Справа № 2а-459/11/1370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року м. Київ К/9991/5368/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Вербицької О.В., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011

у справі № 2а-459/11/1370 Львівського окружного адміністративного суду

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова

до громадянки ОСОБА_4

треті особи: 1. Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області

2. Публічне акціонерне товариство Комерційного банку «Приватбанк» в особі філії «Західне головне регіональне управління»

про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2012 адміністративний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 74540,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 постанову суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення цим судом норм процесуального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для звернення податкового органу до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів стала інформація, викладена в листі від 31.08.2010 № 9/2074 за підписом начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області, направленого у відповідь на запит ДПА у Львівській області від 28.04.2010 № 9504/10/17-108/174, про те, що податок з власників транспортних засобів у загальній сумі 74540,00 грн. при реєстрації за ОСОБА_4 автомобілів марки Mercedes-Benz Sprinter 312D, державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску, та MAN L2000, державний номер НОМЕР_2, 1998 року випуску, перша реєстрація яких в Україні здійснена 05.03.2010, не був сплачений.

Пунктом 10 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» (втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (далі - Закон № 1963-XII, втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України) у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з абзацами 1 та 2 ст. 5 Закону № 1963-XII податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується: фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд;

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (абзац 6 цієї статті).

У судовому процесі встановлено, що відповідно до постанови старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 25.03.2011 громадянку ОСОБА_4 визнано потерпілою у кримінальній справі, порушеній щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за фактами зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень; підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених частинами 1 та 3 ст. 358, частиною 3 ст. 364, частиною 1 ст. 365 Кримінального кодексу України. Одним із епізодів був щодо незаконної реєстрації транспортних засобів автомобілів марки Mercedes-Benz Sprinter 312D, державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску, та MAN L2000, державний номер НОМЕР_2, 1998 року випуску на ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому процесі встановлено факт несплати ОСОБА_4 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації вказаних автомобілів, а податковий обов'язок є безумовним.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, послався на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 25.03.2011, якою ОСОБА_4 визнана потерпілою у кримінальній справі, порушеній щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, визнавши за цією постановою преюдиційного значення при встановленні обставин щодо реєстрації зазначених вище автомобілів.

Однак, такі висновки є правильними лише частково.

Згідно з частинами першою, четвертою ст. 72 КАС України підставою для звільнення від доказування обставин в адміністративному судочинстві є встановлення обставин судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, вирок суду у кримінальній справі, постанова суду у справі про адміністративний проступок, які (зазначені судові рішення) набрали законної сили. З огляду на це поширення на постанову слідчого преюдиційного значення апеляційним судом та визнання встановленого факту незаконної реєстрації автомобілів за ОСОБА_4 при відсутності з її боку волевиявлення на це не відповідає вище наведеним процесуальним нормам.

Пунктом 3 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» встановлений обов'язок платників податків і зборів (обов'язкових платежів) поміж іншим сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

В разі невиконання платником податків (зборів) податкового обов'язку контролюючий орган вправі застосувати передбачені законом процедурні заходи, спрямовані на забезпечення його виконання, в тому числі і звернення до суду з позовом про стягнення суми податку до відповідного бюджету.

У той же час, стягненню не сплаченої платником суми податкового зобов'язання у судовому порядку передують процедури, визначені нормами Податкового кодексу України (з позовом про стягнення з ОСОБА_4 податку ДПІ звернулась до суду 12.01.2011), як-то: визначення податкового зобов'язання, його узгодження, направлення податкової вимоги.

Так, відповідно до пункту 58.1 ст. 58 ПК у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 59.1 ст. 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 95.1 ст. 95 ПК орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 цієї статті).

З огляду на те, що податковий орган не здійснив вище перелічені дії, які передують стягненню податкового боргу, звернення до суду з таким позовом є передчасним.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції правильно вирішив спір безвідносно до висновків, якими рішення про відмову в задоволенні позову обґрунтоване.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписІ.Я. Олендер