Справа № 820/9133/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 вересня 2015 р. №820/9133/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова до Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_2" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - стягнути з Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" на користь управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова заборгованість з відшкодування пільгових пенсій за списком №1 в сумі 1100402,75 грн. на р/р 97 у ХОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823.

В обґрунтування позову вказав, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та має заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату пільгової пенсії. На підприємстві працювали працівники, яким було призначено пенсію на пільгових умовах на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список №1). За період з червня по серпень 2015 року сума фактичних витрат на виплату і доставку пенсій вказаним працівникам складає 1100402,75 грн. Відповідачу направлялись повідомлення про розрахунок витрат по виплаті, проте сума заборгованості по теперішній час не сплачена.

Представник позивача у судове засідання призначене на 17.09.2015 року не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, просив суд розгляд даної справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування зареєстровано Державне підприємство "Завод імені ОСОБА_2".

Відповідно до абз.6 ч.2 розділу 15 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування пільгових пенсій за списком №1 регулюється Інструкцією про порядок обчислення сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція).

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.7 Інструкції передбачено, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Входячи в вищевикладеного, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 надсилаються підприємствам раз на рік, до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. При цьому законодавством України не непередбачено щомісячного складання розрахунків та узгодження сум до відшкодування. Розрахунок надсилається раз на рік (до 20-го січня поточного року) та протягом 10-ти днів з новопризначених пенсій. Підприємства вносять плату до 25го числа.

В наявних матеріалах справи відсутній щорічний розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1, відсутні докази їх надіслання відповідачу до 20 січня 2015 року. Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 за червень, липень та вересень (складені щомісячно) не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем порушено процедуру складання та направлення відповідачу розрахунків суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 21.09.2011 року по справі №К/9991/12644/11 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні Луганської області до ВАТ «Луганськшахтобудмонтаж»,

Зокрема, Вищий адміністративний суд Україні в своїй ухвалі зазначив, що «порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663. Визначенням сум до відшкодування, формування розрахунків фактичних витрат здійснюється органами Фонду. Встановлено єдиний порядок як для відшкодування пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», так і для пенсій, призначених відповідно до пункту «б» зазначеної статті та інших видів пільгових пенсій. При цьому не відбувається щомісячного узгодження сум до відшкодування. Розрахунок надсилається раз на рік, до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Підприємства вносять плату щомісяця до 25 числа»

Окрім того, Інструкцією затверджені форми розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зокрема розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 затверджені у формі додатку 7 до Інструкції.

Проте, позивачем, не було дотримано форми наданих до адміністративного позову розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1, затвердженої Інструкцією, яка є обов 'язковою для всіх органів Пенсійного фонду України. А саме, назва підприємства та адреса зазначені невірно, назви стовпчиків зазначені з помилками, відсутня обов'язкова графа «ПІБ виконавця , телефон».

Також, суд зауважує, що відповідно до абз. 5 ч. 2 розділу 15 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Проте, позивачем в порушення вимог ст. 71, 106 КАС України не надано жодного допустимого та належного доказу в обґрунтування своїх вимог, зокрема не надано доказів підтверджуючих фактичні витрати позивача, тобто підтвердження факту перерахування ним коштів (факту оплати).

Так відповідно до статті 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. При цьому, під розрахунковим документом розуміється документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача (пункт 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюти, затвердженої постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976).

Тобто, факт перерахування коштів (факт здійснення витрат) повинен бути підтверджений відповідним банківським розрахунковим документом на паперовому носії, який не наданий позивачем в порушення вимог ст.71 КАС України.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів фактичного понесення витрат на виплату і доставку пенсій.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 20.02.2014р. по справі №К/9991/15417/11 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова до ВАТ «Харківський завод «Точмедприлад»: в якості доказу суми боргу відповідача перед позивачем суд апеляційної інстанції прийняв розрахунок суми боргу, який не підтверджує фактичних витрат позивача та факт перерахування ним коштів (факту оплати). Відповідно до статті 16 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ИІ "Про платіжні системи та переказ коштів в України" до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. При цьому, під розрахунковим документом розуміється документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача (пункт 1.4. глави 1 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюти", затвердженої постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976). Факт перерахування коштів (факт здійснення витрат) може бути підтверджено відповідним банківським розрахунковим документом, який відсутній у матеріалах адміністративної справи та не витребуваний судом у позивача в порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачем не надано суду розрахункових документів, які б підтверджували факт перерахування позивачем коштів пенсіонерам та витрат на доставку пенсії. Таким чином, судом ухвалено постанову про відшкодування фактичних витрат відповідача за відсутності доказів про фактичну наявність таких витрат.

Згідно приписів підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003р., пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Проте, з пояснень представника відповідача вбачається, що до розрахунку заборгованості включені особи, які мають право на пенсію за віком, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 167 розрахунку заборгованості), якій 12 червня 2015р. виповнилося 59 років, а відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік для жінок, які народилися до 30 вересня 1956 року включно становить 55 років; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (п. 261 розрахунку заборгованості), якій 15 травня 2015 р. виповнилося 57 років, а відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік для жінок, які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року становить 57 років.

Положеннями пункту 6.2 вищеназваної Інструкції визначено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій, покриваються підприємством, на якому працювали застраховані особи.

Однак, матеріали справи не містять доказів відносно того, що особи, які зазначені в розрахунку ціни позову дійсно працювали на ДП «Завод ім. В.О. Малишева» повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, вказані особи мають необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1, із зазначенням стажу роботу на ДП «Завод ім. В.О. Малишева»; щодо того, що УПФУ назначено пільгову пенсію особам, які зазначені в розрахунку ціни позову; факт оплати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, через недотримання вимог Інструкції та відсутність доказів, що підтверджують фактичну наявність витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8-14, 71, 86, 94, 122, 159, 160-163, 167, 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова до Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_2" про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2015 року.

Суддя Полях Н.А.