Справа № 2-а-956/11
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2011-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Солом'янський районний суд міста Києва
________________________________________________________________
Справа 2-а-956/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2011

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевченко Л. В.,

при секретареві Прохоровій К. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ Хмельницького взводу по ОДАЗ прапорщика міліції ОСОБА_2, УДАІ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ДПС ДАІ Хмельницького взводу по ОДАЗ прапорщика міліції ОСОБА_2 (в подальшому відповідач-1), УДАІ УМВС України в Хмельницькій області (в подальшому відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.03.2010 о 10:30 позивач, керуючи службовим автомобілем «ВАЗ-2104», державний номер НОМЕР_1, рухався на 315 км автодороги Стрій-Знам»янка. Був зупинений інспектором ДПС ДАІ Хмельницького взводу по ОДАЗ прапорщиком міліції ОСОБА_2 М, який склав протокол серії ВХ № 118936 від 03.03.2010 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та виніс постанову серії ВХ № 187952 про притягнення його до адміністративної відповідальності, в яких зазначив, що ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знака 5.16 (напрямок руху по смугах) і здійснив рух з крайньої лівої смуги прямо тоді, як знак вимагає рух ліворуч

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки він рухався з дотриманням усіх вимог та знаків ПДР. Під час зупинки автомобіля інспектор чітко не відрекомендувався, не ознайомив з його правами та обовязками відповідно до Конституції України, не навів жодних доказів, які б довели його винність у порушенні ПДР, взяв документи та пішов до свого автомобіля для оформлення протоколу. Також позивач зазначив, що не дивлячись на його непогодження з протоколом про адміністративне правопорушення та пояснення, відповідачем все одно було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. У звязку з цим позивач просить скасувати постанову серії ВХ № 187952 від 03.03.2010 та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 58).

Суд за згодою позивача ухвалив продовжити судовий розгляд справи за відсутності відповідачів в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 03.03.2010 відповідачем-1 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 о 10:35 на 35 км автодороги Стрій-Знам»янка, керуючи автомобілем ВАЗ-2104, державний номер НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знака 5.16 (напрямок руху по смугах) і здійснив рух з крайньої лівої смуги прямо тоді, як знак вимагає рух ліворуч, чим порушив вимогу дорожнього знака 5.16 Правил Дорожнього руху (а.с. 5).

Відповідачем-1 03.03.2010 винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Уповноваженою посадовою особою, що має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП є посадова особа органу внутрішніх справ (ст. 255 КУпАП). Згідно з ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, також покладено на органи внутрішніх справ (міліцію). Отже, адміністративне стягнення накладене на позивача правомочним органом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачі жодних доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, і які б спростовували твердження позивача, суду не надали.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем-1 при винесенні постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про адміністративне правопорушення, не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався ОСОБА_1

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Враховуючи те, що при винесенні постанови від 03.03.2010 інспектор ДПС припустився порушень порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, зазначена постанова підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають, оскільки адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення. Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється лише на спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 222, 251, 254, 255, 256, 268, 280, 283, 289 КУпАП, постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», статтями 2, 69-71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення ВХ № 187952 від 03 березня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу скасувати.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова у повному обсязі складена 11 березня 2011 року.

Головуючий