Справа № 694/857/15-а
Суддя: Гончаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/857/15-а
ПОСТАНОВА

іменем України

21.09.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарях Літвін Н.М.,Матвієнко А.А.,Блискавці А.С.

з участю:представників позивача ОСОБА_1,ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Звенигородка справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Черкасириба 2011» до Княжицької сільської ради, третя особа без самостійних вимог: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.05.2014 року Держаним підприємством «Черкасириба 2011» було надіслано до Княжицької сільської ради клопотання щодо отримання дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтованою площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для ведення аквакультури.

Рішенням сесії Княжицької сільської ради від 09.12.2014 №40-4/УІ у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на зазначену земельну ділянку було відмовлено, у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на майно, під яким підприємство має намір отримати земельні ділянки у постійне користування.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та зазначає наступне.

Згідно Наказу Державного агентства рибного господарства України від 05.03.2012 року №114 з балансу на праві господарського відання ДП Укрриба на баланс ДП «Черкасириба 2011» було передано державне майно (гідротехнічні споруди, стави), в тому числі те, яке знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області. Органом управління даним майном являється Державне агентство рибного господарства України.

Позивачем було надано відповідачу відповідні документи, що підтверджують право власності на майно. Безпідставна відмова відповідача порушує права та інтереси позивача, а також перешкоджає можливості отримання в подальшому в постійне користування земельної ділянки, на якій знаходиться гідротехнічна споруда (став).

Враховуючи наведене, позивач просить суд: визнати протиправним прийняте на сесії Княжицької сільської ради рішення від 09.12.2014 №40-4/УІ в частині відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтованою площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду); скасувати вказане рішення в частині відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку та зобовязати Княжицьку сільську раду надати дозвіл на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтованою площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для ведення аквакультури.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, та пояснили, що оскаржуване рішення сільської ради прийнято законно та скасуванню не підлягає,надали суду письмове заперечення проти адміністративного позову.

Представник третьої особи ОСОБА_6 відділення Фонду державного майна України по Черкаській області в судове засідання не з»явився,про день,час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку,надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності,в якій зокрема зазначили,що згідно з підпунктом а) п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки на яких розташовані будівлі,споруди,інші об»єкти нерухомого майна державної власності.Приналежність будівель та гідротехнічних споруд,що перебувають на балансі ДП «Черкаси риба 2011»,до державної власності підтверджується листом Фонду державного майна України від 20.12.2013 року №10-95-16296.За цих обставин,передача земельних ділянок у користування,повноваження органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з цих питань та перелік необхідних документів визначаються Земельним кодексом України.

За ухвалою суду справу розглянуто у відсутності представника третьої особи ОСОБА_6 відділення Фонду державного майна України по Черкаській області.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Державне підприємство «Черкасириба 2011» створено на підставі наказу Державного агентства рибного господарства України № 194 від 27.09.2011 року (а.с. 10).

Згідно Статуту Підприємства воно засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України і є підзвітним йому (п. 1.1. Статуту).

П. 6 Статуту визначено, що майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Джерелами формування майна Підприємства є майно, передане йому на баланс відповідно до рішення про створення Підприємства.

Наказом Державного рибного господарства України № 114 від 05.03.2012 року передано з балансу ДП «Укрриба» на баланс ДП «Черкасириба 2011» державне майно згідно з додатком 1, зокрема, майно ВАТ «Черкаська РМС»: 7/1 Ставок водопостачальний, 22/1 Ставки зимувальні, 10/1 Ставок Козачанський, 9/1 Ставок Капустянський, 8/1 Ставок нагульний, 23/1 Насосна станція, 21/1 Ставки нерестові, 1/1 Ставок № 1, 11/1 Ставок № 10, 12/1 Ставок № 10а, 13/1 Ставок № 10б, 14/1 Ставок № 11, 15/1 Ставок № 12, 16/1 Ставок № 12а, 17/1 Ставок № 13, 18/1 Ставок № 14, 19/1 Ставок № 15, 20/1 Ставок № 16, 2/1 Ставок № 2, 3/1 Ставок № 7, 4/1 Ставок № 8, 5/1 Ставок № 8а, 6/1 Ставок № 9 ( а.с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що вказане майно є державною власністю та перебувало у віданні Черкаської рибоводно-меліоративної станції, яка була зареєстрована у виконкомі Звенигородської ради народних депутатів, згідно розпорядження № 108 від 28.03.1995 року в с. Княжа, Звенигородського району Черкаської області.

Наказом РВ ФДМУ по Черкаській області від 14.07.1999 року № НОМЕР_1 Черкаська рибоводна-меліоративна станція було перетворено у ВАТ «Черкаська рибоводно-меліоративна станція» (далі ВАТ «Черкаська РМС»).

