Справа № 2-а-1347/10
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2010-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1347/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення недовиплачених коштів , передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області 3243,20 грн. недосплачених коштів ,передбачених ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01 березня 2009 року по 01 березня 2010 року та 20191,98 грн. недосплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 1999 року по 01 липня 2005 року , у звязку з тим, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає та працює на радіоактивно забрудненій території і має право на зазначені пільги.

Позивач в судове засідання не зявився, але від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області відносно позову заперечують, про що надали відповідне заперечення, з проханням про розгляд справи без їх участі.

Встановлено, що позивач є потерпілим 3-ої категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року - відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що стверджується копією посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, копією рапорту позивача, довідкою з місця проживання.

Позивач з. 01 січня 1999 року по 23 лютого 2007 року працював в КСП „Олевське, що розміщується на території гони гарантованого добровільного відселення, а саме в с. Замисловичі Олевського району Житомирської області та яке фінансується стосовно зазначених виплат відповідачем і отримував щомісячно по місцю роботи доплату в розмірі 10,50 грн. відповідно до постанови КМ України від 26 липня 1996 року №836, що стверджується довідками з місця роботи, обставинами, зазначеними у запереченні відповідача.

Крім того, позивач отримував допомогу в розмірі 2,10 грн. за проживання на території радіоактивного забруднення з 01 січня 2009 року по 01 березня 2010 року , що стверджується довідкою з місця проживання, довідкою відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, вважаю, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з яких слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується щомісячна грошова допомога на придбання чистих продуктів харчування у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 % від мінімальної заробітної плати, а також виплачується щомісячна грошова доплата заробітної плати - в розмірі двох мінімальних заробітних плат, яка встановлена на час виплати. Допомога та доплата нараховуються та виплачуються за місцем проживання та роботи.

В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри допомоги та доплати. Виплата допомоги та доплати по постанові КМ України від 26. липня 1996 року № 836 є неправомірними, оскільки постанова суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини. Також в ст. 22 Конституції України зазначено що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускають звуженню змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян.

Відповідно до п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року № 936 слідує , що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Таким чином відповідач неправомірно обмежував позивача у його праві на отримання допомоги та доплати в розмірах, зазначених в ст. ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушив його право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні за період з 01 грудня 2008 року по даний час становить:

-з 01.12.2008р. 605.00 грн

- з 01.04.2009р. 625.00 грн

- з 01.07.2009р. 630.00 грн

- з 01.10.2009р. 650.00 грн

- з 01.11.2009р. 744.00 грн

- з 01.01.2010р. 869.00 грн

Також ч. 2 ст. .99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до наведеного, позов позивача в частині стягнення допомоги передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає до задоволення в межах річного терміну з 01 березня 2009 року по 01 березня 2010 року у розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця за мінусом одержаний коштів по 2,10 грн. щомісяця , що становить 25,20 грн. ( 12 міс. х 2,10 грн. отриманих коштів = 25,20 грн.), тобто, 3298,40 грн. - 25,20 грн. отриманих коштів = 3273,20 грн. , оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 09 березня 2010 року (тобто в межах річного терміну з дня звернення до суду).

Доплата до заробітної плати, передбачена ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення , належить до соціальних виплат , а не до структури заробітної плати, тому не слід брати до уваги у звязку з їх безпідставністю посилання позивача на ст. 238 КЗпПУ відповідно до якої при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові виплати, орган який розглядає спір , має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи встановлений ст. 99 КАС України річний строк звернення з адміністративним позовом до суду, оскільки позивач звернувся до суду 09 березня 2010 року, не заявив прохання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду та не надав доказів про наявність поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду, тому позовні вимоги про визнання і дій відповідача неправомірними та стягнення 20191,98 грн. недосплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 1999 року по 01 липня 2005 року задоволенню не підлягають та в зазначеній частині позову слід відмовити за безпідставністю.

Кошти за ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Наслідок Чорнобильської катастрофи підлягають стягненню з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, оскільки

саме відповідач проводить виплати зазначених коштів.

Керуючись ст. 22 Конституції України, », ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.199ІІ року ( з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11,71, 86, 99, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 Миколайовича до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення недовиплачених коштів , передбачених Законом України «Про 1 статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо не донарахування та недовиплати ОСОБА_1 коштів, передбачених ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - неправомірними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області з рахунку № 0584, код 03192610, МФО 811039 УДК Житомирської області на користь ОСОБА_1 3273,20 грн. допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01 березня 2009 року по 01 березня 2010 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області з рахунку № 0584, код 03192610, МФО 811039 УДК в Житомирській області державне мито в сумі 54,40 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 звільнити від сплати державного мита на підставі п. 18 ч; 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

В решті позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_3