Справа № 2-335/10
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2012-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-335/10 Суддя-доповідач - Таран
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2012 року м.Суми

колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого - Таран С.А.

суддів - Рибалка В.Г.. ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області (далі-Управління)

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 12 липня 2010 року позов задоволено частково: визнано незаконними дії Управління щодо нарахування позивачу, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, за 2007 рік одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом 2 групи, у розмірі меншому, ніж встановлено ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління нарахувати позивачу недоплачену за 2007, рік одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом 2 групи, у розмірах встановлених ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, з урахуванням раніше виплаченого.

В апеляційній скарзі Управління посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що ОСОБА_2 0.1. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач нарахував 18 грудня 2005 року позивачу одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в абсолютній сумі - 284,40 грн., а не в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, як передбачено законом.

Вищезгадані незаконні дії відповідача призвели до порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної

скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна

скарга підлягає з наступних підстав.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано постанову підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 86 КАС України, доведені позивачем. Висновки суду по суті спору, відповідають встановленим фактам, протилежного відповідач на порушення ст. 71 КАС України не довів.

Суд першої інстанції дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався у рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду по суті спору не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Так, суб'єктами, які мають право на компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначені статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ї, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, в даному випадку позивач.

Компенсаціями за шкоду, заподіяну здоров'ю, є одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення.

Вихідним критерієм нарахування цих компенсацій є мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається на момент виплати.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розміри компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, ураховуючи рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), при визначенні розміру виплат позивачеві застосуванню підлягають положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням їх дії у часі, а саме: з 20 червня 1996 року до 31 грудня 2005 року, з 9 липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року.

Статтями 109 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", 101 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", 73 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у відповідних роках таке право використано не було, а тому вказані норми не підлягають застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заяву про застосування позовної давності до винесення оскаржуваного рішення відповідач не подавав.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197. 198. 200, 205, 206 КАС України, Законом України "Про внесення змін до розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами" колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області залишити без задоволення.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 липня 2010 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий -

Судді