Справа № 805/4362/15-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р. Справа № 805/4362/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_1, про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 20 червня 2014 року ВП № 42128774 (а.с. 3-4).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

20 червня 2014 року держаним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, а саме - рішення позивача № 900 від 30 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 277,80 грн, на підставі того, що в результаті вжитих заходів державним виконавцем встановлено факт відсутності у боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення.

Зазначено, що спірна постанова отримана позивачем 25 серпня 2015 року.

Управління вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню у звязку із тим, що відповідачем не в повному обсязі вжиті заходи щодо встановлення майна, на яке згідно з Законом України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення (не направлено запитів щодо встановлення майнового стану боржнику; не здійснено виїзд за місцем мешкання та місцем здійснення боржником підприємницької діяльності; виявлено два арештованих рахунки боржника у ПриватБанку, проте не виявлено залишок коштів на розрахункових рахунках боржника у банках та не звернено стягнення на кошти у разі їх виявлення). Відповідач мав здійснити заходи щодо пошуку всього майна, що належить боржнику, не обмежуючись тільки тим, що зазначено у відповідних реєстрах обліку майна.

Зазначено, що аналогічна правова позиція висловлена Вищім адміністративним судом України в Ухвалі цього суду від 16 грудня 2013 року (касаційне провадження № К/800/54131/13).

Крім того, відповідачем не розяснено у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

На підставі вказаного, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 3-4).

17 вересня 2015 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 25).

Представник відповідача та третя особа до суду не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має, представник відповідача та третя особа до суду не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі представника управління, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

При прийнятті рішення по справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Ухвалою суду від 14 вересня 2015 року зобовязано відповідача надати суду матеріали виконавчого провадження № 42128774, запропоновано відповідачу та третій особі надати пояснення (або заперечення) щодо позовних вимог позивача та докази на підтвердження цих пояснень (а.с. 12).

17 вересня 2015 року від відповідача на електрону адресу суду надішли скан-копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 42128774 (а.с. 17-22).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.2, 2.1, 3.1 - 3.5 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії. Держателем Єдиного реєстру є Державна виконавча служба України, яка забезпечує його ведення. Дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру. До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Відомості про відкладення провадження виконавчих дій, зупинення виконавчого провадження, поновлення виконавчого провадження вносяться до Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня після винесення відповідних постанов, а про відстрочку або розстрочку виконання рішення - не пізніше наступного робочого дня після надходження відповідного рішення. Постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Для правильного вирішення справи по суті суд додатково використовує відомості, отримані з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (електронний ресурс https://trade.informjust.ua).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Волноваського РУЮ ОСОБА_2 від 24 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження № 42128774 з виконання рішення Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області від 30 травня 2013 року № 900 про стягнення з ОСОБА_3 штрафних санкцій та нарахованої пені з єдиного внеску в сумі 277,80 грн (а.с. 20).

20 червня 2014 року держаним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ ОСОБА_4 прийнято постанову у межах ВП № 42128774 про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі того, що в результаті вжитих заходів державним виконавцем встановлено факт відсутності в боржника майна, на яке за законом можливо звернути стягнення (а.с. 6).

Як вбачається з вхідного штампу установи позивача, вказана постанова отримана ним 25 серпня 2015 року (а.с. 6). Зазначене не спростовано відповідачем по справі.

Не погодившись із спірною постановою ВДВС Волноваського РУЮ про повернення виконавчого документу стягувачеві від 20 червня 2014 року, позивач 31 серпня 2015 року звернувся до суду із даним позовом (а.с. 10).

При прийнятті рішення по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 2 квітня 2012 року (далі Інструкція № 512/5).

Так, у відповідності до Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, крім іншого, має право: здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) організацію розшуку майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім цього, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з протоколу ознайомлення зі станом реалізації Відділом ДВС Волноваського РУЮ виконавчого провадження з виконання рішень позивача щодо ОСОБА_3 (далі протокол від 27 червня 2014 року, а.с. 7-8), в тому числі рішення № 900 від 30 травня 2013 року, Відділ ДВС Волноваського РУЮ здійснив такі запити по встановленню майнового стану боржника:

- 12 червня 2012 року, 13 листопада 2012 року - до ДПІ (відповідь на запит отримана 14 листопада 2012 року);

- 12 червня 2012 року: до МРЕВ (відповідь надана 31 травня 2012 року), до БТІ (відповідь надана 2 липня 2012 року), земельних ресурсів (відповідь - 22 червня 2012 року).

Запитів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до боржника та інших запитів здійснено не було (а.с. 7-8).

