ч. 9 ст. 15 цього Закону;

53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як убачається з ч. 2 ст. 24 Закону України N 1952-IV, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 24 Закону України N 1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Як вже зазначалося, 17 січня 2015 р. позивачем до відповідача було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) № 9815476 для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану в Васильківському районі, с. Ксаверівка (а.с. 34) та додаткові документи.

Зокрема, до заяви було долучено:

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 лютого 2013 р. № НВ-013 (а.с. 45);

- державний акт на право власності на землю серія НОМЕР_2 (а.с. 43-44);

- кадастровий план земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с. 46);

- заяву від 28 жовтня 2014 р. про надання згоди на зменшення загальної площі земельних ділянок (а.с. 47);

- експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 15 жовтня 2014 р. № 056/422-а2 (а.с. 48).

23 січня 2015 р. відповідачем було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18807386.

У даному рішенні державним реєстратором було зазначено, що в документі на підставі якого виникло право (державний акт на право власності на землю серія НОМЕР_2), наявні численні виправлення, а тому він вважається зіпсованим, а також, що згідно з вимогами п. 2 ст. 17 17 Закону України N 1952-IV їм заборонено приймати для державної реєстрації прав на нерухоме майно вищезазначені документи.

Однак, відповідно до вимог даної норми не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень лише документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Проте, судом встановлено, що наявні в державному акті на право власності на землю серія НОМЕР_2 виправлення містять підпис та печатку посадової особи Ксаверівської сільської ради, що свідчить про те, що кожне з таких виправлень було обумовлено та належним чином засвідчено.

Отже, зазначені у рішенні обставини не могли бути підставою для винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18807386, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині визнання дій відповідача 2 протиправними, скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18807386 та зобов'язання відповідача 1 повторно розглянути подану позивачем заяву про державну реєстрацію права приватної власності, на земельну ділянку, що розташована на території Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий НОМЕР_1.

Щодо позовних вимог, заявлених в п. 4 прохальної частини позовної заяви, а саме, зобов'язання відповідача 1 зареєструвати право власності позивача на земельну ділянку, розташовану на території Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області Кадастровий НОМЕР_1 слід зазначити наступне.

Згідно змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність критеріям, що закріплені в ч. 3 ст. 2 КАС України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Зміст адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

У зв'язку з тим, що суд не має права перебирати на себе дискреційні повноваження суб'єктів владних повноважень, а саме, повноваження щодо реєстрації земельної ділянки, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий НОМЕР_1, позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами правомірності вчинених ним дій.

За наведених обставин суд вважає, підлягають задоволенню позовні вимоги, викладені у п. 1-3 прохальної частини позовної заяви, а саме про:

- визнання дій відповідача 2 протиправними;

- скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18807386;

- зобов'язання відповідача 1 повторно розглянути подану позивачем заяву про державну реєстрацію права приватної власності, на земельну ділянку, що розташована на території Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий НОМЕР_1.

Водночас, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги, викладені у п. 4 прохальної частини позовної заяви, а саме про зобов'язання відповідача 1 зареєструвати право власності позивача на земельну ділянку, розташовану на території Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області Кадастровий НОМЕР_1.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Горбач Ірини Сергіївни щодо винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23 січня 2015 р. № 18807386 протиправними.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23 січня 2015 р. № 18807386.

Зобов'язати Реєстраційну службу Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, що розташована на території на території Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.