Справа № 22-а-20067/11
Суддя: Антоненко В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 89 06.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

головуючого - судді Антоненко В.1., суддів: Гуля В.В., Таргоній Д.О.,

розглянула у. порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою: управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та визнання дій відповідача неправомірними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

і ' ..Д!

встановила: %

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати відмову відповідача протиправною, поновити пропущений строк для звернення до суду та зобовязати відповідача провести нарахування та виплату на її користь недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за період з 2006 року по вересень 2009 року в сумі 3 602 грн. 60 коп. а з жовтня 2009 року щомісяця на весь період чинності ст. 6 Закону.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивачки недоплаченої щомісячної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 25 грудня 2008 року. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України у Києво-Святошинському районі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФ України у Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачка має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте така надбавка у 2006-2007 роках їй не виплачувалась, а у 2008-2009 роках виплачувалась їй у значно меншому розмірі.

Ухвалюючи постанову про частГбв^чадотаІ9'Шя'Шзбв із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст. 6 За ону ^України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, jie у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило ~ протиправну бездіяльність.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов»язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не - розглядались.

Інших доводів, які б спростовували зроблені судом висновки, в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у хвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області відхилити, а постанову Києво-Святошинського * районного суду Київської області від 29 січня 2010 року залишити без змін.