Справа № 2а-4717/09
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 р. < Текст >Справа № 74352/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області області про підвищення розміру пенсії, як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И Л А :

29.05.2009 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача. У позовній заяві просить визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у підвищенні пенсії за вислугу років на 150 процентів від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 листопада 1995р. по липень 2006р. неправомірною та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити пенсію за вислугу років з врахуванням її підвищення на 150 процентів від мінімальної пенсії за віком, за період з 01 листопада 1995 року по липень 2006 року.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що він пенсіонер Міністерства оборони України, був звільнений з військової служби у запас з 18 вересня 1995 року. З моменту звільнення він перебував на пенсійному забезпеченні у Закарпатському обласному військовому комісаріаті, який нарахував йому пенсію за вислугу років. Йому як учаснику бойових дій, згідно з Законом України №3552-12 від 22.10.1993 року "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснювалась доплата до пенсії за вислугу років виходячи із розміру 24.93 грн. в період до 30 вересня 2003 року та в розмірі 29.87 грн. до 01 липня 2006 року. У травні 2009 року позивач

дізнався про обставини, на підставі яких пенсійний орган Закарпатського ОВК був зобов'язаний підвищувати його пенсію за вислугою років на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності із ст.12 Закону України №3552-12 із змінами внесеними згідно із Законом №458/95-ВР від 23.11.1995 р.,№488/95-ВР від 22.12.1995р. №2212-15 від 18.11.2004 р.Просив позов задоволити.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2009 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ст. 12 Закону України № 3552-12 встановлена норма пільг для учасників бойових дій, яка передбачає підвищення пенсії на 150 процентів мінімальної пенсії за віком. Порядок встановлення мінімального розміру пенсії визначений у ч. 3 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-12, яка передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. Частина 4 ст.19 Закону № 1788-12 зазначає умови підвищення мінімальної пенсії за віком і пов'язує залежність її розміру із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Ця норма підтверджена ст. 2 Закону України «Про

прожитковий мінімум» від 15.06.1999р. № 966-14 (далі Закон № 966-14) і визначає,

що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної

пенсії за віком. Таким чином, розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, який щорічно визначається Законом України про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України колегія суддів вважає доцільним розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.03.1992 р. № 2262-ХІІ та призначено надбавку до пенсії як учаснику бойових дій.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-12 від 05.10.1993 р. (в редакції, що діяла до змін внесених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 05.10.2006 р.) було встановлено, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно до п.п. є п.2 Постанови КМУ від 03.01.2002 р. №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів", з 01.01.2002 року було встановлено, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка проводиться розрахунок підвищень, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХП.

Пунктом13 Потанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 р. №4 передбачено застосування розміру пенсії як учаснику бойових дій, а саме ст. 15 Закону № 2262-ХII ( 2262-12 ) передбачено підвищення пенсій за вислугу років. Зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом і є ветеранами війни або особами, на котрих поширюється дія Закону від 22 жовтня 1993 р. № 3551-ХII ( 3551-12 ) "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії за вислугу років підвищуються у відповідних відсотках від розміру мінімальної пенсії за віком. Таке підвищення провадиться виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком 19 грн. 91 коп., встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 р. № 1 ( 1-2002-п ) "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних

виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за

рахунок коштів державного бюджету", дію якої з 1 жовтня 2003 р. поширено на

вказаних осіб постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2003 р. № 1350 (

1350-2003-п ) "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Із наявного у матеріалах справи листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.05.2009 року № 361/III-99-01 (а.с.12) вбачається, що з 19.11.1995 року Закарпатським ОВК позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». З часу призначення пенсії йому виплачувалося підвищення до пенсії як учаснику бойових дій, у розмірах передбачених діючими на той час нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі мінімальної пенсії за віком. З 01.01.1996 року до 01.07.2006, відповідно до змін, внесених до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Законом України №458 від 23.11.1995 року підвищення до пенсії як учаснику бойових дій апелянту виплачувалося у розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу надбавка як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" призначено згідно норм чинного законодавства, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про законність оскаржуваних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2009 року у справі № 2а-4717/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2