Справа № 2-а-345/10
Суддя: Ільніцька О. М.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Балтський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 року Балтський районний суд одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в Балтському районі Одеської області, зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсій дітям війни,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірнимидії відповідача субєкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі та зобовязати здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії дитині війни у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності до частини 1 статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195 - ІV від 18.11.04 р. (далі Закон № 2195) за період з 01.01.2006 року до 01.11.2010 року.

В позовній заяві позивачкапосилається на те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно зі статтею 6 вказаного Закону з 1 січня 2006 року їй повинно виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але протягом 2006 - 2007 років таке підвищення не виплачувалося, а починаючи з 01 січня 2008 року по теперішній час виплачується у неповному обсязі.

Ухвалами Балтського районного суду від 23 листопада 2010 року відмовлено у поновленні строку звернення до адміністративного суду та залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Балтському районі Одеської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в Балтському районі Одеської області, зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсій дітям війни в частині вимог про нарахування та виплату допомоги до пенсії за період з 01.01.2006 року до 18.05.2010 року.

Відповідач Управління пенсійного фонду в Балтському районі Одеської області заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що протягом 2006 року законних підстав провадити пенсійному фонду України щомісячну доплату до пенсії „Дітям війни не було, оскільки Урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 р. положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення, тобто з 09.07.2007 року, у звязку з чим розрахована сума за період з січня 2007 року по грудень 2007 року безпідставна. Починаючи з 1 січня 2008 року „Дітям війни виплачується щомісячно надбавка до пенсії у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Крім того, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Судом під час судового розгляду досліджені наступні докази:

- паспорт ОСОБА_2, серії КЕ № 467212відповідно до якого позивачка є громадянкою України і народилась 10.07.1939 року;

- пенсійне посвідчення позивачки, згідно з яким вона перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком з наявним відтиском штампу завіреного печаткою відповідно до яких позивачка має право користуватися пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

- заперечення УПФ в Балтському районі, в якому відповідач не визнає вимоги позивачки.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом на підставі наведених вище доказів встановлено, що позивачка народилась до 02 вересня 1945 р. і є громадянкою України. Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивачка є дитиною війни в розумінні вказаного вище Закону, проти чого не заперечує і відповідач.

Виходячи із того, що позивачка має правовий статус дитини війни, то на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого окрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції, що діяла з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року), встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч. 3 ст. 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Доводи відповідача про те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону, є непереконливим.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком.

Позивачці починаючи з 1 січня 2008 року виплачувалось підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, що було передбачено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у редакції від 01 січня 2008 року.

Виходячи з того, що вказана редакція ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни втратила свою чинність з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, то з 22 травня 2008 року відновилася попередня редакція цієї статті, а також право позивачки на нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Статями 10 та 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що пенсійне забезпечення, а саме призначення пенсій, їх перерахунок, оформлення документів для їх виплати здійснюється органами пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачкиє обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково, тобто в частині вимог про нарахування та виплату допомоги до пенсії з 18.05.2010 року.

Разом з тим, вимоги позивача щодо зобовязання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати пенсію, задоволенню не підлягають, оскільки вирішувати спори на майбутній час суди не вправі.

Керуючись статтями 11, 69 - 71, 105, 122, 160 - 164, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління пенсійного фонду в Балтському районі по своєчасному не донарахуванню та виплаті ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в період часу з 18 травня 2010 року по 01 листопада 2010 року незаконною.

Зобов'язати управління пенсійного фонду в Балтському районі Одеської області провести перерахунок та забезпечити проведення виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період часу з 18 травня 2010 року по 01 листопада 2010 року включно, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.

С У Д Д Я :