Також у протоколі зазначено, що: згідно даних БТІ нерухомого майна немає; згідно даних МРЕВ транспортні засоби не значаться; згідно даних ВЗР земельних ділянок немає; згідно даних ДПІ має розрахункові рахунки 8459, 9814) у ПриватБанку у м. Донецьк (МФО банку 335496), на які накладено арешт постановами від 8 квітня 2013 року.

Серед інших заходів примусового стягнення, які вчинені відповідачем, у протоколі значаться: 12 листопада 2012 року виклик державного виконавця, 19 листопада 2012 року пояснення боржника, 8 квітня 2013 року постанова про арешт коштів боржника, 16 квітня 2013 року виклик державного виконавця, 6 листопада 2013 року та 12 грудня 2013 року пояснення боржника.

Вказано, що позивачем направлялось відповідачу клопотання про накладення арешту на р/рахунки, яке отримане Відділом ДВС Волноваського РУЮ 3 квітня 2013 року.

Також у протоколі зазначено про відсутність в матеріалах виконавчого провадження постанови про накладення арешту на майно боржника на виконання клопотання позивача.

Суд зазначає, що згідно з протоколом, ОСОБА_1 виступає боржником ще у восьми виконавчих провадженнях, відкритих на виконання вимог та рішень позивача (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження та п. 3.8 Інструкції 512/5 у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно з відомостями протоколу, дата постанови про обєднання у зведене виконавче провадження 13 листопада 2012 року, остання постанова про приєднання виконавчого провадження щодо ОСОБА_3 до зведеного приймалась 30 вересня 2013 року, тобто, до дати відкриття виконавчого провадження № 42128774 (24 лютого 2014 року).

Згідно з відомостями, отриманими з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в межах виконавчого провадження № 42128774 відповідачем не приймалось інших постанов (зокрема, постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного), окрім постанов про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документу стягувачеві.

На підтвердження вчинення заходів з примусового виконання рішення позивача від 30 травня 2015 року № 900 відповідачем надано суду відповіді ВРЕВ № 9/9-775 від 31 травня 2012 року та Волноваського БТІ № 1649 від 6 липня 2012 року, отримані на запити ВДВС Волноваського РУЮ (а.с. 22, 23), а також пояснення боржника (ОСОБА_3В.) від 6 листопада 2013 року щодо відсутності заперечень проти виплати заборгованості та намірів сплатити борг у найкоротші стоки при першій можливості, яка на час надання пояснень відсутня через перебування сина на лікуванні у кардіохірургії ІНВХ м. Донецька.

Таким чином, усі заходи примусового виконання, зазначені у протоколі, здійсненні відповідачем у 2012-2013 роках, тобто, до відкриття ВП № 42128774, відповідно, здійснені не в межах виконання ВП № 42128774.

Доказів вчинення будь-яких примусових заходів в ході виконання ВП № 42128774 суду не надано; постанови про арешт майна боржника в межах ВП 42128774 не приймались -а ні під час відкриття провадження, а ні пізніше.

Відповідно до ст. 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у

банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на

рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення

стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно

визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і

обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник

володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону № 606-XIV (діє з 6 червня 2015 року) державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та

рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 57 Закону «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника, який накладається шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час

відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

У відомостях протоколу значаться дані про те, що у відповідь на здійснений запит до ДПІ виявлені розрахункові рахунки 8459, 9814) у ПриватБанку у м. Донецьк (МФО банку 335496.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось судом, а ні при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження № 42128774, а ні у подальшому, Відділом ДВС Волноваського РУЮ не приймалась постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3

Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону № 606-XIV державний виконавець мав здійснювати перевірку майнового стану боржника щодо виявлення рахунків боржника та іншого нерухомого та рухомого майна ОСОБА_3 (боржника) та його майнових прав, та витребувати інформацію про доходи боржника кожні два тижні після проведення такої перевірки не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

Відповідно до п. 3.15 Інструкції 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обовязково розяснюється порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Втім, відповідні розяснення у спірній постанові відсутні.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відділом ДВС Волноваського РУЮ при виконанні виконавчого провадження № 42128774 виконані не всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а отже, постанова відповідача від 20 червня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, прийнята в межах ВП № 42128774, винесена держвиконавцем безпідставно (без прийняття належних заходів щодо виявлення майна боржника, на яке за законом можливо звернути стягнення), а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги приписи ст.ст. 2, 71 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною постанову Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області про повернення виконавчого документу стягувачеві від 20 червня 2014 року ВП № 42128774.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області про повернення виконавчого документу стягувачеві від 20 червня 2014 року ВП № 42128774.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.