Справа № 130/1028/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/1028/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шепель К.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

23 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

06.04.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.07.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляціному порядку.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

18.09.2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи, позивач з 19.12.2008 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області та одержує пенсію за віком як державний службовець відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Жмеринського міськрайонного суду від 03 жовтня 2014 року було зобовязано відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з 18 березня 2014 року з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно довідки Жмеринської ОДПІ від 22 серпня 2014 року про складові заробітної плати.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 року вище вказану постанову Жмеринського міськрайонного суду від 03 жовтня 2014 року було залишено без змін.

Виконуючи судове рішення, відповідачем здійснено перерахунок пенсії в розмірі 80% із суми заробітної плати, з якої раніше була призначена пенсія та враховуючи суми індексації та матеріальної допомоги за рішенням суду.

Не погоджуючись з нарахованим розміром пенсії позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області із заявою здійснити перерахунок пенсії в розмірі 87%, на що отримав відмову.

На думку позивача, перерахунок пенсії в розмірі 80% є необгрунтованим та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державну службу", Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до змісту ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначаються в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Згідно з матеріалами справи, пенсія позивачу була призначена з 19.12.2008 року в розмірі 87 % заробітку.

Проте, при нарахуванні пенсії пенсійним фондом безпідставно не було враховано до заробітку, з якого здійснюється нарахування пенсії, суми індексації та матеріальної допомоги, право на які було підтверджено постановою Жмеринського міськрайонного суду від 03 жовтня 2014 року та ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 року.

В подальшому при перерахунку пенсії відповідачем було застосовано норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ст. 37 "Про державну службу" в редакції, чинній з 01.10.2011 року, тим самим зменшено розрахунковий розмір пенсії з 90 відсотків до 80 відсотків.

Таким чином, зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії. В даному ж випадку здійснювався саме перерахунок пенсії, а відповідно розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення, тобто в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Отже, розмір пенсії визначається у відсотках, що встановлені на момент призначення пенсії, а не на момент здійснення перерахунку.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12. 2013 р. у справі № 21-420а13, від 02.12. 2014 року у справі №21-456а14.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що необхідно залишити без змін базовий місяць для індексації пенсії, який був визначений при її призначенні, оскільки даний перерахунок пенсії не є перерахунком відповідно до ст.ст.40, 42, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та не є перерахунком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", а є упорядкуванням пенсійної справи з вини відповідача. А тому підвищення розміру пенсії мало б відбутися з дня призначення пенсії та не може бути підставою для зміни базового місяця для індексації відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно поширена дія Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ст. 37 "Про державну службу" в редакції, чинній з 01.10.2011 року, тим самим зменшено розрахунковий розмір пенсії позивача з 87 відсотків до 80 відсотків та змінено базовий місяць.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Апелянтами не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим останні задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 вересня 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.