Справа № 2а-3234/11/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2011 р. справа № 2a-3234/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представника позивача: управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську ОСОБА_1

представників відповідача: Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" про стягнення заборгованості з відшкодування сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 55 018,79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" (далі відповідач) про стягнення заборгованості з відшкодування сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 55 018,79 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач в порушення вимог пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування", пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України допустив заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій по списку №2, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виплаченої позивачем за рахунок коштів Пенсійного фонду України у листопаді 2010 року-вересні 2011 року в загальному розмірі 54 060,31 грн. Крім того, відповідач допустив заборгованість з витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів за січень-грудень 2007 року в розмірі 958,48 грн. Відповідачем вказана заборгованість в повному обсязі не сплачена, і на подачі адміністративного позову становить 55 018,79 грн.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки заборгованість в сумі 958,48 грн. по відшкодуванню частини пенсії, що становить різницю між сумою пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, включена до заяви про визнання вимог кредитора від 24.12.2008 року за №4958/06, яка була подана позивачем в Господарський суд Івано-Франківської області після порушення справи про банкрутство Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка". Зазначив, що вказана заборгованість ввійшла в розмір визнаних судом вимог кредиторів і буде погашатись відповідно до плану санації. Просив стягнути з відповідача тільки заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по списку №2 в розмірі 54 060,31 грн.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали без рахування витрат понесених позивачем на виплату і доставку пільгової пенсії, призначеної ОСОБА_4, оскільки пільгова пенсія призначена йому в порушення Закону України "Про пенсійне забезпечення". Пояснили суду, що ОСОБА_4 працював на підприємстві з 06.02.1978 року по 23.11.1982 року на виробництві геологорозвідувальних робіт, професія і посада яких передбачена списком №2, затвердженого ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за №1173, що дає йому право на державну пенсію на пільгових умовах. Зазначили, що така пільгова пенсія йому повинна бути призначена в порядку статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки необхідний стаж (повний і частковий) такий працівник здобув до введення в дію вказаного Закону. У звязку з цим витрати на виплату та доставку пільгових пенсій вказаній особі не підлягають відшкодуванню відповідачем, а повинні здійснюватися з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного Фонду України. З вказаного приводу подали письмове заперечення щодо частини позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідач є юридичною особою, зареєстрованою виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, як суб'єкт підприємницької діяльності юридична особа, та є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4, які відпрацювали відповідний стаж роботи у Прикарпатському державному підприємстві "Спецгеологорозвідка" із шкідливими і важкими умовами праці та досягли визначеного віку, призначено та виплачується пенсія на пільгових умовах по списку №2 відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування", інших Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

На час виникнення спірних правовідносин між позивачем і відповідачем виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) визначалися: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками, а також умови відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування по пенсіях, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", визначається Законом України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування".

Згідно вимог пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" обєктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом 1 та 6 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 7 пункту 2 Прикінцевих положень вказаного Закону виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Суд, виходячи із системного аналізу вказаних вище приписів Закону зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 2 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування", пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відшкодуванню підлягають пенсії, призначені за пунктами "б"-"з" статті 13 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена ОСОБА_5 правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1, із змінами та доповненнями (далі Інструкція), встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно вимог пункту 6.1. Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що працівникам, які досягли відповідного віку та отримали право на пільгову пенсію за відпрацьований у відповідача стаж - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 призначено пенсію на пільгових умовах у відповідності до пункту "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виплата та доставка якої здійснена позивачем у листопаді 2010 року-вересні 2011 року по списку №2 в розмірі 54 060,31 грн. (а.с. 12-24).

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню понесених позивачем витрат на виплату і доставку у листопаді 2010 року-вересні 2011 року пільгових пенсій за списком №2 в розмірі 54 060,31 грн. (а.с. 10).

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно пункту 6.8. вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається відповідачу.

Позивач на адресу відповідача надсилав розрахунки фактичних витрат на виплату до доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №323/04 від 13.01.2011 року, за № 2383/04 від 28.03.2011 року, за №6064/04-36/2 від 12.07.2011 року та за №1952/04 від 11.06.2010 року (а.с. 12-24), згідно яких відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, здійснених у листопаді 2010 року-вересні 2011 року, по списку №2 в загальному розмірі 54 060,31 грн.

Однак, відповідачем у передбачені строки не проведено в повному обсязі відшкодування сум понесених позивачем фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що пільгова пенсія ОСОБА_4 повинна бути призначена в порядку статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з наступних підстав.

Згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах з особливими шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Право на призначення пенсії на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлювалось положеннями статті 9 Закону СРСР "Про державні пенсії", згідно яких таке право виникало у чоловіків по досягнення 50 (пункт "а") і 55 років (пункти "б"-"д") та жінок 45 (пункт "а") і 50 років (пункти "б"-"д") за умови наявності 20, 25 років та 15, 20 років трудового стажу, відповідно, на роботах з шкідливими та важкими умовами праці.

