Справа № 163/2314/15-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2314/15-а
Провадження № 2-а/163/57/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі Горпинко К.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1107/20502/2015 від 09.09.2015 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_4 від 09.09.2015 року у справі про порушення митних правил №1107/20502/2015, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, а саме, за порушення строків вивезення за межі митної території України автомобіля марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118 (країна реєстрації ОСОБА_5), та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень. Винним себе у вчиненні вказаного правопорушення не вважає, оскільки транзит транспортного засобу він не здійснив з поважних причин, якими були суттєві механічні поломки автомобіля, що унеможливило його вчасне вивезення. Даний автомобіль був ввезений ним на митну територію України 26.07.2015 року в режимі «транзит», який закінчувався 05.08.2015 року, однак 30.07.2015 року він був змушений піддати автомобіль ремонту та з цією метою передав його спеціалізованому приватному підприємству «ПРЕСТИЖ АВТОТЕХ ПЛЮС» м.Камінь-Каширський Волинської області. Закінчити ремонт планувалось до 05.08.2015 року, однак через відсутність певних автозапчастин, ремонт спочатку було продовжено до 12.08.2015 року, а потім ще до 20.08.2015 року. Вважає, що перебування автомобіля на ремонті з 30.07.2015 року по 21.08.2015 року, згідно з положеннями ч.2 ст.95, ст.192 МК України, відноситься до обставин непереборної сили, а тому не підлягає включенню до терміну транзиту, що також вказує на відсутність в його діях вини, як ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Крім цього, вказує, що про зазначені обставини, а саме, ремонт автомобіля, він двічі, відповідними заявами від 08.08.2015 року та 12.08.2015 року, інформував начальника митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС, однак відповідач не врахував усіх фактичних обставин, чим допустив неповноту провадження у справі, та незаконно притягнув його до відповідальності.

Непогоджуючись із заявленим ОСОБА_1 адміністративним позовом, представник відповідача подав письмові заперечення від 21.09.2015 року за №03-70-10/15-950, у яких вказав, що Волинська митниця ДФС позов не визнає та вважає його безпідставним, оскільки винуватість позивача у перевищенні терміну вивезення автомобіля марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118 (країна реєстрації ОСОБА_5), кузов №VF7ZCPMNC17516062, передбаченого ст.95 МК України, повністю стверджена протоколом про порушення митних правил, витягом з бази даних ПІК «Інспектор-2006», ЄАІС ДФС, поясненням ОСОБА_1 та іншими документами. При цьому, позивач жодним доказом не підтвердив наявності у нього фактів непереборної сили або аварії, які б відповідали положенням розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, а ремонт транспортного засобу не міг завадити йому вивезти згаданий автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, на іншому транспортному засобі, шляхом буксирування та ін.), оскільки жодною нормою законодавства не встановлено вимог щодо вивезення транспортних засобів за межі митної території України лише власним ходом. Крім цього, ПП «ПРЕСТИЖ АВТОТЕХ ПЛЮС», яке видало довідки та акт виконаних робіт щодо ремонту транспортного засобу, не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Вважає, що заяви ОСОБА_1 про продовження терміну транзиту автомобіля не є належними доказами, оскільки вони подані останнім уже після закінчення такого строку, при цьому, вони також не можуть слугувати доказом правомірності дій позивача. За викладених підстав вважає, що посадова особа Волинської митниці ДФС при винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та додатково пояснив, що він зі своєї сторони вжив усіх необхідних заходів задля недопущення порушення митних правил, а саме, звернувся на митний пост «Ковель» Волинської митниці ДФС з заявами, у яких вказав про причини неможливості своєчасного вивезення транспортного засобу, а також представив необхідні довідки про перебування автомобіля у ремонті. Вказав, що паливна апаратура та електрообладнання в автомобілі вийшли з ладу самі по собі, внаслідок їх технічної зношеності. На станцію технічного обслуговування автомобіль доставляв шляхом буксирування та після його ремонту відразу здійснив його вивезення за межі України. Зі строками транзиту, які передбачені ст.95 МК України, він ознайомлений, однак на лафеті вивезти автомобіль за кордон не мав можливості, у звязку із значною вартістю такої послуги. Факт порушення строків транзиту визнав, однак вказав, що при зверненні на митницю з заявами про неможливість вивезення автомобіля, зі ст.470 МК України його ніхто не ознайомлював, а також не попереджав про необхідність здійснення транзиту у встановлені строки. Просив врахувати зазначені ним обставини та оскаржувану постанову відповідача скасувати.

Представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала та, окрім доводів, наведених позивачем в судовому засіданні, зазначила, що аварійної ситуації у ОСОБА_1 дійсно не було, однак поломка паливної апаратури та електрообладнання самі по собі вказують на те, що автомобіль перебував в аварійному стані. Скрутне матеріальне становище позивача, яке зумовлене тим, що останній не працює, а також здійснює догляд за матірю, яка потребує сторонньої допомоги, унеможливили вивезення транспортного засобу за межі митної території України на лафеті, однак позивач виконав усі необхідні дії, вчинення яких вимагають положення ч.2 ст.95 та ст.192 МК України. Крім цього вказала, що митним органом при розгляді справи не було встановлено і не було доведено тієї суперечності, що ОСОБА_1 автомобіль ввозився для особистого користування, в той час, як ст.470 МК України передбачає відповідальність за порушення строків доставки транспортних засобів саме комерційного призначення. Вважає, що відповідачем вказаних обставин враховано не було, тому, виходячи з принципу обґрунтованості, всесторонності, добросовісності, розсудливості та пропорційності, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на які спрямоване оскаржуване рішення, просила постанову відповідача скасувати, як незаконну.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, підтримав надані суду письмові заперечення та на спростування доводів позивача та його представника вказав, що твердження ОСОБА_1 щодо неознайомлення його працівниками митниці з необхідністю завершення процедури «транзиту» автомобіля спростовуються власноручними розписками останнього, які він вчинив під час звернення на митний пост «Ковель» Волинської митниці ДФС з відповідними заявами, а посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 ввіз на територію України автомобіль для особистого користування, а не в комерційних цілях, не заслуговують на увагу, оскільки, виходячи з положень ст.470 МК України та п.57 ч.1 ст.4 МК України, автомобіль в даному випадку є товаром, за не вивезення якого також настає відповідальність. Просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого адміністративного позову з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 26 липня 2015 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС позивачем був ввезений автомобіль марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118 (країна реєстрації ОСОБА_5), кузов №VF7ZCPMNC17516062, для особистого користування в режимі «транзиту», тобто відповідно до ч.1 ст.381 МК України, під час якого ОСОБА_1 одночасно було ознайомлено зі змістом ст.95 МК України щодо строків транзитних перевезень (а.с.28-29).

Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання, пов'язані з митним оформленням товарів, регулюються Митним кодексом України.

Частиною 1 та 2 статті 95 МК України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). До зазначених строків не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Положеннями даної норми визначено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. У разі порушення зобов'язання про транзит через митну територію України транспортних засобів особистого користування, за винятком випадків, коли таке порушення сталося внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, внесена грошова застава використовується в порядку, визначеному статтею 313 цього Кодексу. У разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Статтею 470 МК України передбачена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 даної статті передбачає, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Як було вказано вище, громадянин України ОСОБА_1 26.07.2015 року ввіз на митну територію України через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС в митному режимі «транзит» автомобіль марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118 (PL), тобто який зареєстрований у встановленому порядку на території ОСОБА_5.

Отже, з огляду на встановлені у ст.95 МК України терміни транзиту, вказаний термін для вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 05.08.2015 року.

ОСОБА_1 здійснив вивезення з території України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС даного транспортного засобу 22.08.2015 року, тобто понад, встановлений ст.95 МК України, строк.

Отже, термін перебування автомобіля марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118 (PL), на території України станом на 22.08.2015 року склав 27 діб, що фактично не оспорюється самим позивачем.

По даному факту 09 вересня 2015 року відповідачем розглянуто матеріали справи за складеним відносно позивача протоколом про порушення митних правил №1107/20502/2015 від 22.08.2015 року та винесено постанову, якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. (а.с.44-46).

Щодо тверджень позивача та його представника про причини недотримання строку транзитного перевезення автомобіля, у звязку з його ремонтом, то оскаржувана постанова в цій частині містить належне обґрунтування та їх оцінку, з якими суд в повній мірі погоджується.

Так, відповідно до ст.ст.95, 192 МК України, до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

У статті 192 МК України зазначені заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів. Зокрема, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частиною 1 статті 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Порядок визначення особливостей виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачений Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі - Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012 року за N 1669/21981 (далі - Порядок).

У розділі VIII даного Порядку надано визначення аварії та обставин непереборної сили.

Так, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Пунктом 3 розділу VIII зазначеного Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (пункт 5 розділу VIII Порядку).

З матеріалів справи встановлено, що 08.08.2015 року та 12.08.2015 року ОСОБА_1 подав на митний пост «Ковель» Волинської митниці ДФС інформаційні повідомлення про неможливість вивезення транспортного засобу марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118, у звязку з його перебуванням на ремонті (ремонт паливної та електричної системи) з 30.07.2015 року, у яких одночасно зазначив орієнтовну дату вивезення автомобіля 12.08.2015 року та 20.08.2015 року, відповідно (а.с.37-40).

Факт перебування вказаного транспортного засобу на ремонті, а саме, ремонту паливної та електричної системи у період з 30.07.2015 року по 21.08.2015 року, стверджується довідками ПП «ПРЕСТИЖ АВТОТЕХ ПЛЮС» від 06.08.2015 року №82 та від 11.08.2015 року №85, а також актом виконаних робіт №12/8 від 21.08.2015 року, відповідно до якого загальна вартість ремонтних послуг склала 6188,18 грн. (а.с.34-36).

Разом з тим, надані позивачем довідки та акт виконаних робіт не містять причин, з яких виникли несправності транспортного засобу, що піддавались ремонту.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, автомобіль вийшов з ладу сам по собі, що в розрізі положень ст.ст.95, 192, 460 МК України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили, визначення яких, наведено у вищевказаному Порядку від 31.05.2012 року № 657.

З цих же підстав не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що автомобіль позивача перебував в аварійному стані, оскільки такий стан не був зумовлений аварією чи дією обставин непереборної сили в розумінні вказаного Порядку.

Таким чином, перебування автомобіля в ремонті на станції технічного обслуговування, можливо й підтверджує певні факти, однак у спірних правовідносинах судом до уваги не приймаються, оскільки доказів того, що ремонт автомобіля мав місце саме внаслідок аварії, в тому числі дорожньо-транспортної пригоди, чи дії обставин непереборної сили в контексті понять, наведених у Порядку, стороною позивача не надано.

Крім цього, ПП «ПРЕСТИЖ АВТОТЕХ ПЛЮС», у відповідності до вищенаведеного Порядку, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт таких обставин.

Отже, доказів, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, позивачем не надано, а тому терміни перебування автомобіля на ремонті, в контексті ст.192 МК України, не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають, а віднесення позивачем та його представником факту несправності та ремонту автомобіля до обставин непереборної сили є виключно їх власним тлумаченням норм чинного законодавства, яке в даному випадку є помилковим.

Також є помилковим твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 не ввозив на митну територію транспортний засіб комерційного призначення, оскільки в даному випадку, у відповідності до п.57 ч.1 ст. 4 МК України, ввезений позивачем автомобіль охоплюється поняттям «товару», що також утворює обєктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Та обставина, що позивач 08.08.2015 року та 12.08.2015 року інформував відповідача про технічну несправність транспортного засобу та неможливість його вивезення за межі митної території України у строк, встановлений ст.95 МК України, також не може слугувати доказом правомірності його дій, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 безпосередньо при ввезені автомобіля на територію України 26.07.2015 року був ознайомлений з вимогами ст.95 МК України щодо строків транзиту транспортного засобу, а також у дні подання вказаних повідомлень (08.08.2015 року та 12.08.2015 року)був попереджений про необхідність завершення митного режиму «транзит» та одночасно ознайомлений зі змістом ст.470 МК України. Також суд звертає увагу на ту обставину, що з даними інформаційними повідомленнями позивач звертався до відповідача уже після 05.08.2015 року, тобто після закінчення строків транзиту.

Поміж цього, як зазначає представник відповідача та з цим погоджується й суд, ремонт транспортного засобу не міг завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, шляхом буксирування та ін.), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобовязання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обовязок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення строків, передбачених ст.95 МК України.

Неможливість вивезення автомобіля на лафеті за браком коштів, про що вказує сторона позивача, не може бути підставою для звільнення від відповідальності особи, яка взяла на себе загальновстановлений чинним законодавством обовязок.

За викладених обставин, судом не встановлено підстав для застосування відносно позивача положень ч.1 ст.460 МК України, яка виключає адміністративну відповідальність у випадках наявності наслідків аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб.

Згідно частини 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем надані докази правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення автомобіля марки «CITROEN JUMPER», р.н.з. LC60118, більше ніж на десять діб, тобто за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

При цьому, з огляду на положення п.3 ч.3 ст.17 КАС України, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, суд не приймає до уваги надану позивачем в судовому засіданні довідку про стан здоровя його матері, оскільки останній даного документу під час розгляду справи митним органом не подавав, а викладені у ній обставини можуть лише враховуватись при визначенні виду та розміру накладеного адміністративного стягнення, яке в даному випадку, згідно санкції ч.3 ст.470 МК України, альтернативи не містить, оскільки передбачає лише єдине стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, по справі встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно зясовано фактичні обставини, діям позивача надано вірну правову кваліфікацію, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, який не містить альтернативи, а наведені позивачем підстави своєї невинуватості у вчиненні зазначеного правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 71, 86, 159, 160, 163, 167, 171-2, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1107/20502/2015 від 09.09.2015 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний 25.09.2015 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук