Справа № 804/6006/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/20350/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Гончар Л.Я.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Полімердеталь» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, що переглядається за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Полімердеталь» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ТОВ «Завод Полімердеталь» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування припису від 25 березня 2013 року № 4-2460-11-3.

Зазначали, що в період з 4 по 18 березня 2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством, за результатами якої складено акт перевірки та винесено припис.

Посилаючись на протиправність дій Інспекції та незаконність припису, який містить, в тому числі, і загальні вказівки щодо дотримання природоохоронного законодавства України, просили скасувати припис Інспекції від 25 березня 2013 року № 4-2460-11-3.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Скасовано пункти № 1, № 3, № 5-8, № 10, № 13-15, № 20, № 23, № 24 припису Інспекції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення частково скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що з 4 по 18 березня 2013 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища на підставі наказу Інспекції від 1 березня 2013 року № 286-П та направлень на перевірку від 1 та 6 березня 2013 року № 4-1691-11-3 та № 4-1845-11-3, проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо стану виконання приписів, наданих у ході попередньої планової перевірки, проведеної у період з 24 січня по 13 лютого 2012 року Товариства, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 19 березня 2013 року.

25 березня 2013 року Інспекцією винесено припис № 4-2460-11-3, яким на Товариство покладено обов'язок: 1. Дотримуватись вимог природоохоронного законодавства України при здійсненні діяльності підприємства - постійно; 2. Розробити проектну документацію з розділом ОВНС щодо влаштування топкової (прохідна) і щодо зміни системи водопостачання на проммайданчику № 2 (с. Жданове), та погодити її згідно вимог чинного законодавства - в термін до 1 липня 2013 року; 3. При здійсненні діяльності підприємства дотримуватись проектних рішень та вимог висновку державної екологічної експертизи - постійно; 4. Розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства, з урахуванням всіх джерел утворення викидів - у термін до 1 липня 2013 року; 5. Діяльність підприємства, пов'язану з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, здійснювати за наявністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря - постійно; 6. Дотримуватись умов надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря - постійно; 7. Статистичну звітність складати відповідно з вимогами чинного законодавства - до 20 числа місяця наступного за звітним періодом; 8. Розрахунок податкового зобов'язання з екологічного податку здійснювати відповідно з вимогами чинного законодавства - 40 днів з моменту закінчення звітного періоду; 9. Вирішити питання щодо збирання, очищення та відведення зливових вод з території проммайданчика № 1 (смт. Солоне) згідно вимог чинного законодавства - у термін до 1 липня 2013 року; 10. Не припускати скидання зливових вод з території підприємства по рельєфу місцевості - постійно; 11. Запровадити контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти стічних вод і забруднюючих речовин в повному обсязі - у термін до 1 липня 2013 року; 12. Забезпечити в повному обсязі оснащення пристроями та вимірювальною апаратурою, що здійснюють облік об'єму скидання води - у термін до 1 липня 2013 року; 13. Забір води з водних об'єктів (водозабірних свердловин) здійснювати за наявністю дозволу на спеціальне водокористування - постійно; 14. Дотримуватись умов надання дозволу на спеціальне водокористування - постійно; 15. Видобування прісних підземних вод для виробничих потреб здійснювати за наявністю дозволу на користування надрами - постійно; 16. Розробити проект індивідуальних балансових норм водоспоживання та водовідведення відповідно до фактичного стану підприємства та погодити згідно вимог чинного законодавства - у термін до 1 липня 2013 року; 17. Провести інвентаризацію відходів відповідно до фактичного стану підприємства, з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві - у термін до 1 липня 2013 року; 18. Визначити склад і властивості всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві, та погодити згідно вимог чинного законодавства ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини - у термін до 1 липня 2013 року; 19. Розробити та погодити згідно вимог чинного законодавства нормативи граничних показників утворення відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення відходів - у термін до 1 липня 2013 року; 20. Діяльність, пов'язану з утворенням та розміщенням відходів, здійснювати за наявності дозволу на розміщення відходів та ліміту на утворення та розміщення всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві - постійно; 21. Розробити та погодити реєстрові картки ООУВ - у термін до 1 липня 2013 року; 22. Забезпечити передачу відходів з метою їх подальшої утилізації спеціалізованим організаціям відповідно з вимогами чинного законодавства - у термін до 1 травня 2013 року; 23. Зберігання та видалення відходів здійснювати відповідно до вимог екологічної безпеки - постійно; 24. Здійснювати моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів - постійно; 25. Провести ідентифікацію об'єкту підвищеної небезпеки з урахуванням всіх небезпечних відходів, що утворюються та зберігаються на підприємстві; про результати ідентифікації повідомити Держекоінспекцію - у термін до 1 липня 2013 року; 26. Надати на розгляд до Держекоінспекції дозволи на проведення спеціальних робіт по спорудженню експлуатаційних свердловин та інформацію щодо експлуатації свердловини глибиною 30 м, та дебітом 5 м куб./год., що знаходяться за адресою: вулиця Радянська, 1А, смт. Солоне - у термін до 15 квітня 2013 року.

Частково задовольнивши позов та скасувавши пункти №№ 1, 3, 5, 6, 7, 8, 10, 13, 14, 15, 20, 23, 24 припису від 25 березня 2013 року, суди виходили з того, що вони містять загальний характер та дублюють загальнообов'язкові вимоги чинного природного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки припис Інспекції повинен містити вказівки на конкретні порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, із зазначенням терміну їх усунення, але не більше ніж 6 місяців.

При цьому, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми, яких Товариство повинно дотримуватися повсякчасно протягом всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.

Неприпустимим є винесення припису з постійним терміном виконання та вказівкою на дотримання загальних норм чинного законодавства, що в свою чергу призведе до втручання у господарську діяльність Товариства та створить підстави для постійних позапланових перевірок останнього.

Відмовивши в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості припису Інспекції в цій частині.

Колегія суддів вважає такий висновок судів обґрунтованим.

Так, пунктом 2 припису зобов'язано Товариство розробити проектну документацію з розділом ОВНС щодо влаштування топкової (прохідна) і щодо зміни системи водопостачання на проммайданчику № 2.

В акті перевірки зазначено, що в адміністративно-побутовому приміщенні (прохідна) (промисловий майданчик № 2 в с. Жданове) влаштовано топкову, однак проектна документація, погоджена згідно вимог чинного законодавства на підприємстві відсутня, державна екологічна експертиза не проводилась, що є порушенням статей 26-29, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 7, 14 Закону України «Про екологічну експертизу».

Як стверджує позивач, проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Однак, згідно з статтею 13 Закону України «Про екологічну експертизу» здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковими для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Згідно з пунктом 10 Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року № 554, до переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, для яких здійснення державної експертизи є обов'язковим, відноситься виробництво електроенергії і тепла на базі органічного палива.

Тобто, робочий проект щодо влаштування топкової в адміністративно-побутовому приміщені (прохідна) підлягає обов'язковій державній екологічній експертизі.

Крім того, відповідно до висновку державної екологічної експертизи від 22 грудня 2006 року № 371 по проекту «Участок производства и сборки изделий из пластмасс» ТОВ Солонянський завод «Агрополімердеталь» джерелом водопостачання є існуючий водопровід. Однак, підприємством влаштовано підземну свердловину для резервного водопостачання та поповнення оборотного циклу, таким чином було змінено систему водопостачання, що є відхиленням від проектних рішень та висновку державної екологічної експертизи.

Вказані зміни системи водопостачання потребують розроблення проектної документації та проведення екологічної експертизи.

Пунктом 4 припису Товариство зобов'язано розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства, з урахуванням всіх джерел утворення викидів.

В акті перевірки зафіксовано, що в ході візуального обстеження виробничих приміщень та за аналізом наданих на розгляд документів встановлено, що фактичний стан підприємства не відповідає матеріалам інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та, відповідно, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; наведені у документах дані, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, не співпадають з матеріалами іншої нормативно-технічної документації та статзвітністю.

Відповідно до Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 9 березня 2006 року № 108, у разі зміни якісних та кількісних показників викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, підлягають корегуванню.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції у відомостях щодо виду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами наводяться дані, які готуються на підставі звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві.

За приписами пункту 1.4 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10 лютого 1995 року № 7, інвентаризація включає в себе характеристику технології, газоочисних установок з точки зору утворення і відведення забруднюючих речовин, визначення параметрів стаціонарних джерел викидів, а також характеристику неорганізованих джерел.

Крім того, інвентаризація викидів забруднюючих речовин може проводитись як в повному обсязі, так і вибірково по визначенню параметрів окремих джерел утворення або викидів, визначенню якісних і кількісних характеристик окремих забруднюючих речовин, що відводяться в атмосферне повітря при експлуатації технологічного обладнання.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції - у випадку зміни параметрів джерел викидів, зареєстрованих у звіті по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, підприємство, при необхідності, проводить інвентаризацію викидів в повному обсязі або вибірково.

Судами встановлено, що в ході візуального обстеження виробничих приміщень та за аналізом наданих на розгляд документів, фактичний стан підприємства не повністю відповідає документам, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для одержання дозволу на викиди, матеріалам інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферного повітря та відповідно дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, зокрема:

в слюсарному цеху (ремонтно-механічна майстерня № 4) в наявності робоче місце, обладнане витяжкою (стаціонарне організоване джерело викиду), яке не враховане у вищевказаних документах;

на дробарній дільниці до організованого джерела викиду (ДВ) № 16 під'єднані 2 одиниці технологічного обладнання, інші 6 є окремими джерелами утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, однак в матеріалах інвентаризації зазначено, що до ДВ № 16 входить 8 одиниць технологічного обладнання, що впливає на кількісні характеристики джерела викиду;

на електродільниці в наявності робоче місце, обладнане витяжкою (ДВ № 22), та окремо експлуатується неорганізоване джерело утворення викиду - свердлильний верстат, однак в інвентаризації джерел викидів зазначено, що до труби (ДВ № 22) входить 2 одиниці технологічного обладнання, тобто кількісна характеристика джерела викиду ДВ фактично не відповідає даним, наведеним в матеріалах інвентаризації підприємства.

В зв'язку з тим, що більшість обладнання, що є джерелами утворення викидів, експлуатувалось підприємством за відсутності організованих джерел викидів, лабораторні виміри в даному випадку не проводились.

Пунктами 9, 11, 12 приписано вирішити питання щодо збирання, очищення та відведення зливових вод з території проммайданчика № 1 (смт. Солоне); запровадити контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти стічних вод і забруднюючих речовин в повному обсязі; забезпечити в повному обсязі оснащення пристроями та вимірювальною апаратурою, що здійснюють облік об'єму скидання води.

Так, в акті перевірки вказано, що територія промислового майданчику № 1 (смт. Солоне) обладнана твердим покриттям, однак збирання, очищення та відведення зливових вод з території підприємства не влаштоване, скидання стічних зливових вод здійснюється, використовуючи рельєф місцевості, що є порушенням статей 44, 70 Водного кодексу України.

Вказане фіксувалося Інспекцією і в попередньому акті перевірки підприємства.

Відповідно до статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї, вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин.

Згідно з статтею 70 Водного кодексу України скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар'єри тощо), забороняється.

Заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами підприємством не запроваджені; стічна вода, що утворилася внаслідок випадання атмосферних опадів відводиться з забудованої промислової території по рельєфу місцевості.

Пункт 16 приписує - розробити проект індивідуальних балансових норм водоспоживання та водовідведення відповідно до фактичного стану підприємства та погодити згідно вимог чинного законодавства.

В силу статті 40 Водного кодексу України для оцінки та забезпечення раціонального використання води у галузях економіки встановлюються технологічні нормативи використання води, а саме: поточні технологічні нормативи використання води - для існуючого рівня технологій; перспективні технологічні нормативи використання води - з урахуванням досягнень на рівні передових світових технологій.

Однією з умов виданого дозволу на спеціальне водокористування, яким керується Товариство, є «відкоригувати індивідуальні балансові норми водоспоживання та водовідведення» згідно фактичного стану на підприємстві.

В ході перевірки Товариства встановлено, що індивідуальні балансові норми водоспоживання та водовідведення не відповідають фактичному стану підприємства та суперечать даним іншої нормативно-технічної документації, а саме: в балансових нормах водоспоживання та водовідведення кількість автотранспорту складає 25 од., однак в матеріалах інвентаризації відходів зазначено 36 од.; згідно матеріалів балансових норм очищені дощові (талі) води використовуються на полив території (в теплий період року) або скидаються в каналізацію мереж ТОВ «Гольфстрім-ІІ», однак в ході перевірки встановлено, що очищені дощові (талі) води також використовуються на поповнення системи оборотного водопостачання; в балансових нормах водоспоживання та водовідведення річний фонд робочого часу складає 251 день, однак в статзвітності по формі 2-ТП (водгосп) кількість днів роботи за 2012 рік складає 320.

Пункти 17, 18, 19 припису вказують на необхідність Товариству провести інвентаризацію відходів відповідно до фактичного стану підприємства, з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві; визначити склад і властивості всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві, та погодити згідно вимог чинного законодавства ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини; розробити та погодити згідно до вимог чинного законодавства нормативи граничних показників утворення відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення відходів.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про відходи» державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України.

Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення державного обліку та паспортизації відходів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 року № 2034, встановлює єдині правила ведення державного обліку та паспортизації відходів, дія яких поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, діяльність яких пов'язана з утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними (далі - підприємства).

У цьому Порядку визначено, що інвентаризація відходів - це комплекс разових організаційно-технічних заходів з виявлення, ідентифікації, опису і реєстрації відходів, обліку обсягів їх утворення, утилізації та видалення, а також виявлення і обстеження місць утворення відходів і об'єктів поводження з ними.

Інвентаризація відходів проводиться на загальних методологічних засадах відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні.

Тобто, твердження позивача щодо відсутності законних вимог з проведення інвентаризації відходів є безпідставними.

В ході ідентифікації відходів, що є складовою частиною інвентаризації відходів, здійснюються заходи з віднесення відходів до певних категорій та класифікаційних груп, виходячи з їх походження, складу, стану, небезпеки для довкілля, здоров'я людини, технологічних можливостей утилізації, знешкодження.

В статті 17 Закону України «Про відходи» встановлено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також за погодженням із спеціально уповноваженими органами виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Нормативи у сфері поводження з відходами розробляються відповідними міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями за погодженням із уповноваженими органами виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Тобто вищезазначені нормативи утворення відходів та склад і властивості відходів, що визначаються в ході інвентаризації відходів, підлягають погодженню із уповноваженими органами виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

За приписами статті 32 Закону України «Про відходи» забороняється вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів.

В ході перевірки встановлено та зафіксовано у акті, що в інвентаризації відходів та в лімітах на утворення та розміщення відходів не враховані відходи лакофарбових матеріалів. Крім того, в лімітах на утворення та розміщення відходів не враховані брухт та відходи кольорових металів, обладнання електронне загального призначення зіпсоване, відпрацьоване чи неремонтопридатне, засоби індивідуального захисту працівників використані (одяг захисний зіпсований, відпрацьований чи забруднений, взуття зношене чи зіпсоване).

Пунктом 21 припису Товариство зобов'язано розробити та погодити реєстрові картки ООУВ.

В ході проведення перевірки (за візуальним оглядом та за аналізом нормативно-технічної та дозвільної документації) встановлено, що на підприємстві здійснюється діяльність у сфері поводження з відходами - Товариством експлуатуються роторні дробарки-подрібнювачі та агломератори-подрібнювачі плівкових полімерних відходів, що утворюються при виробництві пластмас, та відходів полімерної упаковки, подрібнені відходи повністю використовуються повторно в основному технологічному процесі виробництва пластмасових виробів.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про відходи» з метою забезпечення збирання, оброблення, збереження та аналізу інформації про об'єкти утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться їх реєстр, в якому визначаються номенклатура, обсяги утворення, кількісні та якісні характеристики відходів, інформація про поводження з ними та заходи щодо зменшення обсягів утворення відходів і рівня їх небезпеки.

Реєстр об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться на підставі звітних даних виробників відходів, відомостей спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами.

Порядок ведення реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів визначається Кабінетом Міністрів України. Документи, що підтверджують провадження позивачем діяльності оброблення та утилізації відходів Товариством містяться в матеріалах справи.

При цьому, реєстрові картки об'єктів оброблення та утилізації відходів на підприємстві не розроблені.

Пунктом 22 приписано Товариству забезпечити передачу відходів з метою їх подальшої утилізації спеціалізованим організаціям відповідно з вимогами чинного законодавства.

Стаття 17 Закону України «Про відходи» встановлює, що до обов'язків суб'єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами відносить здійснення організаційних, науково-технічних та технологічних заходів для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

Отже, суб'єкти господарювання, повинні забезпечувати передачу відходів з метою їх подальшої утилізації спеціалізованим організаціям, відповідно з вимогами чинного законодавства.

Пунктом 25 припису зобов'язано Товариство провести ідентифікацію об'єкту підвищеної небезпеки з урахуванням всіх небезпечних відходів, що утворюються та зберігаються на підприємстві; про результати ідентифікації повідомити Інспекцію.

Відповідно до пункту «а» підпункту 4.2 пункту 4 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 4 листопада 2011 року № 429, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і господарювання вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку під час здійснення діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» державний нагляд та контроль у сфері діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки здійснюють уповноважені законами органи влади до відання яких відповідно до закону віднесені питання в тому числі забезпечення екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що суб'єкт господарської діяльності ідентифікує об'єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин.

Перевіркою встановлено, що в матеріалах ідентифікації, на підставі якої отримано листа Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області від 22 березня 2012 року № 05-14/835, не враховані всі небезпечні відходи, що утворюються та зберігаються на підприємстві, тобто матеріали ідентифікації є неповними, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956, статті 9 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки».

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог, щодо скасування вказаних пунктів припису.

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій та не спростовують наведених висновків.

За правилами частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Полімердеталь» відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

Л.Я.Гончар

А.В.Єрьомін