Справа № 2-а-25/11
Суддя: Охтень А. А.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-25/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2011 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Охтень А.А.,

секретаря судового засідання Данилевич В.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гола Пристань цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Голопристанському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі щодо перерахунку основної пенсії за віком на пенсію по інвалідності з травня 2010 р., зобов'язати здійснити перерахунок та відшкодувати невиплачену різницю пенсії. При цьому, позовні вимоги фактично базувались на неправильному застосуванні відповідачем показника середньої заробітної плати працівників вцілому по Україні, який застосовувався при здійсненні розрахунку пенсії, що зумовило її зменшення.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та послалася на те, що в травні місяці 2010 р. звернулася до Управління Пенсійного фонду в Голопристанському районі з заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію по інвалідності та її перерахунок. Зазначила, що їй, як інваліду 2 групи загального захворювання, та як особі, яка досягла пенсійного віку та яка має необхідну кількість страхового стажу, повинна бути нарахована пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Однак, при здійсненні остаточного нарахування пенсії, відповідач застосував показник 90 %, що призвело до зменшення суми пенсії. Вважає дії відповідача неправомірними, та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства з підстав, викладених в уточненнях позовних вимог, що зумовлює на думку позивачки здійснення перерахунку пенсії з моменту її звернення до відповідача та відшкодування невиплаченої різниці.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 46 Конституції України та п.1 ч.1 ст.8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян на державне пенсійне забезпечення. В той же час, за приписами даного нормативного документу, таке право мають громадяни, які досягли пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення, визначених ст.46 Конституцією України, полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"( в подальшому-Закон 1058) визначено такі види пенсійних виплат і соціальних послуг як пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника (стаття 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їх потреб у відновленні здоров'я, матеріальному забезпеченні. Статтею 36 вказаного нормативного документу унормовано, що матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій тощо).

Тобто, як Конституція України, так і Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" виокремлюють інвалідів у категорію громадян, які потребують додаткових гарантій (пільг) соціального захисту з боку держави, які є необхідною складовою конституційного права інваліда на достатній життєвий рівень.

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання, за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону (стаття 30).

Судом встановлено, що з листопада 2005 р. ОСОБА_3 перебувала на обліку у відповідача як одержувач пенсії по віку, що підтверджується розпорядженням про призначення пенсії та посвідченням серії ААА № 432624 від 03.10.2006 р.

Після призначення пенсії, позивачка продовжувала працювати.

Закон 1058 передбачає можливість особи на вибір пенсії при наявності у неї права на різні види пенсії (ст.10 Закону) та на перерахунок пенсії за спливом 24 місяців після призначення (перерахунку) з урахуванням додатково набутого страхового стажу (ч.4 ст.42) .

В звязку із встановленням позивачці МСЕК у Голопристанському районі 2 групи інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою 2-18 АЗ № 035311 від 06.03.2006 р., в травні місяці 2010 р. пенсіонерка звернулася до Управління пенсійного фонду в Голопристанському районі з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по інвалідності та її перерахунок.

Прийнявши заяву, відповідачем призначено пенсію по інвалідності та здійснено перерахунок, та встановлено її щомісячний розмір пенсії за віком в сумі 1411,96 грн., при остаточному обчисленні якої був застосований показник, передбачений ч.1 ст.33 Закону 90 % пенсії за віком, що становило за розрахунками відповідача 1270,76 грн.

Однак, відповідач, здійснюючи ОСОБА_3 нарахування пенсії по інвалідності, та застосовуючи норми ст.33 Закону № 1058, за якою розміри пенсії по інвалідності обчислюються у відсотках до розміру пенсії за віком, залежно від групи інвалідності (ч.1) або за бажанням непрацюючого інваліда 2-3 груп в розмірі пенсії за віком, при наявності відповідного страхового стажу ( ч.2), не застосувавши норми ч.4 ст.47, допустив зменшення розміру нарахованої пенсії, що зумовило звуження змісту та обсягу прав інваліда на соціальний захист та на належний життєвий рівень у порівнянні з іншими субєктами права на пенсію, що є неприпустимим з огляду за приписи ст. 4, 36 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Відповідно до ч.4 ст.47 Закону, у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію відповідно до частини другої статті 33 цього Закону (крім випадків, коли особа досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону), у період роботи пенсія по інвалідності виплачується у розмірі, передбаченому частиною першою статті 33 цього Закону, тобто у відсотках до розміру пенсії за віком, залежно від групи інвалідності або за бажанням непрацюючого інваліда 2-3 груп в розмірі пенсії за віком, при наявності відповідного страхового стажу.

Зазначене посвідчує, що обчислення та призначення пенсії по інвалідності особі, яка набула страхового стажу в необхідному обсязі, та має відповідний вік, що надає особі право на пенсію за віком, визначений ст. 26 Закону № 1058, має здійснюватись за загальними правилами нарахувань, встановленими ст.27 даного нормативного акту, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності поставлений в залежність від розміру пенсії за віком, страхового стажу та віку пенсіонера.

Зважаючи, що ОСОБА_3 на момент звернення до пенсійного фонду у травні 2010 р. досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058, та мала необхідний страховий стаж, визначений ч.1 ст.28 Закону (41 рік, 5 місяців, 24 дні), відтак суд вважає, що позивачка, як особа пенсійного віку, з однієї сторони, та інвалід 2 групи має право на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, що складає за розрахунками відповідача станом на день здійснення донарахувань 1411,96 грн.

Приймаючи до уваги, що наведені законодавчі норми не містять виключення щодо виключення тих чи інших нарахувань (або їх частини) пенсіонерам-інвалідам, які досягли встановленого законом віку та мають відповідний трудовий стаж, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд погоджується з доводами позивача щодо неправомірності дій відповідача стосовно застосування до призначеної пенсії коефіцієнту - 90 % , оскільки норми ч.4 ст.47 Закону не поширюються на осіб, які досягли пенсійного віку та які мають необхідний страховий стаж.

Відтак, при подовженні роботи такої категорії пенсіонера - інваліда, який має ознаки, визначені вище, та при подальшому переході ОСОБА_3 з пенсії по віку на пенсію по інвалідності, відповідач зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, що становило, згідно розрахунків відповідача на час звернення 1411,96 грн., без врахувань індексації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має доплатити ОСОБА_3 безпідставно недоплачені кошти в період з травня 2010 р. по лютий 2011 р. на загальну суму 1412,00 грн. (вирахувані як різниця нарахованого загального розміру пенсії за віком та розміром пенсії по інвалідності, що становить 141,20 грн. в місяць) та в подальшому здійснювати нарахування пенсії по інвалідності, виходячи з загального розміру пенсії за віком, що становив на момент звернення позивачки до пенсійного фонду у травні 2010 р. 1411,96 грн.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6-9, 11, 14, 17-19, 158, 160, 163 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст.ст. 30, 33, 47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Голопристанському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Голопристанському районі щодо перерахунку основної пенсії ОСОБА_3 по інвалідності з травня місяця 2010 року.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Голопристанському районі здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_3 з 01.05.2010 року в розмірі 100% пенсії за віком.

Відшкодувати ОСОБА_3 невиплачену різницю пенсії у розмірі 1412, 00 грн.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Голопристанському районі в подальшому сплачувати пенсію по інвалідності в розмірі 100% пенсії по віку.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через Голопристанський районний суд Херсонської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4