Справа № 320/1421/15-а
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.09.2015
Справа № 320/1421/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Мелітополь

Запорізька область

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В., при секретарі - Арифовій Л.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника ВК Мелітопольської міської ради ОСОБА_2,

представника Мелітопольської міської ради ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_3 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т АН О В И В :

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду із адміністративним позовом. Остання неодноразово уточнювала позовні вимоги. В останній позовній заяві вона просить суд визнати протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради та ВК Мелітопольської міської ради у частині невиконання обов'язків, покладених нормативно-правовими та іншими актами, що визначають повноваження у сфері управлінської діяльності, а саме невиконання вимог ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 7, 15 Закону України «Про звернення громадян», що призвело до порушення її права на охорону здоров'я на сприятливе навколишнє середовище, стягнути з Мелітопольської міської ради на її користь компенсацію спричиненої майнової шкоди в розмірі 772 гривень, моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 182 грн. 70 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 28 листопада 2014 року на території Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 15, її покусав безнаглядний собака, у звязку із чим позивачка була вимушена звернутись до медичного закладу за відповідною допомогою. 05.01.2015 та 20.01.2015 року ОСОБА_5 звернулася зі скаргами до ВК Мелітопольської міської ради, в яких просила провести перевірку по факту порушення посадовими особами Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого Постановою КМУ від 22.03.2001 року № 270 при розгляді її скарги від 01.12.2014 року. Однак, в результаті бездіяльності відповідача в частині невиконання ним обовязків, які покладені на нього ст..7 Закону України «Про звернення громадян», а саме: повноваження відносно пересилання ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі в строк не більше 5 днів, було порушено законне право позивача на розгляд її звернень відповідним органом чи посадовою особою. Крім того, позивачка просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання ним обовязків, покладених на нього ст..15 Закону України «Про звернення громадян», а саме: відповідь відповідача від 03.02.2015 року не містить посилання на порядок оскарження прийнятого рішення та не містить посилання на Закон. Крім того, позивачка просить суд визнати протиправною бездіяльність ВК Мелітопольської міської ради в частині невиконання ним обовязків, передбачених ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме: невиконання ВК Мелітопольської міської ради обовязків, покладених на нього Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого Постановою КМУ від 22.03.2001 року № 270, які визначають повноваження по розслідуванню протягом 10 днів. Позивачка вважає, що були порушені її права розгляд нещасного випадку прокуратурою, органом досудового розслідування та іншими організаціями.

До участі у справі у якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_3 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити уточнений адміністративний позов, який надійшов до суду 25 серпня 2015 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки до компетенції ОСОБА_3 не відноситься вирішення тих питань, які зазначив позивач.

Представник відповідачів ОСОБА_6 комітету Мелітопольської міської ради та

Мелітопольської міської ради також позов не визнала, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідачів ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно ВК Мелітопольської міської ради отримав скаргу позивача від 01.12.2014 року. 02.12.2014 року ця скарга була перенаправлена до ММРЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго». 05.01.2015 року позивачка повторно звернулася зі скаргою до ВК Мелітопольської міської ради. Крім того, 23.01.2015 року на адресу ВК Мелітопольської міської ради надійшла скарга позивачки (20.01.2015) в додаток до скарги від 05.01.2015 року з аналогічним викладенням питань. Представник відповідачів вважає, що ВК Мелітопольської міської ради діяв в межах повноважень відносно кожного питання, що викладені у зверненнях ОСОБА_5 від 05.01.2015, 20.01.2015 та ним були вжити всі дієві заходи. Відносно вимог щодо шкоди - позивач не зазначив, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її було заподіяно.

Суд, заслухав пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним адміністративний позов задовольнити частково.

Судом встановлено, що 28 листопада 2014 року на території Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 15, позивачку покусав без наглядний собака. В результаті цієї події позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді саден, перенесла нервовий шок. Після даного інциденту позивачка звернулась до медичного закладу, де їй було надано медичну допомогу та призначений курс лікування, що підтверджується копією супровідного листка КУ «Мелітопольська станція швидкої (екстреної) медичної допомоги» № 48, копією епікризу № 11321 та копією повідомлення про нещасний випадок невиробничого характеру від 28.11.2014 року.

01.12.2014 року позивачка звернулася зі скаргою до ВК Мелітопольської міської ради відносно прийняття відповідних заходів у відношенні посадових осіб Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», які не подбали про безпеку оточуючих, т.я. в результаті бездіяльності посадових осіб позивачці була заподіяна моральна та матеріальна шкода (а.с.4).

02.12.2014 року ВК Мелітопольської міської ради на адресу начальника Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» направив скаргу ОСОБА_5 для розгляду (а.с.6).

05.01.2015 року позивачка направила звернення до ВК Мелітопольської міської ради, в якій повідомила, що начальник Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго»не надав їй письмової відповіді на скаргу.

20.01.2015 року позивачка направила скаргу на адресу ВК Мелітопольської міської ради щодо необхідності проведення перевірки по факту порушення посадовими особами Мелітопольського міського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» на предмет виконання посадовими особами законодавства про звернення громадян і про охорону праці /а.с.5/.

26.01.2015 року ВК Мелітопольської міської ради направив позивачці інформацію обліку нещасних випадків невиробничого характеру на запит від 20.01.2015 року (а.с.22).

29.01.2015 року начальник відділу охорони здоровя Мелітопольської міської ради ОСОБА_7 направив на адресу позивачці повідомлення про розгляд звернення від 05.01.2015 року (а.с.9).

03.02.2015 року на адресу ОСОБА_5 було направлено повідомлення про те, що ВК Мелітопольської міської ради не має законних підстав для проведення перевірки ММРЕМ з питань додержання законодавства про охорону праці, та було рекомендовано звернутися до Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Запорізькій області з обґрунтованою скаргою щодо порушення вимог законодавства про охорону праці /а.с.7-8/.

Згідно відповіді ММРЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 06.01.2015 року вбачається, що проведеним службовим розслідуванням стосовно звернення ОСОБА_5, було встановлено, що громадянку ОСОБА_5 дійсно вкусив собака, але не на території ММРЕМ, а за її межами. Крім того, ММРЕМ не має службових собак, які б охороняли територію. Таким чином, було встановлено що ОСОБА_5 вкусив приблудний собака за територією ММРЕМ /а.с.13/.

Згідно ВИСНОВКУ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області № 1914 за результатами перевірки матеріалів від 18.02.2015 року, було встановлено, що 28.11.2014 року приблизно о 12 годині громадянку ОСОБА_5 на території ММРЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», розташованого за адресою: м.Мелітополь, вул..Фрунзе, 15, вкусив собака. Встановити власника собаки неможливо, т.я. собака є приблудним (а.с.37).

Згідно відповіді ВК Мелітопольської міської ради від 21.04.2015 року на цей час програм з охорони тваринного світу та регулювання чисельності безпритульних тварин в м.Мелітополі немає (а.с.75).

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено та не заперечується сторонами, що 28.11.2014 року приблизно о 12 годині громадянку ОСОБА_5 на території ММРЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», розташованого за адресою: м.Мелітополь, вул..Фрунзе, 15, вкусив приблудний собака.

Представником Мелітопольської міської ради та ВК Мелітопольської міської ради зазначене не спростовано. Будь-яких доказів тому, що спричинення майнової шкоди позивачці стало саме з її вини - відповідачем не надано.

У ВК Мелітопольської міської ради відсутня програма з охорони тваринного світу та регулювання чисельності безпритульних тварин в м.Мелітополі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності визнання протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради у частині не виконання обов'язків, покладених на них нормативно-правовими та іншими актами, що визначають їх повноваження у сфері управліньської діяльності, а саме невиконання вимог ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до порушення права ОСОБА_5 на охорону здоров'я та на сприятливе навколишнє середовище.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Стаття 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», захист населення від інфекційних хвороб, спільних для тварин і людей (зооантропонозних інфекцій), забезпечується проведенням ветеринарно-санітарних, протиепізоотичних, профілактичних і протиепідемічних заходів під час догляду за тваринами, виробництва, переробки та реалізації продукції тваринництва, дотриманням усіма господарюючими суб'єктами вимог ветеринарних, санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм, а також контролем місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за їх дотриманням. З метою запобігання виникнення та поширення зооантропонозних інфекцій серед людей місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування: затверджують комплексні програми і плани профілактики та боротьби з цими інфекціями; затверджують правила утримання тварин у домашніх умовах, виділяють і облаштовують на територіях населених пунктів місця для їх вигулювання, забезпечують відлов, тимчасове утримання та регулювання чисельності бродячих тварин; забезпечують систематичне проведення дератизації на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах.