Відповідно до пункту 8 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються Списки, затверджені постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01.01.1992 року, і після цієї дати не працювала на цих роботах. При цьому наявності атестації робочих місць не вимагається.

Стаття 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є нормою, яка регулює пенсійне забезпечення для осіб, які не мають права на пільгове пенсійне забезпечення за статтею 13 цього Закону, проте мали б право за нормами законодавства, чинного до 01.01.1992 року. Назва статті 100 "Порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону", свідчить про те, що законодавець, приймаючи таку норму, чітко визначив її зміст стосовно вже набутого права на пенсію.

Таким чином, особі, яка до і після 01.01.1992 року працювала на роботах, передбачених Списками, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вказане також підтверджується положеннями постанов Кабінету Міністрів України за №162 від 11.03.1994 року та за №36 від 16.01.2003 року, якими відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" затверджено список №1 і список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими та з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 пільговий трудовий стаж на посаді за списком №2 в загальній кількості 15 років 8 місяців та 26 дів здобув на Прикарпатському державному підприємстві Спецгеологорозвідка(відповідач) та на Роздільському державному гірничо-хімічному підприємстві Сірка.

Так, відповідно до довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.10.2010 року за №117 (Прикарпатське державне підприємство Спецгеологорозвідка), від 22.12.2010 року за №221 (Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство Сірка), виданих ОСОБА_4, він працював повний робочий день на роботах, що передбачені списком №2, затвердженим постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за №1173 та постановою Кабінету Міністрів України за №162 від 11.03.1994 року (а.с. 69, 70, 71). Вказана особа перебувала на займаних посадах як до 01.01.1992 року,так і після вказаної дати.

Факт проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до списку №2 стверджується наказом Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства Сірказа №421а від 01.06.1994 року (а.с. 72).

Крім цього, суд зазначає, що право на пенсію на пільгових умовах, признання якої на думку позивача повинно здійснюватися за статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", повязується, окрім стажу, також і з досягненням особою певного віку. Відсутність будь-якої із зазначених умов станом на момент введення у дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" (01.01.1992 року) не породжує право на призначення такої пенсії за статтею 100 вказаного Закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг віку (55-ти років), з якого набув право на призначення пенсії на пільгових умовах після 1992 року (в 2011 році), тобто після введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення". В тому числі станом на 1992 рік вказаний працівник не досяг відповідного віку, з настанням якого положеннями статті 9 Закону СРСР "Про державні пенсії" надається право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно, всі необхідні умови для призначення пільгової пенсії вказаному працівнику Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка", згідно підпункту "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивачем було дотримано.

За приписами пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведене, в суду не виникає сумнівів у правильності призначення ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто відповідно до закону, який діяв в момент виникнення у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах, досягнення відповідного віку та станом на час подання вказаною особою до позивача звернення про призначення пільгової пенсії.

З огляду на вказане, суд дійшов до переконання про правомірність проведення позивачем розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій працівникам відповідача та про наявність у відповідача обов'язку здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку таких пенсій, призначених на пільгових умовах.

Наявність заборгованості Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" перед управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, здійснених у листопаді 2010 року-вересні 2011 року (а.с. 12-24).

Таким чином, суд приходить до висновку, що несплата Прикарпатським державним підприємством "Спецгеологорозвідка" заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в сумі 54 060,31 грн. вчинена всупереч частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 2.2. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого ОСОБА_5 правління Пенсійного фонду України за № 11-2 від 27.06.2002 року, Управління відповідно до покладених на них завдань забезпечують додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами актів законодавства про пенсійне забезпечення; у межах своєї компетенції забезпечують виконання бюджету Фонду організовують роботу підвідомчих управлінь Фонду в районах, містах і районах у щодо забезпечення збору та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій, інших коштів, що надходять до бюджету Фонду відповідно до законодавства; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів; проведення перевірок правильності нарахування та сплати єдиного внеску, страхових внесків та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Змістовний аналіз положень коментованих нормативно-правових актів про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, дає підстави вважати, що Пенсійний Фонд України та його структурні підрозділи на місцях, у випадку невиконання підприємствами законодавства та вимог про відшкодування понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, у наведеному вище порядку, вправі звертатися до суду із позовом про їх примусове стягнення.

Суд дійшов до переконання, що таке право Пенсійного Фонду України та його структурних підрозділів на місцях випливає з покладених на них завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про пенсійне забезпечення і є невідємною частиною передбаченого законом права забезпечувати збирання та акумулювання страхових внесків із підприємств, на яких законом покладений обовязок їх сплачувати.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" (ідентифікаційний код 13656794, вул. Урожайна, 7а, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську заборгованість з відшкодування сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 54 060 (пятдесят чотири тисячі шістдесят) гривень 31 копійку.

ОСОБА_5 може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

ОСОБА_5 набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_10

ОСОБА_5 в повному обсязі складена 19.12.2011 року.