Справа № 817/2359/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2359/15

17 вересня 2015 року 17год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача1: представник ОСОБА_2В,

відповідача2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен"
до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області
про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області про визнання протиправними дій відповідача 1 щодо неподання органу, який здійснює казначейське обслуговування, висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість, стягнення з Державного бюджету України через відповідача 2 заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 1190136,48 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив суду на їх обґрунтування, що у серпні 2014 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування податок на додану вартість у сумі 1202083,00 грн., про що зазначено у податковій декларації. За наслідками проведеної перевірки правомірності формування бюджетного відшкодування, у його здійсненні відмовлено, про що прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року №. Позивач вказав, що дане податкове повідомлення-рішення було скасоване у судовому порядку на суму 1190136,48 грн., у зв'язку з чим товариство звернулось до контролюючого органу із заявою про повернення такої суми як надміру сплаченої на рахунок платника податку у банку. Позивач наголошує, що відповідачем 1 жодних дій щодо повернення коштів здійснено не було, вважає такі дії протиправними. Тому, просить суд стягнути належне йому бюджетне відшкодування, а позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти задоволення адміністративного позову заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що за результатами документальної перевірки правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1202083,00 грн., задекларованого за серпень 2014 року, виявлено, що останнє сформовано з порушеннями вимог податкового законодавства, внаслідок чого прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року №. Відповідач 1 вказує, що попри скасування даного податкового повідомлення-рішення в частині на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15 останню оскаржено в касаційному порядку, а тому в контролюючого органу відсутні підстави для здійснення бюджетного відшкодування. Відповідач 1 додатково надала пояснення, що жодні дії по заявам позивача щодо повернення коштів ним не вчинялись. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 у судове засідання не прибув. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на адміністративний позов не подав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" з 01.09.2012 року зареєстроване в якості платника податку на додану вартість (а.с. 10).

05.09.2014 року платником податку подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року №, у якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податок на додану вартість у сумі 1202083,00 грн. (графи 23, 23.1 та додаток 3 до декларації) (а.с. 20-24).

Державною податковою інспекцією у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування вказаної суми бюджетного відшкодування, задекларованого у серпні 2014 року, за наслідками якої складено акт від 24.10.2014 року №152/15/37781030 (а.с. 12-19).

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В3" від 04.11.2014 року № про відмову платнику податку у бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість у сумі 1202083,00 грн. (а.с. 11).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15, яка набрала законної сили, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області від 04.11.2014 року № визнано протиправним та скасовано в частині відмови у наданні бюджетного відшкодування на суму 1190136,48 грн. (а.с. 25-32).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" звернулось до контролюючого органу з листом від 30.06.2015 року за №2-06/15 про повернення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1190136,48 грн. на рахунок платника у банку (а.с. 33).

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, згідно яких дії щодо повернення позивачу заявленого до бюджетного відшкодування податку на додану вартість контролюючим органом не вживались, відповідь на заяву не надавалась, оскільки постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15 оскаржено в касаційному порядку, (а.с. 77).

Станом на 31.08.2015 року по картці особового рахунку платника податку обліковується переплата з податку на додану вартість у сумі 1202083,00 грн. (а.с. 46-49).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В силу вимог пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

За змістом підпункту "в" пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області від 04.11.2014 року № про відмову у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого за серпень 2014 року, визнано протиправним та скасовано на суму 1190136,48 грн. на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15, яка набрала законної сили та якою встановлено правомірність формування даної суми, позивач мав право на здійснення такого бюджетного відшкодування у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача 1 на оскарження в касаційному порядку постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15 як на підставу неможливості здійснення бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, в разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (абз. 1). При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз. 4).

Частиною 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, подання відповідачем 1 касаційної скарги на рішення суду, яким було частково визначено протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року № не впливає на його обов'язок здійснити бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за заявою позивача.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, якою залишено без змін постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15, відповідач 1 отримав 07.07.2015 року (а.с. 89).

Отже, не пізніше 16.07.2015 року відповідач 1 зобов'язаний був направити відповідачу 2 висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню позивачу з бюджету.

Оскільки відповідачем 1 не було відшкодовано позивачу з бюджету заявлені суми податку на додану вартість у порядку, визначеному ст. 200 Податкового кодексу України, правомірність формування яких підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, останнім допущено по відношенню до позивача протиправну бездіяльність.

Водночас, у зв'язку з тим, що на підставі декларації позивача та за його заявою відповідачем 1 не було вжито жодних заходів ані щодо здійснення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, ані щодо надання відмови у його здійсненні, тобто відсутні дії, які позивач просить визнати протиправними, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача 1.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд приходить до висновку, що з метою повного і всебічного захисту прав, свобод та інтересів позивача існує необхідність у виході за межі позовних вимог та визнанні протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо не подання відповідачу 2 висновку про відшкодування на користь позивача бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1190136,48 грн.

Вищий адміністративний суд України в абз. 1 пп. 10.3 п. 10 постанови Пленуму від 20.05.2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" роз'яснив, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої уможливлює обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Разом з тим, у разі не здійснення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість права, свободи та інтереси позивача порушуються неодержанням коштів з бюджету, а тому належним способом захисту цих прав є вимога про стягнення таких коштів, а не про зобов'язання відповідача 1 вчинити дії, передбачені Податковим кодексом України.

Правова позиція подібного характеру висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.06.2008 року по справі №21-587во08, яка в силу вимог частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для врахування судом при застосуванні зазначених норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, визначено, що безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 16 даного Порядку передбачено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку (підпункти 1, 9).

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області узгоджується з приписами Кодексу адміністративного судочинства України та наведеними нормами бюджетного законодавства, а отже у вказаний спосіб суд може захистити порушені права позивача.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Як передбачено частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області щодо не подання до Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області висновку про відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1190136,48 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1190136 (один мільйон сто дев'яносто тисяч сто тридцять шість) грн. 48 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" з Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.