Справа № 2609/27098/12
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2013-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-288/13
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2013 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Міністерства оборони України та просив визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 27-місячного грошового забезпечення, з врахуванням посадового окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важких завдань, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премії; стягнути з Міністерства оборони України на його користь компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 168942 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок дві) 90 коп.; поновити позивачу 6-місячний строк звернення до суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив наступне.

Позивача ОСОБА_1 було звільнено з військової служби 31.12.2010 р., що підтверджується витягом з наказів Міністра оборони України та Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

23.02.2011 року за випискою медико-соціальної експертної комісії позивачу була встановлена третя група інвалідності у звязку з наслідками травми, пов`язаної з проходженням військової служби. (виписка із акту огляду МСЕК від 23.02.2011 року серія КР-09 №010832).

Таким чином, 23.02.2011 року позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (редакції чинної станом на 23.02.2011 року) у розмірі 48-місячного грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що виникнення його права на отримання вищезазначеної грошової допомоги саме 23.02.2011 року (час настання страхового випадку настання інвалідності 3 групи у зв`язку з наслідками травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби) не заперечується Міністерством оборони України, що вбачається з того, що 01.09.2011 р. керівником Міністерства оборони України було прийнято рішення про призначення й виплату одноразової грошової допомоги, що підтверджується листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.10.2012 року № 248/6/С/1319/1994.

Позивачем було подану відповідну заяву та всі необхідні документи відповідачу для нарахування та виплати вищезазначеної одноразової грошової допомоги.

Як зазначає позивач, звернення обумовлено тим, що Міністерство оборони України під час неналежного протиправного виконання вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб завдав йому матеріальну шкоду у розмірі 168942 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 90 коп. з порушенням його права на законний розмір одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності.

24.09.2012 року позивачем було направлено заяву до відповідача з проханням провести перерахунок та виплату вищезазначеної одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення на день встановлення ОСОБА_1 інвалідності, включаючи всі види грошового забезпечення за останньою штатною посадою.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.10.2012 року № 248/6/С/1319/1994 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку й виплату вищезазначеної грошової допомоги, а також визнано факт розрахунку вищезазначеної одноразової грошової допомоги у розмірі 27-місячного грошового забезпечення на підставі редакції Порядку, яка не існувала на час виникнення спірних правовідносин час настання у інвалідності.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, а тому просив задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 23.11.2012 року відкрито скорочене провадження по справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2012 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2013 р. ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2012 р. скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 21-23).

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом таких строків: не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого ч. 3 цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами по справі, прихожу до наступного.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 було звільнено 31.12.2010 р. з військової служби у запас за пунктом б частини шостої (за станом здоров`я) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №251 від 31.12.2010 р. ( а.с. 10).

23.02.2011 року ОСОБА_1 за випискою медико-соціальної експертної комісії була встановлена третя група інвалідності (виписка із акту огляду МСЕК від 23.02.2011 року серія КР-09 №010832), яка пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 6).

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (надалі - також "Порядок").

Відповідно до абзацу 2 п. 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується, зокрема: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2011 року № 815 до Постанови № 499 були внесені зміни, зокрема у абзаці 8 підпункту 2 пункту 2 цифри і слово "48-місячного" замінено цифрами і словом "27-місячного".

Відтак, починаючи з 11.08.2011 року - дня опублікування Постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2011 року № 815, згідно абзацу 8 підпункту 2 пункту 2 Постанови № 499 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 27-місячного грошового забезпечення (інвалідам III групи).

Суд вважає, що саме з дати встановлення ІІІ групи інвалідності, тобто з 23.02.2011 року позивач набув право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-ХІІ.
З огляду на положення статті 58 Конституції України, зміст частини першої якої викладено наступним чином: Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, суд зауважує, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)" № 1-рп/99 від 09.02.1999 року.

Тому, суд вважає протиправними дії відповідача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги у розмірі 27-місячного грошового забезпечення позивачу на підставі Постанови № 499 в редакції від 25.07.2011 року.

Судом встановлено, що позивач має право на перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, у розмірі встановленому абзацом 8 підпункту 2 пункту 2 Постанови № 499 у редакції від 28.05.2008 року, а саме: в розмірі 48-місячного грошового забезпечення як інваліду III групи.

Як зазначив позивач в позовній заяві, одноразова грошова допомога йому була встановлена у значно меншому розмірі, ніж це передбачено, відповідачем було виплачено 217212,30 грн. ((140+2250+956+3011,40+450+1237,50) х 27 = 217212,30 грн.), 140,00 оклад за військове звання; 2250,00 грн. посадовий оклад; 956,00 грн. відсоткова надбавка за вислуги років; 3011,40 грн. надбавка за виконання особливо важливих завдань; 450,00 грн. надбавка за таємність; 1237,50 грн. премія (а.с. 14).

Як вбачається з листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.10.2012 року № 248/6/С/1319/1994 при визначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 року № 815), де визначено, що грошове забезпечення для виплати допомоги звільненим зі служби особам, а саме інвалідам ІІІ групи у разі настання інвалідності в період проходження військової служби, визначається на день звільнення у розмірі 27-місячного грошового забезпечення (а.с. 16).

Спірні правовідносини між сторонами виникли саме з 23.02.2011 року з часу встановлення інвалідності у позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, відповідач мав керуватися законодавством, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, а саме: п. 2 Порядку в редакції від 28.05.2008 року.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Судом встановлено, що позивача було визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Вказана інвалідність була встановлена 23.02.2011 року, а отже право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у позивача виникло з 23.02.2011 року.

Таким чином, розрахунок суми грошової допомоги позивачу має здійснюватись на підставі грошового забезпечення та у розмірі, визначеному на момент встановлення йому інвалідності 23.02.2011 р.

Крім цього, суд вважає, що визначення конкретної суми недоплаченої грошової допомоги належить до власних повноважень фінансового відділу Міністерства оборони України, а тому суд не зазначає конкретної суми, яка повинна бути виплачена позивачу, оскільки її розмір повинен бути визначений у встановленому чинним законодавством порядку фінансовим відділом відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 27-місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавкою за вислугу років, надбавкою за виконання особливо важливих завдань, надбавкою за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премії.

Зобв`язати Міністерство оборони України провести перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, призначеної відповідно до статей 9 та 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімейу розмірі 48-місячного грошового забезпечення, з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, включно з посадовим окладом, окладом за військовим званням, надбавкою за вислугою років, надбавкою за виконання особливо важливих завдань, надбавкою за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премією, і виплатити різницю між перерахованою та отриманою сумами допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір