Справа № 2-а-2004/10
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-2004/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок і виплати недоотриманої пенсії по інвалідності

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області протиправними, стягнути з відповідача 32414,50 грн. невиплаченої пенсії за період з 01 травня 2010 року по 01 листопада 2010 року, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та в подальшому виплачувати пенсію згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мотивуючи свої вимоги тим, що вона є інвалідом 2-ї групи захворювання пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, як особа віднесена до категорії 1 потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію у звязку з настанням інвалідності. Крім того, просить допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення невиплаченої пенсії.

Позивачка зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області з проханням провести перерахунок її пенсії як інваліда 2-ї групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахувати і виплатити їй недоотриману пенсію, однак Управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районі їй було відмовлено та зазначено, що пенсія призначена і виплачується у відповідності до діючого законодавства.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області в судове засіданні не зявився , але до суду надійшло письмове заперечення стосовно задоволення позову .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачка є інвалідом 2-ї групи захворювання пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, з 12 грудня 2008 року стоїть на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області як особа, віднесена до категорії 1 потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що стверджується довідкою МСЕК, листом-відмовою відповідача, копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи N 796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону N 796, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 2 групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-IV) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розрахунок пенсії позивачці відповідач здійснив виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" розміру значно меншому ніж передбачено Законом № 796.

Крім того, порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54, 67 Закону України N 796. Постановою від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", всупереч положень статей 50, 54, 67 Закону N 796 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-IV не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах є безпідставним, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50, 54 та 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму, а тому позов позивачки в цій частині також підлягає до задоволення.

В силу статті 8 Закону України „Про пенсійне забезпечення , призначення, нарахування та виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, а тому перерахунок, доплата та стягнення невиплаченої пенсії, передбаченої ст.ст. 50, 54, 67 має здійснюватись Управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районні Житомирської області.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

В Конституції України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права та свободи та їх гарантії визначають зміст та направленість діяльності держави, а їх ствердження та забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та обов'язки людини невідчужувані та нерушимі (ст. 21), їх зміст та об'єм при прийнятті нових законів чи внесенні змін у діючі закони не може бути звужений (ст. 22), конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені (ст. 64). Статтею 46 Конституції встановлено, що "громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом".

Відповідно до статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 18 КАС України , що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

В силу статті 21 КАС позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Статтею 162 передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії та стягнути з відповідача кошти.

Враховуючи наведене та те, що в силу ст. ст. 4, 18, 21, 162 КАС України, позивач має право заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою; місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, шляхом стягнення з відповідача коштів, оскільки іншого порядку судового вирішення даної категорії справ законодавством України не передбачено, а тому позов в частині стягнення коштів з відповідача також підлягає до задоволення.

Позов позивачки в частині стягнення невиплачених додаткової пенсії та основної пенсії передбачених ст. 50, 54 ч. 4, 67 ч. 3 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії у відповідності із діючим законодавством та в подальшому виплачувати позивачці пенсію в розмірі зазначеному в Законі, підлягає до задоволення , так як відповідно до ст. 99 КАСУ для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тому стягненню підлягає заборгованість за період з 01 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, оскільки позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного права 25 листопада 2010 року.

Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивачки, у зв»язку з тим, що позивачкою зроблено не вірний розрахунок невиплачених додаткової пенсії та основної пенсії передбачених ст. 50, 54 ч. 4, 67 ч. 3 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розмір мінімальної пенсії за віком в Україні за період з 01 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року становить:

-з 01.05.2010 р.- 706.00 грн.

-з 01.07.2010 р.- 709.00 грн.

-з 01.10.2010 р.- 723,00 грн.

Відповідно до наведеного, згідно ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачці недовиплачена додаткова пенсія в розмірі 2344,10 грн., а саме:

З 01.05.2010 р. по 01.07.2010 р. (706 грн. х 75 % х 2 міс.) (141,20 грн. отриманих коштів х 2 міс.) = 1059 грн. 282,40 грн. = 776,60грн.,

З 01.07.2010 р. по 30.09.2010 р. (709 грн. х 75 % х 3 міс.). (141,80 грн. отриманих коштів х 3 міс.) = 1595,25 грн. 425,40 грн. = 1169,85грн.,

З 01.10.2010 р. по 31.10.2010 р. (723 грн. х 75 % х 1 міс.). (144,60 грн. отриманих коштів х 1 міс.) = 542,25грн. 144,60грн. = 397,65 грн.,

всього 2344,10 грн., що підлягають до стягнення, як додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю.

Крім того, згідно ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачці недовиплачена пенсія в розмірі 30166,00 грн., а саме:

З 01.05.2010 р. по 01.07.2010 р. (706 грн. х 8 х 2 міс.). (655 грн. отриманих коштів х 2 міс.) = 11296,00 грн. 1310 грн. =9986,00 грн.,

З 01.07.2010 р. по 30.09.2010 р. (709 грн. х 8 х 3 міс.). (655 грн. отриманих коштів х 3 міс.) = 17016,00 грн. 1965 грн. = 15051,00грн.,

З 01.10.2010 р. по 31.10.2010 р. (723 грн. х 8 х 1 міс.). (655 грн. отриманих коштів х 1 міс.) = 5784,00 грн. 655,00 грн. = 5129,00 грн.,

всього 30166,00 грн., що підлягають до стягнення, як недоотримана пенсія.

Разом позивачці недоплачена пенсія як інваліду 2 ї групи захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС в розмірі 2344,10 грн. + 30166,00 грн. = 32510,10 грн.

Крім того враховуючи те, що позивачка є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає на радіоактивно забрудненій території, споживає продукти, які вирощені на цій території, отримала дози радіоактивного опромінення і виплата зазначеної вище пенсії по інвалідності передбачена законом, вважаю допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення даної пенсії, з метою захисту права позивачки на соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок чорнобильської катастрофи.

Зазначені обставини врегульовані ст. 256 КАС України відповідно до якої слідує, що суд який виніс постанову за заявою осіб або з власної ініціативи може звернути постанову до негайного виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присуджені періодичних платежів з Держбюджету. В даному випадку кошти на соціальний захист громадян потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС виплачуються з Державного бюджету, є щомісячними платежами та такими, що передбачені законом, як актом вищої юридичної сили, тому вважаю, що вимога про негайне виконання постанови є правомірною.

Керуючись ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст.50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року ( з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_1 державної пенсії не у відповідності із ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області з р/р 7 відкритий у ВАТ «Державний ощадний банк України», м.Житомир, МФО 311647 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки смт. Нові Білокоровичі вул.Фрунзе,20/80 Олевського району Житомирської області 32510,10 грн. невиплаченої пенсії за період з 01 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок і виплачувати в подальшому в повному обсязі ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.ст. 50,54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 31 жовтня 2010 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 32510,10 грн. недоплаченої пенсії як інваліду 2 ї групи захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС, передбаченої ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області.

Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області від сплати державного мита звільнено на підставі Декрету КМУ «Про Державне мито».

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2