Справа № 163/1403/15-а, 2а-163/30/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року Справа № 876/7309/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в в Любомльському районі Волинської області на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 23.06.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України в Любомльському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 23.06.2015 року відмовлено в задоволенні позову за період 01.07.2012 року по 04.12.2014 року у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом. В решті позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, та згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Колегією суддів встановлено, що позивач з 08 листопада 2001 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із максимального розміру 90 відсотків від чинної на той час заробітної плати па посаді працівника прокуратури. Стаж роботи на посаді працівника прокуратури становить 17 років 28 днів.

Постановою КМУ від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» було підвищено посадові оклади працівникам прокуратури, про що позивач отримав відповідну довідку за №18/366, згідно якої заробітна плата, станом на 14.06.2012 року за відповідною посадою позивача, склала 5422,08 грн.

Відповідач розпорядженням від 18.12.2012 року за №138451 провів перерахунок, призначеної позивачу пенсії в розмірі 80 відсотків від суми місячного заробітку на підставіЗУ "Про прокуратуру" у редакції, на час набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 та з урахуванням Закону України №3668-VІ від 08.07.2011року "про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи".

Оскільки позивачу зменшено розмір пенсії з 90% на 80% від середнього місячного заробітку, 08.05.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок йому пенсії відповідно до вимог законодавства, діючого на момент її призначення, а саме, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Волинської області від 10.12.2012 року за №18/366.

Листом управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області від 26.05.2015 №14/Б-01 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні поданої ним заяви та роз'яснено, що оскільки на момент звернення за перерахунком пенсії діяла норма Закону, в якій зазначено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків суми щомісячної (чинної) заробітної плати, до якою включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності таких дій відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р., в редакції чинній на час призначення пенсії Позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Так, з 01.10.2011р. положення частини 1 статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плат відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

Таким чином, відповідачем неправомірно застосовано нові положення законодавства до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Однак, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як видно з матеріалів справи, позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернулвся з позовом лише 05.06.2015 року. Клопотань про поновлення строку звернення до суду позивачка не заявляла.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, тобто, починаючи з 05.12.2014 року.

Позовні вимоги за період з 01.07.2012 року по 04.12.2014 року включно слід залишити без розгляду відповідно до ст. 100 КАС України.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 203, 205, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 23.06.2015 року у справі №163/1403/15а в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в в Любомльському районі Волинської області про перерахунок та виплату пенсії за період з 01.07.2012 року по 04.12.2014 року включно залишити без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді В.О. Яворський

І.М. Обрізко