Справа № 2а-3839/11/0970
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2012 р. Справа № 2a-3839/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Черепія П.М.

при секретарі Данилюк І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, позивач

ОСОБА_2, представник Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, довіреність № 32-3731 від 08.11.2011 року.

від відповідачів: ОСОБА_3, військовий комісар, Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату,

ОСОБА_4, представник Івано-Франківського обласного військового комісаріату, довіреність № 9/1 від 04.01.2011 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах ОСОБА_1

до відповідачів: Тисменицько-Тлумацького об'єднаного районного військового комісаріату, Івано-Франківського обласного військового комісаріату

про визнання незаконним та скасування наказу № 103 від 08.08.2011 р., поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2011 року Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату, Івано-Франківського обласного військового комісаріату про визнання незаконним та скасування наказу №103 від 08.08.2011 року, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2011 року клопотання Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону про поновлення строку звернення до суду задоволено та поновлено строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні представник Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону та позивачка по справі ОСОБА_1 позов підтримали.

Далі позивачка по справі пояснила, що наказом Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату №79 від 31.12.2008 року призначена на посаду спеціаліста І категорії Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату.

Наказом Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату №103 від 08.08.2011 року звільнена з посади спеціаліста І категорії за систематичне невиконання обовязків без поважних причин на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Даний наказ вважає незаконним, оскільки перебуває на обліку в УПСЗН та отримує допомогу одиноким матерям на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідно до вимог ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років не допускається.

Окрім того, звільнення проведено без звернення до профспілкового представника, в той час як ст. 43 КЗпП України передбачає, що розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату №103 від 08.08.2011 року щодо звільнення її з роботи, поновити на посаді спеціаліста І категорії Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату, стягнути з Івано-Франківського обласного військового комісаріату середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представники відповідачів проти позову заперечили і пояснили, що позовні вимоги позивачки є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, а звільнення позивачки проведено у повній відповідності до вимог КЗпП України.

Підставою звільнення ОСОБА_1 з державної служби є систематичне невиконання обовязків без поважних причин, про що свідчать накази військового комісара №17 від 23.02.2011 року, №20 від 28.02.2011 року, №25 від 03.03.2011 року, №79 від 19.07.2011 року, № 81 від 22.07.2011 року, якими її неодноразово було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Посилання позивачки на порушення відповідачем п.3 ст. 184 КЗпП України, вважають невиправданим, оскільки статус одинокої матері не може бути підставою для неналежного виконання своїх функціональних обовязків.

Вважають, що будь-яких порушень при звільненні позивачки не допущено, а Тисменицько-Тлумацький обєднаний районний військовий комісаріат діяв відповідно до вимог чинного законодавства, тому оскаржуваний наказ є законним.

Просять в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 відносилася до осіб публічної служби, і до звільнення, згідно наказу Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату №79 від 31.12.2008 року, обіймала посаду спеціаліста І категорії Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату.(Т.1. а.с.31)

Наказом Тисменицько-Тлумацького обєднаного районного військового комісаріату №103 від 08.08.2011 року звільнена з посади спеціаліста І категорії за систематичне невиконання обовязків без поважних причин на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. (Т.1. а.с.32)

Підставою прийняття даного наказу, слугували накази військового комісара №17 від 23.02.2011 року, №20 від 28.02.2011 року, №25 від 03.03.2011 року, №79 від 19.07.2011 року, № 81 від 22.07.2011 року. (Т.1. а.с.80, 105, 116, 159, 175)

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1, перебуває на обліку в УПСЗН та отримує допомогу як одинока матір на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.01.2003 року.( Т.1. а.с.30)

Відповідно довідки Тлумацького районного відділу РАГС №37 від 04.07.2002 року та свідоцтва про народження позивачка являється матірю дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1. а.с.30, 245). На момент звільнення позивачки її дочка ОСОБА_6 не досягла чотирнадцятирічного віку.

Згідно ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Таким чином, суд, аналізуючи наявні докази в справі та вимоги КЗпП України приходить до висновку, що Тисменицько-Тлумацьким обєднаним районним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 звільнено всупереч ч.3 ст. 184 КЗпП

Окрім того, ст. 43 КЗпП України передбачає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідачами суду не надано доказів отримання згоди профспілкового представника на розірвання трудового договору за п.3 ст. 40 КЗпП України з позивачкою по справі, ОСОБА_7, чим порушив вимоги КЗпП України.

Про порушення трудового законодавства відповідачами при звільненні ОСОБА_8Є також свідчать Акт перевірки територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківькій області за додержанням законодавства про працю №0918015/64 та припис №0918015/6460 від 13.10.2011 року (Т.1. а.с.26-29)

В результаті незаконного звільнення позивачки з роботи, утворився період вимушеного прогулу, який тривав з 08.08.2011 року по 12.12.2011 року (4 місяці та 32 дні).

Ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно довідки Івано-Франківського обласного військового комісаріату №5/36 від 11.01.2012 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 2427,20грн (2570, 64 грн./міс. + 2283, 75 грн./міс. = 4854, 39 грн. / 2 місяці), середньоденна заробітна плата 80, 90 грн. (2570, 64 грн./міс. + 2283, 75 грн./міс. = 4854, 39 грн. / 60 днів) (Т.2.а.с.33)

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: середньомісячний заробіток 2427,20 грн. помножити на 4 місяці вимушеного прогулу та середньоденний заробіток 80, 90 грн. помножити на 32 дні вимушеного прогулу, що становить суму двох добутків (2427,20 грн. х 4 місяці = 9708, 80 грн) + (80, 90 грн. х 32 дні = 2588, 80 грн.) = 12297,60 грн.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Тисменицько-Тлумацького об'єднаного районного військового комісаріату №103 від 08.08.2011 року про звільненя з роботи ОСОБА_1.

Поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді спеціаліста I категорії Тисменицько-Тлумацького об'єднаного районного військового комісаріату.

Стягнути з Івано-Франківського обласного військового комісаріату на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 12297 грн. 60 коп.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста I категорії Тисменицько-Тлумацького об'єднаного районного військового комісаріату та стягнення місячного заробітку в сумі 2427,20 грн. звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_9

Постанова складена в повному обсязі 17.01.2012 року.