Справа № 2-а-512/10
Суддя: Беркута Л. Г.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Решетилівський районний суд Полтавської області
Справа № 2-а-512/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2010року Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Беркути Л.Г.

при секретарі Захарченко Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі про перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю особам, віднесеним до категорії І інвалідам ІІ групи

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку їй щомісячної додаткової пенсії незаконними, зобов»язати відповідача здійснити їй, як інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з 22.05.2008 року перерахунок додаткової пенсії у розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з урахуванням проведених виплат здійснити відповідні виплати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи Зазначає, що відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на одержання додаткової пенсії у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Одначе відповідач нараховує та виплачує їй пенсію у розмірі, меншому, ніж передбачено законом. Вона зверталася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, але отримала відмову.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області подав до суду заперечення на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що при призначенні пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, він керується постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», № 654 від 16.07.2008 року « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та № 530 від 28.05.2008 року, які і визначають конкретні розміри державної та додаткової пенсії особам, віднесеним до 1 категорії інвалідам ІІ групи. Пенсія позивачці призначена та виплачується згідно з вимогами зазначених вище постанов КМУ. Разом з тим відповідачем і не заперечується, що згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими: по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком, одначе відповідач не вважає цей Закон законом прямої дії, оскільки він не передбачає механізму реалізації права. Крім того відповідач посилається на відсутність коштів для виплати позивачу пенсії у визначеному ним розмірі.

В судове засідання позивачка та представник позивача не з»явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просив суд слухати дану справу без його участі.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторони на підставі наявних справі доказів.

Судом встановлено, що згідно ксерокопій посвідчення серії А № 104421, вкладки № 028190 до посвідчення серії А № 104421, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки МСЕК серії МСЕ № 028811 позивачку ОСОБА_1 віднесено до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (а.с.5).

Із заперечення відповідача вбачається, що відповідачем призначена позивачці пенсія по ІІ групі інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи в порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, № 654 від 16.07.2008 року та № 530 від 28.05.2008 року.

Вирішаючи питання про наявність чи відсутність у відповідача підстав для нарахування та виплати позивачу державної додаткової пенсії в розмірі, зазначеному в позовній заяві, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1,2 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообо»язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створення мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Стаття 8, 22 Конституції України закріплюють принцип верховенства права та гарантованості конституційних прав і свобод, забороняють при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод.

Статтею 49 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( далі Закон № 796-ХІІ) передбачено, що пенсії особам віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії І, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, зі змісту статті 50 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами і приходить до висновку, що за умови, коли розмір пенсії встановлений одночасно Законом № 796-ХІІ та зазначеними вище постановами КМУ, які є підзаконними актами, застосуванню підлягає законодавчий акт, що має вищу юридичну силу, тобто, в даному випадку Закон № 796-ХІІ. Отже, протягом спірного періоду при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідач повинен був керуватися положеннями Закону № 796-ХІІ, а не постанов Кабінету Міністрів України.

Законом України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 54 Закону України Закону « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення мінімальних орозмірів пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв»язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, було ви/кладено в такій редакції:

«…для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв»язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою:

по І групі інвалідності 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

по ІІ групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

по ІІІ групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008року № 10-рп/2008 положення п.41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним).

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з положень ч.2 ст. 152 Конституції України та зазначеного вище рішення Конституційного Суду України, управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області , починаючи з 22.05.2008 року, тобто з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008, мав діяти відповідно до вимог ст. 50 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і нараховувати та здійснювати виплату позивачу додаткову пенсію у розмірі, передбаченому цим законом.

У 2009-2010 роках базовий закон Закон України« Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не був скасований, змінений чи визнаний неконституційним, а тому протягом цього періоду, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, відповідач не мав законних підстав керуватися постановами Кабінету Міністрів України, а повинен був керуватися зазначеним вище Законом.

Вирішуючи питання щодо порядку здійснення виплат, суд виходить з необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст.28 Закону України « Про загальнообо»язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсії за вікои встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом. Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір, або встановлював інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання пенсії та додаткової пенсії, передбаченої ст.ст. 50,54 Закону України« Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на відсутність джерела фінансування спірного підвищення до пенсії суд також не приймає до уваги і визнає їх безпідставними, оскільки відсутність коштів не може бути обґрунтуванням правомірності невиконання своїх законних та конституційних зобов»язань перед позивачем.

Відповідачем в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов»язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії в належному розмірі.

Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов»язань, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірним дій або бездіяльність відповідача.

Таким чином суд приходить до висновку про незаконність відмови відповідачем позивачу у перерахунку та виплаті належної йому додаткової пенсії і вважає позов таким, який підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8, 19, 22, 46, 55, 64, 95, 124, 152 Конституції України, ст.ст.49, 51 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», статтями 7,8,9,10,11,71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі про перерахунок та виплату додаткової пенсії як інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області у перерахуванні та виплаті з 22.05.2008 року позивачці ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області із врахуванням проведених виплат здійснити за період з 22 травня 2008 року перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування». .

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Решетилівський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя