Справа № 802/2225/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 вересня 2015 р. Справа № 802/2225/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Луганський державний університет внутрішніх справ імені ОСОБА_1 (далі Луганський ДУВС, позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, відповідач) про відшкодування витрат, пов'язаних з проходженням публічної служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 04.08.2010 року по 07.05.2015 року.

Наказом Луганського ДУВС №200 о/с від 31.07.2010 року відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за рахунок державного бюджету до Луганського ДУВС та присвоєно перше спеціальне звання "рядовий міліції".

Наказом УМВС України у Вінницькій області від 07.05.2015 року за №67 о/с відповідача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Під час навчання ОСОБА_2 перебував на повному державному забезпеченні, за рахунок Державного бюджету України, відповідно до укладеного між ним та університетом договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, всього на його утримання було витрачено 36580 грн. 98 коп. В добровільному порядку відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, що передбачено умовами договору, відповідач відмовляється, що є прямою шкодою інтересам держави та підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити в межах заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання також не зявився, хоча про дату, час та місце судового розгляду належним чином повідомлений, підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши наведені позивачем обставини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Луганського ДУВС №200 о/с від 31.07.2010 року ОСОБА_2 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання за рахунок державного бюджету до Луганського ДУВС та присвоєно перше спеціальне звання "рядовий міліції" (а.с.6).

19.09.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням на денній формі навчання (далі - Договір від 19.09.2010 року).

Згідно з пп. 2.3.5 п. 2.3 Договору від 19.09.2010 року ОСОБА_2 зобов'язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Підпунктом 2.3.6 пункту 2.3 вказаного договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору, ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

При цьому відповідно до пп. 3.1, 3.2 п. 3 договору підставами відшкодування МВС України фактичних витрат на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни, а також відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Наказом ректора Луганського ДУВС №43 о/с від 25.02.2014 року лейтенанта міліції ОСОБА_2 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України у Вінницькій області (а.с. 6а). При цьому, позивачем визначено суму витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, в розмірі 36580 грн. 98 коп. (а.с. 8).

Як свідчить витяг з наказу начальника УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 №67 о/с від 07.05.2015р. "По особовому складу" лейтенанта міліції ОСОБА_2, оперуповноваженого сектору карного розшуку Гайсинського районного відділу УМВС України у Вінницькій області (за рахунок коштів ДБ), звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з 07.05.2015 року на підставі пп. "ж" п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

За таких обставин позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення з відповідача - ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 36580 грн. 98 коп.

Надаючи правову оцінку правомірності заявлених позовних вимог, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про міліцію" на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Частиною 1 статті 16 вищезазначеного Закону передбачено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до п. 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 62 від 14.02.2008 року (далі - Положення), початком проходження служби в органах внутрішніх справ уважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Отже, навчаючись у вищому навчальному закладі МВС України, особа проходить публічну службу в міліції. Відтак, навчання відповідача у Луганському ДУВС та його подальша служба в органах МВС пов'язані з проходженням публічної служби, а тому звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами є правомірним.

Крім того, право позивача на звернення до суду із вимогами щодо стягнення з осіб, які навчались за державним замовленням, розміру витрат, пов'язаних з утриманням їх у вищому навчальному закладі, передбачене пунктом 6.28 Положення.

Згідно з ч.6 ст. 18 Закону України "Про міліцію" курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України і був прийнятий на навчання до Луганського ДУВС за спеціальністю "Правознавство".

25.02.2014 року відповідача було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України у Вінницькій області.

Разом із тим, на підставі наказу начальника УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 №67 о/с від 07.05.2015р. "По особовому складу" лейтенанта міліції ОСОБА_2, оперуповноваженого сектору карного розшуку Гайсинського районного відділу УМВС України у Вінницькій області (за рахунок коштів ДБ), звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з 07.05.2015 року на підставі пп. "ж" п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Таким чином, відповідачем не забезпечено виконання службових обов'язків за посадою протягом трьох років після закінчення навчання у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, що свідчить про невиконання ним вимог пп. 2.3.5 п. 2.3 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 19.09.2010 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок № 313), який визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:

1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни;

2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (п. 1 Порядку № 313).

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 2 Порядку № 313).

Спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби Безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року затверджено Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 419).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 419 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

В силу вимог пп. 2.1.1. п. 2.1 Порядку № 419 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відтак, суд доходить висновку про правомірність звернення Луганського ДУВС з позовом про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 36580 грн. 98 коп.

Згідно із ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідно до ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене і враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними доказами, адміністративний позов належить задовольнити в повному обсязі.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 (, р/р3202 в ГУДКСУ в Сумській області, МФО 837013) витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, в сумі 36580 (тридцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень 98 (дев'яносто вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна