Справа № 2-224/10
Суддя: Жмака В. Г.
Дата ухвалення: 2012-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-224/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Жмаки В. Г.,

суддів Попруги С. В., Собина О. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації

про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області (далі - Управління) щодо нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007, 2009 роки ОСОБА_2 в розмірах менших, ніж встановлено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії незаконними, такими, що порушують його права у сфері соціального захисту.

Зобовязано Управління нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення ОСОБА_2 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік та за 2009 рік у розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі відповідно до ст.48 названого Закону має право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат .

Відповідач, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплатив позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік в сумі 100 грн.00 коп. 13 вересня 2007 року , за 2009 рік в сумі 100 грн.00 коп. 23 листопада 2009 року .

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розміри щорічної грошової допомоги на оздоровлення встановлені зазначеною Постановою Кабінету Міністрів України не відповідають розмірам цих виплат встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру спірних виплат відповідач повинен керуватися ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат ( розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати).

Пунктом 30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-У було зупинено дію положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, в тому числі абзацу четвертого частини першої абзацу третього частини четвертої ст.48 вказаного закону, які передбачають спірні виплати за позовом в даній справі.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення вказаних положень України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ).

Підпунктом 11 пункту 28 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року текст ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладений в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана із Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідає Конституції України ( є неконституційними) зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу П Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно зі ст.147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України .

Відповідно до ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковим на території України , остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України законі, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними ), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, висновок суду щодо неправомірності дій відповідача по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у 2007 та 2009 році є обґрунтованим, оскільки на момент виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік 13.09.2007 р. та за 2009 рік 23.11.2009 р. зупинення відповідних положень ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та внесенні змін у вказану статтю були визнані неконституційними, відповідно рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Крім того, ні Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» ні у інший , передбачений законом спосіб, щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати при реалізації положень ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія названої норми права не обмежувала.

Посилання відповідача на положення ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про фінансування передбачених цим Законом виплат за рахунок державного бюджету, а тому норми, які вводяться відповідними Законами про Державний бюджет України є пріоритетними відносно інших законів , є необґрунтованими, оскільки відповідач як орган державної влади не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання покладених на нього зобовязань, встановлених Конституцією та законами України .

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.2 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 207 КАС України, Законом України „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатам», колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області залишити без задоволення.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -