Справа № 804/5222/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 р. Справа № 804/5222/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гуцал А.В., розглянувши за участю представників:
позивача - Мельник Н.Ю., довіреність № 15 від 01.07.2015 року
позивача - Андрощук Т.О., довіреність № 18 від 06.07.2015 року
відповідача - Жерьобкіна О.М., довіреність № 171-10
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст»,
Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області,
Управління державної казначейської служби у м.Нікополі Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області,
про визнання протиправною бездіяльність та стягнення.
Обставини справи: ТОВ «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нікопольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та Управління державної казначейської служби у м.Нікополі ГУ ДКС України у Дніпропетровській області про:
- стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 5921809,00 грн.
Уточненнями до адміністративного позову 03.06.2015р. позивач уточнив прохальну частину позову зазначивши вірне найменування товариства.
11.08.2015р. позивач надав уточнення до адміністративного позову, згідно якого просить:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем Нікопольською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в порушення норм податкового законодавства не було направлено до Управління державної казначейської служби у м.Нікополі ГУ ДКС України у Дніпропетровській області висновків із зазначенням суми бюджетного відшкодування, що підлягає стягненню з Державного бюджету на рахунок ТОВ «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст».
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач Нікопольська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проти позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що перший примірник довідки «А2» про підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки до підрозділу обліку та звітності для відображення результатів перевірки щодо підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ у картках особових рахунків платників ПДВ не передавалися, у зв'язку з тим, що суми бюджетного відшкодування знаходяться на судовому оскаржені. Направлення висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню, можливе лише після завершення процедури судового оскарження. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 16.07.2014р. та від 28.04.2015р. відкриті касаційні провадження за касаційними скаргами податкового органу у справах про оскарження рішень прийнятих за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, у зв'язку з чим є незавершеною процедура судового оскарження.
Відповідач Управління державної казначейської служби у м.Нікополі Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заперечень на адміністративний позов не надало, направило клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття справи адміністративної юрисдикції, - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з п.41.1 ст. 41 Податкового кодексу України Податковий кодекс України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
Повноваження Державної казначейської служби України визначені у Положенні про Державну казначейську службу України, затвердженому Указом Президента України від 13.04.2011 року №460/2011, відповідно до п. 1 якого Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.
Казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення) (п.7 Положення).
Враховуючи зазначене, відповідачі, здійснюючи свої повноваження у спірних відносинах є суб'єктами владних повноважень, спір що виник між сторонами пов'язаний із захистом прав позивача у сфері публічно-правових відносин і є справою адміністративної юрисдикції, його належить розглядати в порядку, встановленому КАС України.
У рядку 23.1 Декларацій позивачем задекларовані суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню за звітний період на рахунок платника у банку у розмірі 4597219 грн. за січень 2013р. та у розмірі 2112445 грн. за лютий 2013р. Разом з деклараціями позивачем надані відповідні Додатки 3 «Розрахунок бюджетного відшкодування (Д3)», а також Додатки 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4)».
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений статтею 200 Розділу V Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України).
У відповідності до п.200.7 ПК України (в редакції на момент подання позивачем декларацій) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (п.200.11 ст.200 ПК України, в редакції на момент проведення перевірок).
На підставі зазначеного вище, посадовими особами Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведені наступні перевірки:
За наслідками перевірок складені наступні акти:
- акт №1418/153 від 17.05.2013 року, в якому зафіксовано порушення позивачем п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет сума ПДВ по податковій декларації з ПДВ за листопад 2012р. на суму 2773549 грн., підлягає зменшенню сума бюджетного відшкодування на рахунок платника у банк (рядок 23.1) податкової декларації з ПДВ за лютий 2013р. на суму 1575036 грн. та підлягає зменшенню від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за лютий 2013р. на суму 250 грн. За результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за лютий 2013р. на суму 537409 грн., що пов'язано з дослідженням даного питання.
Враховуючи виявлені перевіркою порушення, податковим органом прийняті наступні податкові повідомлення - рішення:
Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем було їх оскаржено у судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Листом вих.№800-10 від 23.06.2014р. позивач звернувся до Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з проханням здійснити процедуру відшкодування, внаслідок того, що ухвала суду апеляційної інстанції у справі №804/7004/13-а, набрала законної сили з моменту проголошення, а саме з 29.05.2014р.
Листом від 19.09.2014р. №1841-10 позивач звернувся до Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з проханням оформити облігації внутрішньої державної позики на суму заборгованості бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 5276400,00 грн.
Актом №6241-20 від 08.10.2014р., сторони провели звірення розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2014р. по 08.10.2014р. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), та становили, що станом 08.10.2014р. позитивне сальдо розрахунків з бюджетом становить 8712892,32 грн.
Листом вих№81-06 від 02.02.2015р. позивач звернувся до ДФС України з проханням вирішити питання щодо відшкодування ПДВ з бюджету, яка рахується на особовому рахунку платника по ПДВ в розмірі 7409,2 тис. грн. та підтверджується проведеними перевірками Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
25.02.2015р. ДФС України надана відповідь №1633/10/04-36-15-0215, згідно якої заявлений до відшкодування на поточний рахунок по декларації за січень 2013р. податок на додану вартість в сумі 4346,8 тис. грн. Нікопольською ОДПІ зменшено податковим повідомленням - рішенням (акт від 18.04.2013р №1233/153). Вказана сума бюджетного відшкодування до інвентаризації не включена, оскільки податкове повідомлення - рішення про зменшення зазначеної суми ПДВ знаходилось на оскаржені у Дніпропетровському апеляційному адміністративному суду (справа №804/7004/13-а), та на 01.01.2014р. не вважалась узгодженою та по особовому рахунку платника, як залишок бюджетного відшкодування, що підлягає відшкодуванню не відображалася. Крім того зазначено, що ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014р. у справі №804/7004/13-а до Нікопольської ОДПІ офіційно не надходила.
Листом вих.№205-06 від 16.03.2015р. позивач звернувся до Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з проханням терміново надіслати висновок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджет на розрахунковий рахунок товариств в розмір 4346,8 тис. грн., що підтверджена судами першої та апеляційної інстанції у справі №804/7004/13-а.
Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.
Частиною 2 ст. 255 КАС України визначено, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.
Аналогічне правило встановлено ч. 1 ст. 72 КАС України, а саме: обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, з урахуванням приписів статей 72 та 255 КАС України, обставини протиправності висновків контролюючого органу щодо завищення позивачем бюджетного відшкодування у розмірі 4346773 грн. по декларації за січень 2013 року та бюджетного відшкодування у розмірі 1575036 грн. по декларації за лютий 2013 року., встановлені в адміністративних справах №804/7004/13-а та №804/8727/13-а, є такими, що не потребують доказування.
Згідно з п.200.15 ст. 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.
Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Пунктом 200.13 та 200.23 ст.200 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу. Суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Згідно із ч.3 ст. 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст.255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Отже, саме з моменту набрання рішенням законної сили, яке є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справ і підлягає виконанню на всій території України, у податкового органу виникає обов'язок подати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. При цьому, факт відкриття касаційного провадження сам по собі не зупиняє виконання судового рішення як і його обов'язковості.
Як зазначалося вище, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014р., залишено без змін постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2013р. у справі №804/7004/13-а, та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015р., залишено без змін постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2013р. у справі №804/8727/13-а, у зв'язку з чим контролюючий орган повинен був протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання названого судового рішення, направити на адресу Управління державної казначейської служби у м.Нікополі ГУ ДКС України у Дніпропетровській області, висновки із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015р. у справі №804/8727/13-а, отримана відповідачем 23.03.2015р., а ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014р. у справі №804/7004/13-а - 24.06.2014р.

Однак, у визначений п.200.15 ст.200 ПК України строк контролюючим органом не було направлено на адресу територіального органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на користь позивача, чим порушено встановлене законом право останнього на отримання бюджетного відшкодування.

Відповідачами у справах розглядуваної категорії виступають податковий орган та орган державного казначейства. Позивач не зобов'язаний зазначати зміст позовних вимог окремо щодо кожного з них, оскільки податковий орган та орган казначейської служби діють як органи державної влади, як представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов'язки.

При цьому попереднє адміністративне або судове оскарження дій або бездіяльності органів державної податкової служби щодо надання висновку про суми ПДВ, належні до відшкодування, не є необхідною передумовою для безпосереднього звернення платника податку з позовом про стягнення відповідної суми з Державного бюджету України.

Разом із тим, враховуючи, що висновок податкового органу із зазначенням суми бюджетного відшкодування відповідно до підпункту 200.13 ст.200 ПК України є підставою для проведення відшкодування сум ПДВ з державного бюджету, ненадання такого висновку саме по собі також є порушенням права платника податку на бюджетне відшкодування.

Отже, учасниками адміністративного процесу у справах про стягнення бюджетної заборгованості є суб'єкти господарювання, податкові органи та територіальні органи державного казначейства. Способом захисту порушеного права у випадку невідшкодування платнику податку бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є стягнення бюджетної заборгованості з цього податку.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на його користь з Державного бюджету України суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за січень 2013р. в розмірі 4346773,00 грн. та за лютий 2013р. в розмірі 1575036,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог суд відмовляє, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав платника податку на додану вартість є неналежним.

У відповідності до п.5 ч.1 ст. 161 КАС України під час прийняття постави суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з платіжним дорученням №5896 від 10.04.2015 року позивачем за подання даного адміністративного позову до суду сплачено судовий збір в сумі 4945,08 грн. (за майнову вимогу в розмірі 4872,00 грн. + за немайнову вимогу 73,08 грн.).

У судовому засіданні, яке відбулось 13.08.2015 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанова оформлена та підписана 18.08.2015 року.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» (, №1925 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за січень 2013р. у сумі 4346773,00 грн. та за лютий 2013р. у сумі 1575036,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4872,00 грн.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко