Справа № 2-а-1274/11
Суддя: Слоквенко Г. П.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1274/11
Провадження № 2-а/438/2577/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

"29" вересня 2011 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Слоквенка Г.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобовязання перерахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, зобовязання перерахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який має 2-гу групу інвалідності та відноситься до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи є інвалідом 2-ї групи та відноситься до 1-ї категорії осіб внаслідок захворювання, повязаного з катастрофою на ЧАЕС, отримує пенсію, призначену у відповідності з Законом України №796-ХІІ від 28.09.1991 року Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі-Закон №796-ХІІ) та відповідно до ст.48 якого має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Ухвалою судді від 22 вересня 2011 року відкрито скорочене провадження за даним адміністративним позовом, оскільки позивачем заявлено вимоги в межах встановленого ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що починаючи з 2004 року Міністерство праці та соціальної політики України є головним розпорядником коштів, які направляються на компенсаційні виплати, доплати та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та регламентуються Бюджетним кодексом України. Виходячи з фінансових ресурсів державного бюджету, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України», Кабінету Міністрів України надавалося право встановлювати розміри соціальних виплат громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян.

Позивач є інвалідом 2-ї групи за захворюванням, яке повязане з Чорнобильською катастрофою, та відноситься до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і має право на одержання щорічної грошової допомоги на оздоровлення на підставі ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХП. Крім того, позивач визнаний інвалідом війни 2-й групи на підставі ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний Закон доповнено ст.71, згідно з якою дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рП визнано неконституційними положення п.28 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені зміни в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цьому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначається, що Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів та при прийнятті Закону України «Про Державний Бюджет України» мають бути дотриманні принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна пільги, компетенції і гарантії стабільність, а також збереження.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії Законів України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, що свідчить про те, що при вирішенні спірних правовідносин, які виникли між сторонами у справі, слід керуватися нормами спеціального Закону, а не нормами закону, які визнано в установленому порядку неконституційними.

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень, суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законамиУкраїни.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади на можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005 року).

Суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.15 КАС України з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вийти за межі позовних вимог та не зазначити кінцеву дату періоду, за який потрібно здійснити перерахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення, зобовязавши відповідача здійснювати вищезазначені виплати до зміни правового регулювання здійснення нарахування та здійснення вищезазначених виплат в установленому законом порядку або зміни правового статусу позивача.

Відповідачем за 2011 рік позивачеві нарахована щорічна грошова допомога на оздоровлення в відповідно до Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в меншому розмірі ніж передбачено ст.48 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що суперечить діючому законодавству.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач, який віднесений до 1 категорії, як інвалід 2-ї групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою, має законне право відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на одержання щорічної грошової допомоги на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат за 2011 рік, з урахуванням виплат, які було здійснено.

З урахуванням наведених норм законодавства позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання дій неправомірними по нарахуванню щорічної допомоги на оздоровлення в меншому, ніж передбачено законом, розмірі, та зобовязання відповідача здійснити позивачеві перерахунок допомоги на оздоровлення на 2011 рік відповідно до ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАС

України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання перерахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення задовольнити.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі меншому, ніж передбачено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 як особі, яка віднесена до 1-ї категорії та є інвалідом 2-ї групи, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічну грошову допомогу на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоровю, за 2011 рік та в подальшому до зміни правового регулювання нарахування та здійснення виплат в установленому законом порядку чи зміни правового статусу позивача з урахуванням проведених в зазначений період виплат.

Постанова у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після спливу строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя