Справа № 2а-3885/11
Суддя: Кущенко М. Ф.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3885/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2011 р.

Конотопський міськрайонний суд в особі судді Кущенка М.Ф. розглянувши в порядку скороченого провадженння справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі про визнання дій незаконними і зобов"язання відповідача провести перерахунок і виплату основної пенсії з 1 грудня 2010р. по день розгляду справи як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліда 3 гр в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду здоров"ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком виходячи із розміру , встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування",

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача і зобовязати УПФУ у м.Конотопі провести йому перерахунок основної і додаткової пенсії, як особи,яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи (захворювання повязане з аварією на ЧАЕС) та провести відповідні виплати основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком виходячи із розміру , втановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 2.02.2011р.

Вимоги обгрунтовує тим, що є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 3-ї групи (захворювання повязане з аварією на ЧАЕС). Згідно ст.ст. 49,50,67,71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи йому повинна виплачуватися щомісячно пенсія по інвалідності у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Однак вказані виплати проводяться у значно меншому розмірі , у звязку з чим він звернувся до відповідача з вимогою провести відповідний перерахунок, але отримав офіційну відмову, що і змусило звернутись з позовом до суду.

Відповідач надав письмові заперечення в яких просить відмовити у задоволенні вимог. В обгрунтування своїх заперечень вказав,що позивач знаходиться у них на обліку ,як одержувач державної та щомісячної додаткової пенсії по інвалідності, як постраждалий від наслідків аварії на ЧАЕС і отримує пенсію відповідно до внесених змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Законом про Державний бюджет на 2008р. Оскільки рішення щодо відновлення раніше прийнятих норм, після того як Конституційний Суд України 22.05.2008р. визнав неконституційними вказані змінені норми,законодавець не приймав, а Кабінет Міністрів України 28.05.2008р прийняв постанову №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян,якою встановив постраждалим внаслідок Чорнобильської категорії величину виплат від прожиткового мінімуму,по якій вони з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.08р. №654Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян і проводять виплати. Крім цього застосування до відповідача ст. 28 ч.1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" розміру пенсії виходячи із прожиткового мінімуму є безпідставним. Просить відмовити в задоволенні вимог позову .

Перевіривши матеріали справи ,суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії та інвалідом 3-ї групи, внаслідок захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС (а.с.5,9,12) і перебуває на відповідному обліку у відповідача . Звернення позивача до останнього з вимогою перерахувати пенсію по інвалідності та додаткову пенсію залишилося без задоволення (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 р. №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон №796).

Статтею 54 Закону №796, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007 р.і після рішення Конституційного суду 22.05.2008 року продовжує діяти, передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-й групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону №796 особам, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ст.ст. 50, 54, 67 Закону №796 були змінені та встановлений інший розмір пенсій для осіб, постраждалих від аварії на ЧАЕС по 3 групі інвалідності і розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Однак рішеннями Конституційного суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 зазначені зміни визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 22.05.2008 р. під час обчислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися ст.ст. 50, 54 Закону №796 у редакції від 06.06.1996 р. та ст. 67 Закону №796 у редакції від 05.10.2006 р.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлюється в Законі України про державний бюджет України на кожний поточний рік.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Саме тому не можуть бути взяті до уваги суду посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону №796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено мінімальний розмір пенсії за віком.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України №796, а не Постанова Кабінету Міністрів України №530 ,на яку посилається відповідач і яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі ст.ст.50, 54 Закону №796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого закону

Суддя: ОСОБА_2