Справа № 2а/1770/4861/2011
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4861/2011

01 грудня 2011 року 11год. 07хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Чередняка В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: < Текст >

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився третьої особи позивача: представник < Текст > третьої особи відповідача: представник < Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 < Список > < Позивач в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача < 3-тя особа >
до Військової частини № НОМЕР_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до військової частини № НОМЕР_1 з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно та зобов`язання виплатити позивачу зазначену грошову компенсацію у розмірі 6955,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

12 травня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №98 старшина ОСОБА_1 була звільнена з військової служби в запас за п. «в» частини 6 (за віком), відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». На момент звільнення зі служби знаходилася на речовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 м. Львів.

Вважає, що відповідно до п.2 ст. 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону N 2011-XII) та п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців ЗС України та інших військових формувань у мирний час, затвердженого Постановою КМ України від 28.10.2004 року № 1444 (далі Положення) має право на отримання грошової компенсації за речове майно, яке вона не отримала під час проходження служби. Вартість не отриманого речового майна на момент звільнення складає 6955,24 грн.

В судовому засіданні 21 листопада 2011 року позивач свої вимоги повністю підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеному у адміністративному позові. Просила позовну заяву задовольнити повністю

У судове засідання від 01.12.2011 року не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

З урахуванням заяви позивача, суд прийняв рішення у справі за його відсутності.

Представники відповідача в судовому засіданні 21 листопада 2011 року пояснив, що дію п. 2 ст. 9-1 Закону N 2011-XII зупинено на підставі Закону України від 17 лютого 2000 року N 1459-III «Про деякі заходи економії бюджетних коштів», а отже позивач не має права на компенсацію речового майна, проте може отримати його в натурі. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання від 01.12.2011 року не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з тим, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за можливе розглянути справу, згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, відповідно до якої у разі неприбуття відповідача суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Ці ж наслідки застосовуються у разі повторного неприбуття за таких самих умов відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень.

Крім того, враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом з 24 січня 1995 року по 12 травня 2011 року у військовому званні старшини (а.с.8-9).

12 травня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №98 позивач звільнена з військової служби в запас за п. «в» частини 6 (за віком) відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Зі списків військової частини НОМЕР_1 була виключений наказом командира від 12.05.2011 року № 98. На момент звільнення зі служби знаходилася на речовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 м. Львів (а.с.5).

На час звільнення вартість не отриманого речового майна склала 6955,24 грн. (а.с.5).

Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`в редакції, яка діяла до 11.03.2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Частиною 4 статті 9 Закону визначено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

На виконання вимог вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято:

- постанову від 12.03.96 № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ»;

- постанову від 22.07.98 № 1135 «Про забезпечення військовослужбовців Збройних сил речовим майном у мирний час».

Дію частини 2 статті 9 вказаного Закону призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Закон набув чинності з 11.03.2000 року. Отже, до вказаної дати позивач мав право на отримання грошової компенсації замість речового майна.

З січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України», якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Зазначений Закон не передбачав отримання грошової компенсації за не отримане речове забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до пункту 27 якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно. Постанова набула чинності в день її прийняття.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» визначено порядок та розміри грошової компенсації за не отримане речове майно військовослужбовців, та осіб, звільнених у запас з дати набрання чинності Постанови, а саме: з 28.10.2004 року, а не поновлено право позивача на отримання грошової компенсації замість неодержаного речового майна за період з 11.03.2000 року по 27.10.2004 року , яке було призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року,

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позивач має право отримання грошової компенсації за не одержане речове майно за весь час військової служби, за виключенням періоду з 11.03.2000 року по 27.10.2004 року.

Ухвалою суду від 07.11.2011 року про закінчення підготовчого провадження відповідача було зобов`язано надати довідки розрахунки вартості майна, що належало до видачі ОСОБА_1 за періоди: до 11 березня 2000 року, з 12.03.2000 року по 27.10.2004 року та з 28.10.2004 року по день звільнення. У судовому засіданні 21 листопада 2011 року суд усною ухвалою повторно зобов`язав надати ці докази представника відповідача Кріль О.С., якій брав участь у розгляді справи.

Оскільки у судове засідання від 01.12.2011 року зазначені докази надані не були, судом з метою забезпечення розгляду справи у строки, визначені ст. 122 КАС України, було самостійно здійснено підрахунок суми, яка підлягала стягненню на користь позивача, на підставі довідки - розрахунку від 12.05.2011 року № 88 військової частини НОМЕР_1 (а.с.5).

Так, судом встановлено, що за період з 11.03.2000 року по 27.10.2004 року, за який позивач не має право на отримання компенсації за речове мано, ОСОБА_1 з урахуванням дат видачі та термінів носіння, підлягало до видачі наступне речове майно, а саме: берет повсякденний вартістю 28,50 грн. в кількості 1 шт., пальто утеплене 195,60 грн. 1 шт., мундир парадно-вихідний 235 грн. 1шт,. кітель повсякденний 235 грн. 1 шт., спідниця парадно-вихідна 141,65 грн. 1 шт., туфлі вартістю 197,50 грн. в кількості 4 пар на суму 790 грн., чобітки зимові - 150 грн. 1 пара, блуза білого кольору 50 грн. 1 шт., блуза блакитного кольору 50 грн. 1 шт., краватка чорного кольору 4,50 грн. 2 шт. на суму 9 грн., ремінь брючний шкіряний 37,08 грн. 1 шт., а всього речового майна на суму 1921,83 грн.

Враховуючи, що загальна вартість речового майна, яке підлягало видачі ОСОБА_1 відповідно до зазначеної довідки складає 6955,24 грн., тому до стягнення з відповідача компенсації за не отримане речове мано за період до 10.03.2000 року та після 28.10.2004 року підлягають кошти у сумі: 6955,24 грн. 1921,83 грн. = 5033,41 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач не довів правомірності невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за речове майно за період до 11.03.2000 року та з 28.10.2004 року по день звільнення з військової служби.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають до задоволення частково на суму 5033,41 грн.

Судові витрати відповідно до ч.3 ст.94 КАС України присуджуються позивачу з Державного бюджету у сумі 47,05 грн.

Керуючись статтями < Текст >, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
< Текст > Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби у внутрішніх військах МВС України речове майно в сумі 5033 (п`ять тисяч тридцять три) грн. 41 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 47 (сорок сім) грн. 41 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя < Підпис > Борискін С.А.

Постанова складена в повному обсязі 05.12.11р.