Згідно плану приватизації ВАТ «Черкаська РМС» не підлягали приватизації та не входили до статутного фонду Товариства наступні обєкти: Насосна станція, Ставок 1, Ставок 2, Ставок 7, Ставок 8, Ставок 8а, Ставок 9, Ставок нагульний, Ставок водопостачальний, Ставок нерестовий, Ставок зимувальний.

Вказане майно, залишилось на балансі підприємства, використовувалось за призначенням, управління цим майном здійснював Державний комітет рибного господарства України.

В подальшому вказані гідротехнічні споруди були передані з балансу ВАТ «Черкаська РМС» на баланс ДП «Укрриба» (наказ державного департаменту рибного господарства від 29.07.2003 року № 201).

ОСОБА_6 відділення Фонду державного майна України по Черкаській області № 11-08-4308 від 21.08.2015 року розяснено, що в процесі приватизації майна рибних господарств шляхом перетворення їх у ВАТ до статутних фондів товариств не увійшли, але залишились на балансі новостворених субєктів господарювання обєкти права державної власності, зокрема, гідротехнічні споруди.

Законодавство, яке діяло в період приватизації вказаних підприємств, в тому числі законодавство у сфері приватизації державного майна, не містило чіткого визначення терміну «гідротехнічні споруди».

Як узагальнююче поняття застосовувалося визначення цього терміну наведеного у ОСОБА_1 обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 року № 252.

Зокрема, у ОСОБА_1 закріплено, що гідротехнічні споруди це споруди, для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди; водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Залежно від галузей, на обслуговування яких вони створені, гідротехнічні споруди можуть бути берегозахісними, водноенергетичними, меліоративними, воднотранспортними, лісосплавними, рибогосподарськими, для водопостачання і каналізації, для використання водних надр, для благоустрою міст, спортивних, естетичних цілей тощо.

Під час приватизації, саме за таким критерієм визначення дані про державне майно рибних господарств, яке вилучалося, були внесені до його інвентаризаційних відомостей, за якими було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру обєктів державної власності.

Відповідно, під час укладання договорів оренди майна субєктами господарювання відомості про майно зазначались у відповідних договорах згідно з відомостями Єдиного реєстру обєктів державної власності.

З набранням чинності Закону України «Про аквакультуру» 01.07.2013 року було закріплено на законодавчому рівні визначення терміну «гідротехнічні споруди» - обєкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибо вловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України ставок це штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Таким чином, на даний час законодавством визначено розмежування понять «ставок» та «гідротехнічні споруди».

Водночас, вказані обєкти державного майна були передані на баланс ДП «Черкасириба 2011» 05.03.2012 року, тобто до набрання чинності Законом «Про аквакультуру», і їх назви зазначені відповідно до відомостей Єдиного реєстру обєктів державної власності, внесених на підставі ОСОБА_1 обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 року № 252, відповідно до якої ставки входили до поняття «гідротехнічні споруди».

14.10.2014 року ДП «Черкасириба 2011» звернулось до Княжицької сільської ради із клопотанням про отримання дозволу на розробку документації із землеустрою на земельні ділянки орієнтованою площею 54,07 га в адміністративних межах Княжицької сільської ради, на правах постійного користування за рахунок земель права державної власності для ведення аквакультури (а.с. 60-61). Додатками до клопотання були і копії правовстановлюючих документів на 17 аркушах.

Однак, рішенням Княжицької сільської ради № 40-4/VI від 09.12.2014 року відмовлено ДП «Черкаси риба 2011» у наданні дозволу на розробку документації, у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на майно, під яким підприємство має намір отримати земельні ділянки у постійне користування (а.с. 8).

Вказане твердження спростовується матеріалами справи. Так, позивачем надано відповідні підтверджуючі документи законного перебування на балансі Підприємства обєктів державного власності ставків, які на час їх передання вважались гідротехнічними спорудами, та насосної станції, розміщених на земельній ділянці орієнтовною площею 54,07 га в межах Княжицької сільської ради.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вказане рішення Княжицької сільської ради є незаконним та підлягає скасуванню.

Позовна вимога про зобовязання Княжицької сільської ради надати дозвіл на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, на правах постійного користування за рахунок земель державної власності для ведення аквакультури, задоволенню не підлягає, оскільки вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ДП «Черкасириба 2011» підлягають до часткового задоволення, рішення Княжицької сільської ради № 40-4/VI від 09.12.2014 року слід визнати протиправним та скасувати. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 11, 159, 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов Державного підприємства «Черкасириба 2011» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте на сесії Княжицької сільської ради рішення від 09.12.2014 №40-4/УІ в частині відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтованою площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З повним текстом постанови особи,які беруть участь у справі,можуть ознайомитись 25 вересня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Київського апеляційного адміністративного суду через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя