Справа № 2а-4053/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2012-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2012 р. Справа № 2a-4053/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Остап'юка С.В.

за участю секретаря Дубінської І.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 220,95 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2011 року управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 220,95 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування не сплатив єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вересень 2011 року в розмірі 220,95 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно без поважних причин та без повідомленням ним про причини неприбуття, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що 12.04.2007 року Тисменицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області зареєстровано відповідача, як субєкта підприємницької діяльності фізичну особу, який являється платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування(далі по тексту Закон).

Стаття 4 Закону визначає платників єдиного внеску, пунктом 1 частини 1 якої такими платниками визначені роботодавці, а саме підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Таким чином відповідач, у відповідності до статті 4 Закону є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Частина друга статті 6 визначає обовязки платників єдиного внеску, у відповідності до пунктів 1, 4 якої платники, визначені пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону зобовязані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообовязкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Судом встановлено, що відповідачем обовязок подання звітності до територіального органу Пенсійного фонду за вересень 2011 року виконано та подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за вказаний період .

Частиною 8 статті 9 Закону встановлено, що платники єдиного внеску зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідачем обовязок сплати єдиного внеску не виконано та суми нарахованого єдиного внеску за вересень 2011 року не сплачено.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону недоїмка визначена як сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Як наслідок, не сплачений відповідачем 220,95 гривень єдиного внеску утворюють собою недоїмку в цьому ж розмірі.

Статтею 25 Закону встановлені заходи впливу та стягнення єдиного внеску.

Частиною четвертою статті 25 Закону визначено, що територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (абзац 1).

Платник єдиного внеску зобовязаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абзац 3).

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики (абзац 4).

У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобовязаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку (абзац 5).

Абзац 6 частини четвертої статті 25 Закону передбачає, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Абзацом 5 частини 4 цієї ж статті Закону встановлено, що у випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не виконано обовязку сплати єдиного внеску за вересень 2011 року та допущено недоїмку з його сплати в розмірі 220,95 гривень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний погасити недоїмку по сплаті єдиного внеску. Наявність такого обовязку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обовязок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < ОСОБА_1 > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області недоїмку з сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2011 року в розмірі 220 (двісті двадцять) гривень 95 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 06.01.2012 року.