Справа № 2-а-1212/10
Суддя: Суркова В. П.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-а-1212/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

29 листопада 2010 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Владиченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Гіглаєвича до Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області, інспектора ДПС Ульяновського взводу ДПС при Управлінні ДАІ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області та інспектора ДАІ ОСОБА_2, в якому зазначив, що постановою від 03.09.2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення дозволеної швидкості руху. Посилаючись, що швидкість він не перевищував, при фіксації порушення був застосований прилад «Беркут», який не має функцій відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, а виміряна ним швидкість належала автомобілю SRODA, який рухався за його автомобілем. Просить визнати дії інспектора неправомірними, скасувати постанову про адміністративне правопорушення, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов, пояснив, що згідно спідометру швидкість була 77 км/год, з показами радару, яким було зафіксовано швидкість у 100 км/год не згоден.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що стало підставою для розгляду справи за його відсутності на підставі наявних доказів, відповідно до ст. 128 ч. 4 КАС України.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено таке.

03.09.2010 року інспектором ДПС ОСОБА_2 складено протокол щодо ОСОБА_1, відповідно до якого відповідач 03.09.2010 року о 18.45 годині на автомобілі CHEVROLET, реєстраційний номер НОМЕР_1 на 595 км автодороги М-12 в смт. Новоархангельськ перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 40 км/год.. Рухався з швидкістю 100 км/год.

Зазначений протокол ОСОБА_1 підписано з вказівкою про незгоду. Більш докладних заперечень про причини незгоди не вказав.

Відповідно до протоколу швидкість руху вимірювалася за допомогою радара «Беркут» 0801159.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

Посилання позивача на неприпустимість використання радару «Беркут» для вимірювання швидкості, оскільки він не має функцій фото чи відеозйомки, не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 251 КУпаП доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані можуть встановлюватися, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, з аналізу даної норми закону вбачається, що законодавець розподіляє поняття «технічний прилад» та «технічний засіб, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису», та дозволяє використання обох. Жодною нормою законів України застосування радару «Беркут» для вимірювання швидкості руху не заборонено.

Пункти 7.6, 28.8 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС від 27.03.2009 року № 111 (далі Інструкція) вказують, що при несенні служби працівник ДПС відповідно до норм чинного законодавства має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР, а отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів. Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил (у тому числі Правил дорожнього руху), належать до сукупності доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п. 20.1, 20.2 Інструкції технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями та методичними рекомендаціями про порядок їх використання. Забороняється користування лише технічними засобами та приладами, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув.

Використання кіно-, фото-, відео- та звукозаписувальної техніки є обовязковим виключно під час оформлення матеріалів ДТП, а у інших випадках використання такої техніки допускається з метою запобігання конфліктним ситуаціям, об'єктивного розгляду справ, а також як допоміжний засіб для попередження протиправних дій та розкриття правопорушень (п. 28.9 Інструкції).

Стаття 11 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 71 КАС України обовязок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається.

Вказівки позивача на те, що згідно спідометру його автомобілю швидкість становила 77 км/год., суд до уваги не бере, оскільки це слідує лише з пояснень ОСОБА_1, який прямо зацікавлений у результаті розгляду справи, належних доказів ані дійсності показів спідометра, ані його справності не надано.

Посилання позивача на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені прізвища та адреса свідків, необґрунтовані, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений свідок ОСОБА_3, його адреса, а також його особиста підпис.

Таким чином, суд не вбачає жодних порушень чинного законодавства, допущених відповідачем при фіксації правопорушення та складанні протоколу.

03.09.2010 року інспектором ДПС ОСОБА_2 на підставі протоколу винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Копію зазначеної постанови ОСОБА_1 отримав 03.09.2010 року.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена, зокрема, за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., врегульована швидкість транспортних засобів у населених пунктах не більше 60 км/год.

Таким чином, суд не вбачає порушень чинного законодавства в діях інспектора ДПС при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, доводи позивача не переконливі та не підтверджені жодними доказами, а заперечення носять виключно формальний характер та не спростовують факту скоєння правопорушення.

За вищевказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 158, 160-163, 171-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 Гіглаєвича до Управління УМВС України в Кіровоградській області, інспектора ДПС Ульяновського ДАІ УМВС України в Кіровоградській області Жука Володимира Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Суркова