Справа № 616/544/15-а
Суддя: Малюкін Ю. П.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 616/544/15-а
Провадження №2-а/616/20/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Великобурлуцький районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Малюкіна Ю.П., при секретарі- Логвіновій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Великий Бурлук адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Великобурлуцького відділення, заступника начальника Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

31.07.2015 року ОСОБА_1О.(далі Позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до начальника Великобурлуцького відділення , заступника начальника Вовчанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 (далі Відповідач) про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому вказала, що постановою начальника Великобурлуцького відділення, заступника Вовчанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 від 03.07.2015 року її, як начальника філії «Великобурлуцький Райавтодор», було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, за несвочасну сплату пені по єдиному внеску на загальнообовязкове соціальне страхування на підставі рішення про застосування штрафних санкцій від 13.05.2015 р. № у сумі, що не перевищує 300 НМДГ(13025 грн.) і накладено адміністративний штраф у розмірі 2550 грн.. ОСОБА_1. вважала, що дана постанова є незаконною, оскільки вона, як начальник філії, була позбавлена можливості сплатити зазначені штрафні санкції до 28.05.2015 року, так як гроші на зазначені цілі до філії надійшли від ДП «Харківський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» лише у 19.06.2015 році по платіжному дорученню №412 від 19.06.2015 р і в той же день штрафні санкції платіжним дорученням №120 були перераховані. Вона, як начальник філії своєчасно зробила замовлення перед ДП «Харківський облавтодор» на перерахування коштів на ці цілі. Відносини між філією та ДП «Харківський облавтодор» врегульовані угодою №Т1-УТР/14. Її не запрошували прийняти участь при складанні протоколу та винесенні постанови про накладення на неї штрафу. Постанову про накладення на неї адміністративного стягнення отримала лише 09.07.2015 р. і 15.07.2015 р. звернулась до суду із адміністративним позовом, але оскільки вона в ньому не зазначила про поновлення процесуального строку позовна заява була залишена без розгляду, а тому просила поновити строк на її оскарження, оскільки він з її точки зору був пропущений з поважних причин. На підставі викладеного, позивач просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.07.2015 року серія АА № 116264, винесену начальником Великобурлуцького відділення, заступником начальника Вовчанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2, щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн..

У судовому засіданні ОСОБА_1 свій адміністративний позов підтримала, просила його задовольнити, додатково пояснила, що філія «Великобурлуцький райавтодар» фінансується з державного бюджету. У 2014-2015 р.р. має місце велика затримка по виплаті заробітної плати. В той же час сплата єдиного внеску можлива лише шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку філії «Великобурлуцький райавтодор» під час виплати заробітної плати, тобто перерахувати власні кошти, з метою уникнення пропущення строку та недопущення вчинення адміністративного правопорушення, позивач заплатити не може. Отже, ОСОБА_1 вважала, що в її діях відсутня вина у звязку з чим вона не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі, надала письмові заперечення, в яких вказано, що в порушення вимог ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» Позивачем несвоєчасно сплачено нараховані штрафні санкції по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування по терміну сплати 28.05.2015 року, сплачено 19.06.2015 року. У звязку з чим Відповідачем був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно начальника філії «Великобурлуцький райавтодор» за ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 2550 грн. Крім того, в запереченнях зазначено, що єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, в т.ч. незалежно від форми власності підприємства, установи, організації. На підставі викладеного, Відповідач просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її адміністративного позову. В запереченні відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 запрошувалась бути присутньою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по ньому.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.06.2015 року начальником Великобурлуцького відділення, заступником начальника Вовчанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення № 553938 серії АА, оскільки філія «Великобурлуцький райавтодор» несвоєчасно сплатила штраф за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску на підставі рішення про застосування штрафних санкцій №000382400 від 13.05.2015 р., що є порушенням вимог ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення 03.07.2015 р. начальником Великобурлуцького відділення, заступником начальника Вовчанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 116264, якою начальника філії «Великобурлуцький райавтодор» ОСОБА_1 було визнано винною у порушенні п. 2 частин 11 та частини 14 статті 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», тобто у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2550 грн. /а.с.17/.

Згідно ч.3 ст.72 КАСУ обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо поти цього не заперечують сторони і у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В судовому засіданні Відповідач не оспорював обставини, що ОСОБА_1 не запрошувалася бути присутньою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і при розгляду питання про накладення на неї адміністративного стягнення, що оспорювану постанову про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 фактично получила лише 09.07.2015 р., 15.07.2015 р. вже зверталась до суду із адміністративним позовом і він ухвалою судді був залишений без розгляду, а тому за таких обставин суд вважає, що вона з поважних причин пропустила встановлений законом 10-денний строк на оскарження цієї постанови і його слід поновити.

Згідно ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд вважає, що відповідач не довів у судовому засіданні фактів своєчасного запрошення головного начальника філії «Великобурлуцький райавтодор» ОСОБА_1 для участі в складанні протоколу відносно неї про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.165-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною 3 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а ч.4 цієї статті у разі несплати ЄСВ у сумі більше 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ч.5 ст.165-1 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені ч.3 або ч.4 цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі порушення.

Але в постанові Відповідача відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 вже притягалася до адміністративної відповідальності за ч.3 чи ч.4 ст.165-1 КУпАП.

Відповідач правильно встановивши фактичні обставини нарахування та сплати штрафу за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, дав неправильну правову оцінку цим обставинам дійшовши висновку про несвоєчасність сплати штрафних санкцій.

Письмовими доказами підтверджено, що сплата єдиного внеску була здійснена негайно 19.06.2015 р. платіжним дорученням №120 після надходження коштів від ДП «Харківський облавтодор»(а.с.16).

Здійснити сплату штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до 14.04.2015 року начальник філії «Великобурлуцький Райавтодор» ОСОБА_1 не мала змоги, оскільки кошти на їх сплату від ДП»Харківський облавтодор» надійшли лише після 15.05.2015 року, а сплата внеску за рахунок власних коштів з подальшою компенсацією цих витрат законом не передбачена.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішенню справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свої відмови від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні, доказами підтверджується, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, яка викладена відповідачем у постанові про адміністративне правопорушення від 03.07.2015 року, не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про вчинення позивачем правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскаржена Позивачем постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,6,16-18, 69-71, 104-106, 157,162,172-1,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із адміністративним позовом до начальника Великобурлуцького відділення, заступника начальника Вовчанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати винесену 03 липня 2015 р. заступником начальника Вовчанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 постанову серії АА №116264 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 вигляді штрафу в сумі 2550 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.165-1 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення до адміністративного апеляційного суду Харківської області через Великобурлуцький районний суд.

Суддя Ю.П. Малюкін