Справа № 22-а-962/11
Суддя: Мурлигіна О. Я.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-962/11 10.03.2011
Справа №22а-962/2011 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 70 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого : Козаченко В.І.;

суддів: Довжук Т.С., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання Кулик О.В.

без участі сторін,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до УПФ про визнання протиправною бездіяльність, стягнення недоплаченої суми та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНО В И Л А:

Позивач звернувся у суд з позовом до УПФ, в якому просив відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом прав свобод та інтересів, визнати протиправною бездіяльність, виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу та зобовязати УПФ перерахувати йому як особі, яка має правовий статус дитини війни, (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни" (далі - Закон), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 2007 р. по 2009 р. та забезпечити виплату заборгованості в подальшому.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2010 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УПФ щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії як дитині війни, зобов'язано здійснити йому перерахунок пенсії з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 p., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 року, та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року згідно ст.6 Закону у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком встановленої на відповідний рік на момент виплати. Також зобов'язано в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у відповідності до Закону. В Задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

м.Миколаїв

Законом України від 2 грудня 2010 р. № 2748-VI „Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ ,пов'язаних із соціальними виплатами" (далі - Закон № 2748-VI), який набрав чинності 30 грудня 2010 p., встановлено, що апеляційні скарги щодо справ, пов'язаних із соціальними виплатами, подані до набрання чинності вказаним Законом № 2748-VI, розглядаються апеляційними судами в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положеннями ст. 6 Закону від 18 листопада 2014 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком

Однак, згідно з п. 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. „Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. на цей рік зупинено.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. „Про Державний бюджет України на 2006 рік" виключено п. 17 с. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, протягом 2006 р. Кабінет Міністрів України не приймав рішень на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. „Про Державний бюджет України на 2006 рік". А тому пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., у 2006 р. запроваджені не були.

В свою чергу, п. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. „Про бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону від І 8 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. №6-рп/20І (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. „Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення на 2007 р. дії ст.6| Закону від 18 листопада 2004 р.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., тобто з цього часу відновилось право позивача на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Що стосується нарахування підвищення пенсії за 2008 рік, то підпунктом 2 п. 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 р. „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" норми ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в редакції.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вказані щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Після чого положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. знову почали діяти в їх первинній редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Окрім цього, статтею 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 70 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів надано право в 2009 р. та в 2010 р. встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є 1 розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 р. дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, |визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни з 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Повно та всебічно дослідивши обставини спору і давши належну оцінку наявним доказам, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, задовольнивши позовні вимоги частково, суд першої інстанціїприпустився помилки в частині зобов'язання в подальшому нараховувати та виплачувати ОСОБА_3 підвищення до пенсії як дитині війни у відповідності до Закону, фактично зобов'язавши здійснити дії на майбутнє незалежно від можливих змін у законодавстві. Тому, допущену помилку слід виправити постановою судової колегії, |скасувавши в цій частині судове рішення та постановивши нове про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Керуючись ст. ст. 198, 202 КАС України, колегія суддів,

П О СТА НОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2010 р. в частині покладення на ПФУ зобов'язань про проведення перерахунку на майбутнє та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про нарахування та виплату на майбутнє підвищення до пенсії як дитині війни у відповідності до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

В іншій частині зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: