Справа № 826/11753/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/14612/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» в особі представництва відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» звернулось до суду з позовом до Державної авіаційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 09.07.2014 №000426.

Позовні вимоги мотивовано порушенням Державною авіаційною службою України порядку розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, необґрунтованістю висновків Державіаслужби України щодо здійснення ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» рейсів Москва - Сімферополь та Сімферополь - Москва без відповідних дозволів та заявки на використання повітряного простору України,

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» в особі представництва відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» зареєстроване в Російській Федерації 21.06.1994. Одним із головних видів господарської діяльності, що зазначений в статуті ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», затвердженому щорічними загальними зборами акціонерів від 29.06.2011 (протокол №30 від 04.07.2011) є авіаційні перевезення пасажирів, багажу, вантажу, пошти по міжнародним та внутрішнім авіалініям на комерційній основі. Відповідно до Додатку №1 до статуту ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», затвердженого щорічними загальними зборами акціонерів від 29.06.2011, у позивача наявне представництво в Україні (м. Київ та м. Сімферополь).

02.11.2011 Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України видано Свідоцтво про реєстрацію представництва ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» (строк діяльності представництва в Україні з 05.05.1994).

За наслідками перевірки інформації, викладеної у протоколі про правопорушення у галузі цивільної авіації від 01 липня 2014 року №000426 та телеграмі Украероцентру ТЛГ №041236, Державна авіаційна служба України встановила порушення ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1823 04 квітня 2014 року о 11.05 год., що виявилося у здійсненні польоту через заборонену зону повітряного простору України без відповідно дозволу та заявки на використання повітряного простору з закритого аеродрому «Сімферополь», що є порушенням статті 29 Повітряного кодексу України, пунктів 56 та 118 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» від 29 березня 2002 року №401.

На підставі абзацу 4 пункту 1 частини першої статті 127, статей 127-130 Повітряного кодексу України Державна авіаційна служба України прийняла постанову про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 09 липня 2014 року №000426, якою на ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» накладено штраф у розмірі 136000,00 грн.

Вказуючи на протиправність зазначеної постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оскаржуваної постанови про накладення штрафу як такої, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, за наявності фактів вчинення відкритим акціонерним товариством «Аерофлот - російські авіалінії» правопорушень у галузі цивільної авіації.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 4 Повітряного кодексу України Україна як держава, що приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію, несе відповідальність за виконання міжнародних зобов'язань, що випливають із цієї Конвенції, та за гарантії і створення умов безпеки для суспільства, захисту інтересів під час провадження діяльності в галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України.

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Відповідно до статті 1 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (далі - Конвенція), кожна Договірна держава погоджується, що всі повітряні судна інших Договірних держав, які не є повітряними суднами, зайнятими в регулярних міжнародних повітряних сполученнях, мають право, за умови дотримання положень цієї Конвенції, здійснювати польоти на її територію або транзитні безпосадочні польоти через її територію і здійснювати посадки з некомерційними цілями, без необхідності отримання попереднього дозволу і за умови, що держава, над територією якої здійснюється політ, має право вимагати здійснення посадки. Проте кожна Договірна держава зберігає за собою право з міркувань безпеки польотів вимагати від повітряних суден, які мають намір слідувати над районами, що є недосяжними або не мають належних аеронавігаційних засобів, слідувати за приписаними маршрутами або одержувати спеціальний дозвіл на такі польоти.

Положеннями пунктів «а», «b» та статті 9 Конвенції, передбачено право заборони повітряного простору, зокрема:

- кожна Договірна держава може з міркувань військової необхідності або суспільної безпеки обмежити або заборонити на однаковій основі польоти повітряних суден інших держав над певними зонами своєї території за умови, що в цьому відношенні не буде проводитися ніякої відмінності між зайнятими в регулярних міжнародних повітряних сполученнях повітряними суднами даної Держави і повітряними суднами інших Договірних держав, зайнятими в аналогічних сполученнях. Такі заборонені зони мають розумні розміри і місцезнаходження з тим, щоб без необхідності не створювати перешкод для аеронавігації. Описи таких заборонених зон на території Договірної держави, а також будь-які наступні зміни в них у можливо найкоротші терміни направляються іншим Договірним державам і Міжнародній організації цивільної авіації;

- кожна Договірна держава також зберігає за собою право негайно при виняткових обставинах або в період надзвичайного стану, або в інтересах суспільної безпеки тимчасово обмежити чи заборонити польоти над своєю територією або будь-якою її частиною за умови, що таке обмеження або заборона застосовується до повітряних суден усіх інших держав, незалежно від їх національності.

У відповідності до частини 1 статті 30 Повітряного кодексу України використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Відповідно до пункту 93 Положення про використання повітряного простору, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №401 від 29.03.2002 (далі Положення №401) в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Пунктом 94 Положення №401 визначено, що заборона та обмеження використання повітряного простору встановлюються за місцем, часом та висотою з таким розрахунком, щоб звести до мінімуму їх вплив на діяльність інших користувачів повітряного простору. Встановлення заборони та обмежень передбачає визначення частини повітряного простору, використання якої забороняється або обмежується відповідно до умов, визначених Украероцентром або РДЦ.

Згідно із пунктами 100-102 Положення №401 передбачено, що заборона використання повітряного простору встановлюється на постійній або тимчасовій основі.

Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації.

Тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору.

Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач встановив заборону використання повітряного простору шляхом опублікування NOTAM А0520/14 (заборонена зона над півостровом Крим), який є елементом об'єднаного пакету аеронавігаційної інформації.

Відповідно до пункту 5.1.1 розділу 5.1 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції визначено, що NOTAM складається та видається негайно в тих випадках, якщо інформація, яка підлягає розповсюдженню, має тимчасовий та не триваючий характер, або у випадках введення в терміновому порядку важливих з експлуатаційної точки зору постійних змін або тимчасових змін, що носять довго триваючий характер, виключаючи широкий текстовий або/та графічний матеріал.

Відповідно до підпункту «n» підпункту 5.1.1.1 пункту 5.1 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції визначено, що NOTAM складається та випускається по відношенню встановлення та, відповідної, ліквідації (включаючи початок та закінчення відповідної діяльності) заборонених зон, небезпечних зон та зон обмеження польотів або зміни статусу цих зон. При цьому, в главі 1 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції визначено, що заборонена зона - повітряний простір встановлених розмірів над територією або територіальним водами держави, в межах якого польоти повітряних суден заборонені.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції визначено, що, за виключенням випадків, передбачених пунктами 5.2.3 та 5.2.4, кожний NOTAM містить інформацію, порядок викладення якої вказаний в форматі NOTAM, що міститься в додатку 6.

Підпунктами 5.3.1 та 5.3.2.1 пункту 5.3 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції встановлено, що NOTAM направляється по запиту. Для розсилання NOTAM по можливості використовується зв'язок AFS.

У відповідності до підпунктів 6.1.1 та 6.1.2 пункту 6.1 глави 6 Керівництва по службам аеронавігаційної інформації, затвердженої ІКАО, роз'яснюється положення підпункту 5.1.1 пункту 5 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції, та зазначається, що NOTAM має доповнювати АІР та є засобом оперативного розповсюдження інформації у всіх випадках, коли необхідно терміново попередити про якусь зміну або подію. NOTAM призначений в основному для завчасного розповсюдження інформації про подію, про яке зазначається, за виключенням випадків виходу із ладу технічних засобів, які неможливо передбачити завчасно.

Положеннями підпункту 8.1.3 пункту 8.1 глави 8 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції зазначається, що членам льотного екіпажу надається коротка анотація діючих NOTAМ, маючих експлуатаційне значення, та інша інформація термінового характеру в формі складених відкритим текстом бюлетенів передпольотної інформації.

Отже, NOTAM встановлює межі заборонених для польотів зон, а члени повітряних суден мають з ними ознайомитись.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державіаслужбою України за поданням Украероцентру згідно з пунктом 101 розділу VII Положення №401 встановлено заборону на використання повітряного простору на період з 17 год. 00 хв. 28.03.2014 по 23 год. 59 хв. 28.06.2014 над півостровом Крим в межах координат, про що виданий NOTAM А0520/14.

Положеннями статті 11 Конвенції передбачено, що за умови дотримання положень цієї Конвенції закони і правила Договірної держави, що стосуються допуску на її територію або відбуття з її території повітряних суден, зайнятих у міжнародній аеронавігації, або експлуатації і навігації таких повітряних суден під час їх перебування в межах її території, застосовуються до повітряних суден усіх Договірних держав без розрізнення їх національності і дотримуються такими повітряними суднами при прибутті, відбутті або під час перебування в межах території цієї Держави.

Згідно із частиною 1 статті 8 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про повітряне сполучення і співробітництво в галузі повітряного транспорту, підписаної 12.01.1994 (дата набрання чинності 02.03.1995), закони та правила однієї Договірної Сторони, які регулюють приліт і виліт з її території повітряних суден, що здійснюють міжнародні польоти, або експлуатацію чи навігацію цих повітряних суден під час їх перебування в межах її території, будуть застосовуватися до повітряних суден авіапідприємств(а), призначених іншою Договірною Стороною.

