Справа № 2007/2-а-1420/11
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1420
П О С Т А Н О В А

Іменем України

„29" червня 2011 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

при секретарі КОЗУБ В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в смт. Великий Бурлук справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС УДАІ по обслуговуванню м. Харкова та ОСОБА_2 України молодшого сержанта ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження постанови та визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС БДПС УДАІ по обслуговуванню м. Харкова та ОСОБА_2 України молодшого сержанта ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження постанови та визнання протиправною і скасування постанови від 01 грудня 2010 року серії АХ1 № 024360 по справі про адміністративне правопорушення.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що згідно постанови серії АХ1 № 024360 від 01.12.2010 р. на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. за порушення нібито даною особою п.5.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно постанови, 01 грудня 2010 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 в м. Харків по пр.Московський, не виконала вимоги дорожнього знаку 5.11. В позовній заяві позивач вказує, що вона рухалась, додержуючись правил дорожнього руху. Інспектор ДАІ зупинив позивача і склав протокол за те, що нібито вона «не виконала вимоги дорожнього знаку 5.11 рух для маршрутного транспортного засобу», порушивши тим самим п.8.4 ПДР України. Знаку з такою назвою ПДР України не містять. Знак 5.11 ПДР України називається «смуга для руху маршрутних транспортних засобів».

Пункт 8.4 ПДР містить перелік груп дорожніх знаків, має сім підпунктів. У протоколі не зазначено, який конкретно підпункт позивач порушила, в чому саме полягає порушення.

Знак 5.11 відноситься до групи інформаційно-вказівних знаків, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про разтошування населених пунктів, різних об»єктів, територій, де діють спеціальні правила.

У протоколі інспектор ДАІ всупереч вимогам ст.256 КУпАП не зазначив суті правопорушення, не вказав, в чому конкретно полягає не виконання вимог дорожнього знаку. Зупинивши позивача, інспектор не пояснив суті правопорушення, тому ОСОБА_1 відмовилась підписувати протокол, стверджувала, що правил дорожнього руху не порушувала. Відповідач, на порушення ст.279 КУпАП, розглянув справу на місці, відразу після складання протоколу, не роз»яснив її права, не надав можливості скористатися допомогою адвоката, не надав ніяких доказів вчинення правопорушення. Оскільки позивач висловила свою незгоду з протоколом, інспектор відмовився надати їй можливість викласти у протоколі свої пояснення, відмовився видати їй копію протоколу, а також копію постанови.

За навединих обставин вважає постанову незаконною, оскількі в даній постанові і в протоколі не наведено обставин щодо вчинення правопорушення, не зазначено ніяких доказів. Оскільки копія постанови позивачеві не була вручена на місці розгляду справи, на порушення ст.285 КУпАП, не була надіслана поштою, ознайомитись з її змістом та отримати копію змогла лише після виклику до відділу ДВС, тому не мала можливостей у встановлений строк оскаржити дану постанову. Вказує, що строк на оскарження пропустила з поважних причин і тому просить його поновити.

Позивач ОСОБА_1 в заяві вказала, щоб справа розглядалась без її участі (а.с.05). Суд вважає, можливим розглянути справу у відсутності позивача і це відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.128 КАС України.

Відповідач судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, судову повістку отримано 16 червня 2011 року (а.с.23), але в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Згідно п.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд ухвалив, справу вирішувати на підставі наявних у ній доказів, за відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. За даних обставин суд, керуючись положеннями ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази (в тому числі оглянувши направлену до суду постанову з додатками до неї), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч.1 ст.18 КАС України (із змінами згідно Законом № 808-VI від 25.12.2008 року) передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2010 року посадовою особою - інспектором дорожньо-патрульної служби БДПС ВДАІ м. Харкова, який має спеціальне звання молодший сержант міліції ОСОБА_3 винесена постанова серії АХ1 № 024360, згідно до якої позивач ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, в звязку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. (а.с.09). Згідно вказаної постанови, «01 грудня 2010 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_1, керувала транспортним засобом «Mazda 3», державний номер НОМЕР_1 в м. Харкові по пр.Московський, не виконавши вимоги дорожнього знаку 5.11 рух для маршрутного транспортного засобу», при цьому в даній постанові не вказано: не сформулювано суті правопорушення, не вказано які саме пункти ПДР України порушив водій, також не вказано номер вулиці, де саме керував водій і нібито порушив ПДР України.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух», ПДР України, КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, Інструкції і питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, а тому підлягає скасуванню.

У доданому до постанови протоколі про адміністративне правопорушення інспектором ДПС не зазначено, як було виявлене правопорушення, не зазначено суті правопорушення, не вказано, в чому конкретно полягає не виконання вимог дорожнього знаку, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України. Інспектор ДПС не прийняв до уваги заперечення позивача та його пояснення і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення лише на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення, без посилання на будь-які докази.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-як фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно п.1.11. Розпорядження МВС України № 466 від 21.05.2009 р. «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» передбачено, що працівники Державтоінспекції під час винесення постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватися вимог статей 33, 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень - інспектором ДПС, вчинено низку порушень, а саме: в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, який не визнавав себе винним у скоєнні правопорушення; - крім цього, письмові пояснення позивача при складанні протоколу про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися; жодні свідки правопорушення не допитувались.

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивач отримала копію постанови лише 25 лютого 2011 року, коли була викликана до відділу ДВС (а.с.12), копію протоколу та постанови отримала в ВДАІ Великобурлуцького району 28 лютого 2011 року, позовну заяву до суду подала 03 березня 2011 року, вхід. № 3391 (а.с.02), то суд вважає на необхідне поновити даній особі строк оскарження вказаної постанови.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст.122, п.1 ст.247, ст.ст.288,289,293 КУпАП, ст.ст.6-11, 71, 158-163 КАС України, районний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Строк оскарження постанови поновити.

Визнати протиправною і скасувати постанову інспектора дорожньо-патрульної служби БДПС УДАІ по обслуговуванню м. Харкова та ОСОБА_2 України молодшого сержанта ОСОБА_3 від 01 грудня 2010 року серії АХ1 № 024360 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_4

Постанова виготовлена за допомогою компютерної техніки в нарадчій кімнаті.