У відповідності до п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, регулюванню чисельності підлягають безпритульні тварини, які заподіюють шкоду компонентам природного середовища, життю, здоров'ю та майну громадян, майну юридичних осіб; заподіюють шкоду сільському, лісовому, мисливському і (або) рибному господарству; завдають клопоту мешканцям населених пунктів; створюють загрозу чи перешкоджають транспортному руху, функціонуванню ліній електромережі, промислових і військових об'єктів; народилися з відхиленнями у фізичному розвитку, хворі або є носіями збудників хвороб, небезпечних для життя і здоров'я інших тварин чи людей; чисельність яких загрожує санітарно-епідеміологічному благополуччю населення; створюють загрозу виникнення епізоотій.

Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову. Подальше обстеження виловлених безпритульних тварин, проведення процедур з ними і вирішення питання власності на них здійснюються відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Для забезпечення вилову та тимчасової ізоляції собак, котів та інших домашніх тварин органами місцевого самоврядування можуть створюватися комунальні служби або підприємства з питань утримання та поводження з тваринами в населених пунктах відповідно до місцевих програм регулювання чисельності тварин у населених пунктах.

Згідно з вимогами ст..7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення

Таким чином суд вважає, що вимоги позивачки про визнання бездіяльності ВК Мелітопольської міської ради противоправною відносно звернень від 05.01.2015 року, 20.01.2015 року, відповіді від 03.02.2015 року, невиконання обовязків, покладених на нього Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру є необґрунтованими, оскільки дії відповідача відповідають вимогам діючого законодавства.

Суд з приводу задоволення позовних вимог ОСОБА_5 в частині компенсації спричиненої майнової шкоди в розмірі 772 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень зазначає наступне:

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок, та є вина зазначеної особи.

Відповідно до положень ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом було встановлено та не заперечується сторонами, що 28.11.2014 року приблизно о 12 годині громадянку ОСОБА_5 на території ММРЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», розташованого за адресою: м.Мелітополь, вул..Фрунзе, 15, вкусив бродячий собака.

Представником Мелітопольської міської ради та ВК Мелітопольської міської ради зазначене не спростовано. Будь-яких доказів тому, що спричинення майнової шкоди позивачці стало саме з її вини - відповідачем не надано.

Суд з матеріалів справи вбачає товарні чеки, згідно яких позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 447 грн. 85 коп. /а.с.44-45/

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд вважає, що позивачці за даних обставин була спричинена моральна шкода, яка виразилась у фізичному болі, перенесеному нервовому шоці, зміненому нормальному способу життя, необхідності проходити медичні обстеження та лікування. Суд також враховує і той факт, що на утриманні позивачки знаходиться мати у віці 95-років, а у звязку з подіями, які мали місце 28.11.2014 року людина похилого віку не отримувала необхідний догляд. З огляду на зазначене суд вважає, що наслідки бездіяльності Мелітопольської міської ради спричинили моральну шкоду, що нанесена позивачці та приходить до висновку про наявність права у ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав в сумі 3000 (три тисячі) грн..

На підставі викладеного, керуючись 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_3 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково:

Визнати протиправною бездіяльність Мелітопольської міської ради у частині не виконання нею обов'язків, покладених на неї нормативно-правовими та іншими актами, що визначають її повноваження у сфері управлінської діяльності, а саме невиконання вимог ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п. 4, 6 Порядку проведення заходів, необхідних для скорочення чисельності тварин, які становлять небезпеку, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 425 від 28 вересня 2010 року, ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 7, 15 Закону України «Про звернення громадян», що призвело до порушення права ОСОБА_5 на охорону здоров'я на сприятливе навколишнє середовище.

Зобовязати Мелітопольську міську раду виконати вимоги зазначених нормативно-правових актів та вжити дієвих заходів з відлову безпритульних собак на території м.Мелітополя.

Стягнути з Мелітопольської міської ради на користь ОСОБА_5, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, компенсацію спричиненої майнової шкоди в розмірі 447 /чотириста сорок сім/ грн.. 85 коп. гривень та моральної шкоди в розмірі 3000 /три тисячі/ грн. 00 коп..

В іншій частині вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_3 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області відмовити.

Стягнути з Мелітопольської міської ради (Запорізька область, м. Мелітополь, вул. К. Маркса, буд. 5), на користь ОСОБА_5, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп..

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Колодіна