Справа № 2а-3694/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2011 р. Справа № 2a-3694/11/0970

м. Івано-Франківськ

вано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу в сумі 48953,34 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2011 року Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 48953,34 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 286.2 статті 286, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України не виконав податкові зобовязання з сплати орендної плати за земельну ділянку державної та комунальної власності за період з 01.01.2011 року по 01.06.2011 року в розмірі 36935,80 гривень за основним платежем, 171,00 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями та пені в розмірі 11846,54 гривень. Загальна сума податкового боргу становить 48953,34 гривень, який відповідачем не сплачений.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач неодноразово не прибував в судові засідання без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористався. В звязку з чим, суд з урахуванням вимог КАС України щодо строків розгляду адміністративних справ, вважає за можливе розглянути дану справу.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 30.09.2004 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради здійснено державну реєстрацію фізичної особипідприємця ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. Відповідача взято на податковий облік Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську. Відповідач являється платником орендної плати за землі державної та комунальної власності.

25.07.2011 року ДПІ в м. Івано-Франківську проведено позапланову невиїзну перевірку відповідача з питань подання податкової декларації по оренді землі на 2011 рік. За результатами вказаної перевірки складено акт за №5943/17-3, яким встановлено порушення вимог пункту 286.2 статті 286, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України за період з 01.01.2011 року по 01.06.2011 року донараховано орендну плату за земельну ділянку державної і комунальної власності в розмірі 36935,80 гривень. За вказані порушення згідно пункту 120.1 статті 120, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та на підставі вищевказаного акту перевірки податковим повідомленням-рішенням від 05.08.2011 року за № до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 171,00 гривень та нараховано пеню на суму податкового зобовязання в розмірі 11846,54 гривень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2). До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Згідно підпункту 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належать плата за землю.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що на підставі пункту 23 Рішення XXVII сесій Івано-Франківської міської Ради V демократичного скликання від 20.05.2008 року підприємцю ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку розташовану на території Івано-Франківської міської Ради та згідно договору оренди землі від 27.11.2008 року, орендна плата з врахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель на 2011 рік становить 88645,92 гривень на рік, щомісячно по 7387,16 гривень.

Відповідно статті 269 Податкового кодексу України платниками податку за землі є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У відповідно до статті 270 цього Кодексу об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (пункт 288.1.)

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (пункт 288.2.). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4.). Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди (пункт 288.5.)

Згідно пункту 288.7 статті 288 цього ж Кодексу податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пункту 287.3 статті 287 цього Кодексу податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

На момент звернення позивача до суду несплачені відповідачем податкові зобовязання зі сплати орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на користь місцевого бюджету міста Івано-Франківська за період з 01.01.2011 року по 01.06.2011 року становить 48953,34 гривень.

Відповідно до статті 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Згідно статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Відповідно пункту 36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 56.11. статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано першу податкову вимогу від 03.02.2009 року за та другу податкову вимогу від 10.03.2009 року, які відповідач залишив без реагування.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вищевказаних норм Податкового кодексу України не виконано податкові зобовязання з сплати орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в розмірі 48953,34 гривень.

Відповідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно пункту 129.4. цієї статті даного Кодексу пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Судом встановлено, позивачем за несплату відповідачем орендної плати за землю в дохід місцевого бюджету міста Івано-Франківська, нараховано пеню в розмірі 6977,91 гривень.

У відповідності до підпункт 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначається як сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові зобовязання зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на користь місцевого бюджету міста Івано-Франківська в розмірі 36935,80 гривень, нарахована пеня на таку несплату в розмірі 11846,54 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачений.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідачем доказів погашення заборгованості на час розгляду справи в суді, не представлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 48953,34 гривень підлягає задоволенню в повному обязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків в обслуговуючих банках та за рахунок готівки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід бюджету кошти на погашення заборгованості щодо сплати податкового боргу в розмірі 48953 (сорок вісім тисяч дев"ятсот п"ятдесят три) грн. 34 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 19.12.2011 року.