Отже, прийнятий NOTAM А0520/14 поширюється на позивача, відповідно до вищезазначених положень законодавства та міжнародних угод.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що авіакомпанія «Аерофлот» 04 квітня 2014 року о 11.05 год. здійснила рейс AFL 1823 Сімферополь (UKFF) - Москва (UUEE) з закритого аеродрому «Сімферополь».

Згідно з пунктами 3, 4 статті 23 ПК України, порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України. Перелік порушень порядку використання повітряного простору України визначається Положенням №401.

Під час виконання польоту повітряне судно на запит та з дозволу відповідного органу ОПР (органу управління повітряним рухом) може перетинати межі зони обмеження польотів, небезпечної зони та зони, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, під час їх використання. В інших випадках повітряне судно повинно виконувати політ поза межами зазначених зон згідно з установленим порядком (пункт 94 Положення №401).

Відповідно до пункту 97 Положення у повітряному просторі чи в окремих його частинах, де встановлено заборону або обмеження, не забороняється: діяльність, що провадиться підприємствами, установами або організаціями, в інтересах яких встановлено заборону або обмеження використання частини повітряного простору, а також підприємствами, установами або організаціями, зазначеними в Збірнику аеронавігаційної інформації; виконання польотів на перехоплення повітряних суден - порушників, нерозпізнаних цілей, інша діяльність, що провадиться з метою захисту державних інтересів України; виконання польотів для проведення пошуково-рятувальних робіт, робіт, пов'язаних з поданням допомоги у разі виникнення стихійного лиха, катастроф, аварій, аварійних ситуацій та в інших випадках, що загрожують життю і здоров'ю людей; виконання спостережних польотів згідно з Договором з відкритого неба.

Згідно з пунктом 106 Положення контроль за дотриманням рішень про встановлення заборон та обмежень використання повітряного простору покладається на відповідні органи, які їх встановили.

Пунктом 118 Положення визначено, що до порушень порядку використання повітряного простору, що підлягають розслідуванню, належать: використання повітряного простору без дозволу та/або порушення умов його використання, крім випадків, що передбачені цим Положенням; недотримання умов використання повітряного простору або плану польоту (відхилення від маршруту ОПР, заданого ешелону (висоти) польоту, посадка повітряного судна на незапланований аеродром) без дозволу або погодження органу ОПР (органу управління повітряним рухом), крім аварійних випадків; політ групи повітряних суден, кількість яких більша ніж зазначена у заявці; порушення вимог щодо порядку перетинання державного кордону та виконання польоту в зоні з особливим режимом використання повітряного простору; виконання повітряним судном польоту через заборонену зону обмеження польотів, небезпечну зону та зону, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, без відповідного дозволу під час її використання; політ повітряного судна, яке не відповідає на запит засобів радіолокаційної системи державного розпізнавання, крім суден, на яких апаратура радіолокаційної системи державного розпізнавання не передбачена або які повертаються з несправною апаратурою радіолокаційної системи державного розпізнавання з аеродромів (посадкових майданчиків) іноземних держав, де ремонт такої апаратури неможливий; невиконання вимог пункту 83 цього Положення (крім випадків, що передбачені цим Положенням).

Статтею 126 ПК України передбачено, що за протиправні дії юридичні і фізичні особи, діяльність яких пов'язана з використанням повітряного простору України, розробленням, виготовленням, ремонтом та експлуатацією авіаційної техніки, здійсненням господарської діяльності в галузі цивільної авіації, обслуговуванням повітряного руху, забезпеченням безпеки авіації, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини першої статті 127 ПК України, за правопорушення в галузі цивільної авіації, у разі порушення правил та порядку використання повітряного простору України, до юридичних осіб - суб'єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від п'яти до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Штраф до позивача застосовано в межах означеної санкції.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо правомірності оскаржуваної постанови як такої, що прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо наявності підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з мотивів неналежної правової оцінки обставин справи щодо: відсутності у державних інспекторів повноважень на складання протоколів у галузі цивільної авіації; відсутності факту розгляду протоколів Комісією з ї розгляду; неповідомлення позивача про розгляд справи, відсутності у позивача обов'язку на отримання додаткового дозволу на використання повітряного простору України при виконанні регулярних рейсів тощо.

Так, судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи повно та всебічно встановлено всі обставини справи, які мають значення для прийняття рішення, у тому числі, і обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, зазначені вище.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із правовою оцінкою зазначених обставин справи, яка надана судами попередніх інстанцій та зазначає, що доводи касаційної скарги щодо можливих процедурних порушень з боку відповідача під час прийняття оскаржуваних рішень не спростовують факт вчинення позивачем порушення у галузі цивільної авіації.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав вважати, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм матеріального або процесуального права при розгляді переданого на вирішення суду публічно-правого спору.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: