Справа № 804/9081/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 р. Справа № 804/9081/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі - позивач, ОДПІ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з платника податків - ФОП ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 5 065,05 грн. На обгрунтування позовних вимог контролюючим органом зазначено, що відповідачем не сплачені узгоджені суми грошових зобов'язань за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 428,69 грн., а також недоїмка з єдиного соціального внеску в розмірі 4636,36 грн. За змістом прохальної частини позову позивач просить розглянути справу без участі представника ОДПІ.
Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся рекомендованою кореспонденцією, яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 22.08.15.
З огляду на приписи ст.41, ст.122, ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, суд при винесенні постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
За матеріалами справи спірна сума заборгованості структурно складається з:
1) грошових зобов'язань за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, в розмірі 428,69 грн., визначений податковим повідомленням-рішення ОДПІ від 25.06.14 №74-17;
2) сум єдиного внеску в розмірі 4636,05 грн.
За даними облікової картки платника податків - відповідача вказані суми грошових зобов'язань та єдиного внеску не сплачені відповідачем, у зв'язку з чим ОДПІ звернувся до суду з даними позовом.
Розв'язуючи спір, суд зазначає наступне.
За приписами ст.265 ПКУ податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно, платниками якого є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п.266.5 ст.266 ПКУ).
За змістом пп.266.7.1. п.266.7 ст.266 ПКУ обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Відповідно до пп.266.7.2. п.266.7 ст.266 ПКУ податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПКУ ОДПІ обчислено суму податку на нерухоме майно, яка склала 428,69 грн., та надіслано відповідне податкове повідомлення-рішення від 25.06.15 №74-17 платнику - фізичній особі ОСОБА_1, яке отримано останньою 01.07.14 (а.с.13).
Положеннями пп.266.7.3. п.266.7 ст.266 ПКУ платникам податку надано право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПКУ податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Суд зазначає, що доказів звернення ОСОБА_1 із заявою до ОДПІ для проведення звірки та наявності підстав вважати означене податкове повідомлення-рішення скасованим відповідачем до суду не надано, як не надано і доказів сплати нею податку за таким рішенням в розмірі 428,69 грн., судом на виконання приписів ст.11 КАС України ознаків існування таких доказів не виявлено.
Враховуючи положення пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ, за якими податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, сума узгодженого грошового зобов'язання в розмірі 428,69 грн. набула статусу податкового боргу.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПКУ).
Відповідно до п.59.5. ст.59 ПКУ у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення; у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Як вбачається з матеріалів справи ОДПІ направлена на адресу ОСОБА_1 податкова вимога від 10.09.14 №504-25, за якою сума податкового боргу станом на 09.09.14 дорівнює 428,69 грн., яка отримана відповідачем особисто 17.09.14 (а.с.15). Доказів оплати суми за такою податковою вимогою відповідачем до суду не надано.
Враховуючи наведене, з огляду на те, що за приписами ст.266 платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізична особа, а не фізична особа - підприємець, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позову в означеній частині шляхом стягнення податкового боргу в розмірі 428,69 грн. з фізичної особи - ОСОБА_1
Стосовно спірної суми недоїмки з єдиного внеску суд зазначає таке. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску та загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 (далі - Закон №2464). Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
За приписами п.3-1 ч.1 ст.1 закону №2464 органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і
митну політику), та його територіальні органи.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована
та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, - є недоїмкою.
Згідно з п.4 ч.1 ст.4 закону №2464 фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску.
Положеннями абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, о 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника; за наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).
Зі змісту ст.25 Закону №2465 вбачається, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абз. 9 ч.4 ст.25). У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.
Відповідно до ч.16 ст.25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Оскільки станом на 31.01.15 у відповідача рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 4636,36 грн., ОДПІ листом з повідомленням про вручення направлена на адресу відповідача вимога №Ф-61-25 від 04.02.15 (а.с.22-23).
Відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міндоходів і зборів від 09.09.13 №455 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого її місця перебування (проживання) з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установленим Кабінетом Міністрів України.
Доказів оскарження такої вимоги в адміністративному або судовому порядку або доказів сплати суми за такою вимогою відповідачем до суду не надано, а судом на виконання ст.11 КАС України існування таких доказів не виявлено. Отже, сума недоїмки з єдиного внеску в розмірі 4 636,36 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Суд зазначає, що положеннями п.87.11 ст.87 ПКУ визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
За приписами п.41.2.ст.41 ПКУ органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
З огляду на викладене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем спірної суми недоїмки з єдиного внеску, а судом самостійно на виконання вимог ст.11 КАС України не виявлено ознак існування таких доказів, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача недоїмки з єдиного внеску в розмірі 4636,36 грн. підлягає задоволенню, адже доведена матеріалами справи.
Таким чином адміністративний позову підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 428,69 грн. (чотириста двадцять вісім гривень 69 коп.).
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) недоїмку з єдиного внеску в розмірі 4 636,36 грн. (чотири тисячі шістсот тридцять шість гривень 36 коп.).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, визначеними в ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев