Справа № 2а-3712/11/0970
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2011 р. Справа № 2a-3712/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Зарицької Н.М.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу у сумі 4 682,68 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2011 року Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську звернулася з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу. Позовні вимоги мотивував тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у звязку з несплатою штрафних (фінансових) санкцій, застосованих за неподання податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі 4 600,00 грн. та нарахованої пені у розмірі 82,68 грн. на загальну суму 4 682,68 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується наявними у матеріалах справи телефонограмами та повідомленням про вручення поштового відправлення. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав.

За таких обставин суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності відповідача.

Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 07.06.2007 року зареєстрований виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області як фізична особа - підприємець та взятий на податковий облік як платник податків Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську.

У відповідності до статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є: будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Судом встановлено, що відповідач, у відповідності до статті 180 Податкового кодексу України, з 14.09.2010 року зареєстрований як платник податку на додану вартість (свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 00301247, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до вимог пункту 49.1, абзацу 1 пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 вказаного Кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.1 статті 203 розділу V «Податок на додану вартість»Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2011 року та 08.07.2011 року позивачем було проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності по податку на додану вартість підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 року по 28.02.2011 року та за період з 01.03.2011 року по 31.05.2011 року відповідно, за результатами яких складені акти за № 10300/10/17-123/3115 та № 5478/17-111. В даних актах зафіксовано факти неподання відповідачем податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2011 року і лютий 2011 року, а також за березень 2011 року, квітень 2011 року і травень 2011 року відповідно.

Згідно підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 даного Кодексу контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

У відповідності до вимог пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

На підставі вищевказаних актів перевірки та керуючись вимогами пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України позивачем винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.04.2011 року та № НОМЕР_3 від 13.07.2011 року відповідно, згідно яких фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, а саме за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 2 040,00 грн. та 3 060,00 грн. відповідно.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.04.2011 року, № НОМЕР_3 від 13.07.2011 року відповідачем отримані, ним не були оскаржені, а отже є узгодженими. За таких обставин, нараховані згідно вказаних податкових повідомлень-рішень суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) підлягали сплаті фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у строк, встановлений пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, тобто протягом 10-ти календарних днів, наступних за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Згідно абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з не сплатою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 узгодженої суми грошового зобовязання штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 040,00 грн., останньому надсилались податкова вимога № 3403 від 11.05.2011 року, яка останнім виконана частково.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до вимог підпункту 129.1.1 пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно пункту 129.4. цієї статті даного Кодексу пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Судом встановлено, що позивачем, у звязку з несплатою відповідачем штрафних (фінансових) санкцій, застосованих за неподання податкової звітності з податку на додану вартість, у сумі 4 600,00 грн., нараховано останньому пеню у розмірі 82,68 гривень.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до відповідача за неподання податкової звітності з податку на додану вартість за січень-травень 2011 року, у розмірі 4 600,00 грн. та нарахована пеня у розмірі 82,68 грн. на загальну суму 4 682,68 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Наявність податкового боргу підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями, довідкою Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про борг за платежами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 16.09.2011 року № 356 та іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості в судовому засіданні не встановлено.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив, чим фактично не заперечив наявність заборгованості, яка є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, податковий борг у сумі 4 682,68 грн. підлягає стягненню у судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до вимог підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. М. Вороного, 12/2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та за рахунок готівки, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_2, в дохід державного бюджету податковий борг у сумі 4 682 (чотири тисячі шістсот вісімдесят дві) 68 коп., з яких 4 600( чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп. штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та 82 (вісімдесят дві) грн. 68 коп. нарахована пеня.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 12.12.2011 року.