Справа № 826/12629/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2015 року № 826/12629/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Гриценко Л.Л.
про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Гриценко Л.Л. (далі по тексту - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Л.Л. від 05 лютого 2015 року № 19132230 про відмову у державній реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2;

- зобов'язати Реєстраційну службу головного управління юстиції у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняту 20 січня 2015 року за реєстраційним номером 9852131.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12629/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14 липня 2015 року.

У судовому засіданні 14 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі, представники відповідачів заперечили проти позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

20 січня 2015 року позивачем до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2) до якої додано:

технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.10.2013, видавник: ТОВ "Проектний Дім";

Договір, серія та номер: 738/4, виданий 21.03.2005, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

Додаткова угода, серія та номер: 1, виданий 30.06.2005, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

Додаткова угода, серія та номер: 2, виданий 01.08.2013, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

копія угоди, серія та номер: б/н, виданий 18.08.2014, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

Додаткова угода, серія та номер: 3, виданий 10.09.2014, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

Акт приймання передачі, серія та номер: б/н, виданий 10.09.2014, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

Виписка зі списку інвесторів, серія та номер: 10/09-01, виданий 10.09.2014, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

Довідка, серія та номер: 10/09, виданий 10.09.2014, видавник: ТОВ "УкоінвестБуд";

копія паспорту громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 23.08.2007, видавник: Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві;

копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 09.10.2007, видавник: ДПІ;

копія сертифікату, серія та номер: б/н, виданий 31.07.2012, видавник: Державна архітектурно будівельна інспекція України;

копія розпорядження, серія та номер: 415, виданий 01.08.2013, видавник: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація;

копія державного акту, серія та номер: б/н, виданий 01.09.2005, видавник: Київська міська рада.

Проте, рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Гриценко Л.Л. від 05 лютого 2015 року № 19132230 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності.

Підставою для прийняття такого рішення стало те, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна (арешти нерухомого майна в Державному реєстрі нерухомого майна № 4417229, в Єдиному реєстрі відчуження об'єктів нерухомого майна № 10180720).

Позивач не погоджується із таким рішенням, оскільки, за посиланням останнього, заяву про державну реєстрацію права власності подано для реєстрації квартири АДРЕСА_2, як первинної нерухомості, а вказана квартира, у свою чергу, не зареєстровано в жодному реєстрі.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частина четверта статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України зокрема передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до абзацу 1 статті 9 Закону "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" від 19.06.2003 № 978-IV, управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що підставою для звернення до відповідача із заявою для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 був договір пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 21 березня 2005 року № 738/и та прийняті на його підставі додаткові угоди від 30 червня 2005 року № 1, від 01 серпня 2013 року № 2, від 10 вересня 2014 року № 3 та угоди про переведення прав та обов'язків за договором від 21 березня 2005 року № 738/и пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 18 серпня 2014 року.

Крім того, позивачем було отримано акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_2; виписку зі списку інвесторів, за кошти яких ТОВ "УкоінвестБуд" збудовано квартири в будинку АДРЕСА_2; довідку про фінансування 100% загальної площі об'єкта інвестування до договору від 21 березня 2005 року № 738/и пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку.

Відтак, судом встановлено, що вказані документи передбачають перехід прав та обов'язків за основним договором пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку від 21 березня 2005 року № 738/и до ОСОБА_1.

Однак, як вже зазначалось, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна (арешти нерухомого майна в Державному реєстрі нерухомого майна № 4417229, в Єдиному реєстрі відчуження об'єктів нерухомого майна № 10180720).

Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все майно ТОВ "УкоінвестБуд" у межах суми звернення стягнення зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ці записи не створюють підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ТОВ "УкоінвестБуд", відповідно докази на підтвердження факту наявності державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо вказаного нерухомого майна відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року № 826/1280/15.

Враховуючи, що право власності на новостворений об'єкт нерухомого майна підлягає державній реєстрації в силу закону, а тому оскільки права власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровані за ТОВ "Укоінвестбуд", то і обтяження, викладені безвідносно до конкретного майна, наявні у відповідних реєстрах не поширюються як на будинок в цілому, так і квартиру та з урахуванням того, позивачем подано заяву про державну реєстрацію прав (щодо права власності), а не про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора від 05 лютого 2015 року № 19132230 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийнято всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж позовних вимог та з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Л.Л. від 05 лютого 2015 року № 19132230 про відмову у державній реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу головного управління юстиції у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняту 20 січня 2015 року за реєстраційним номером 9852131.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник