Справа № 351/3205/13-а
Суддя: Бородовський С.О. С. О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/3205/13-а
Номер провадження №2-а/351/11/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Бородовський С.О. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов"язання виплатити недоотриману суму компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС, -

В С Т А Н О В И В:

до Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулась ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської РДА з позовом про визнання дій неправомірними та зобов"язання виплатити недоотриману суму компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС.

Суд ухвалив розглянути вказаний позов порядку скороченого провадження на підставі ст. 183-2 КАС України.

Позивачка вказує, що відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інвалід 2 групи. Відповідач виплату згідно ст. 48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не проводить. Згідно ст. 48 ч. 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація за шкоду заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі: інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат. Відповідач мотивує, що виплату позивачу буде проведено згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р., розмір якої не відповідає вимогам ст. 48 вищевказаного закону. Просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його виплатити недоплачену суму компенсації виходячи з розміру 45 мінімальних заробітних плат, яка встановлена Законом України "Про Державний бюджет України" на момент проведення виплати.

30.01.2014 р. відповідач подав заперечення, в якому вказав, що Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено при первинному зверненні виплату одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 цього Закону та Положення про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого наказом МНС України від 31.12.1996 р. № 28 одноразову компенсацію виплачують у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 " Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Законом України "Про Державний бюджет України" на 2012 р. та 2013 р. Міністерству соціальної політики України видатки на виконання судових рішень не передбачено та встановлено, що норми статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету на 2013 рік. Крім того вважає, що позивачка не має права на виплату компенсації, передбаченої ст. 48 вищевказаного Закону, оскільки вона має статус лише потерпілої особи, а не учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року в справі № 1-11/2012 аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Дане рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

В п. 2 постанови Пленуму ВАСУ від 16.03.2012 № 4 Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вказано, що судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Враховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Законом України від 14 червня 2011 року №3491-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Прикінцеві положення доповнені пунктом 4, виходячи із змісту якого, у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 19 червня 2011 року, оскільки опублікуванні в газеті "Голос України" за 18 червня 2011 року №110 (5110).

На виконання пункту 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" №3491-VI від 14 червня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" від 6 липня 2011 року №745, яка відповідно до пункту 5 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" №503/97 від 10 червня 1997 року набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 № З-рп/2012 встановлено, що однією з ознак України, як соціальної держави, є забезпечення загальносуспільних потреб соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадянами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Даним рішенням Конституційного Суду України дано розяснення, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати порядок та розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними в п. 2,3 ст. 116 Конституції України.

У прикінцевих положеннях Закону України "Про Державний бюджет на 2012 рік", Закону України "Про Державний бюджет на 2013 рік" вказано, що у 2012 р. та 2013р. положення ст. ст. 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідні роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач діяв в межах чинного правового регулювання, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов"язання виплатити недоотриману суму компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 159, 161-163, 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

в позові ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов"язання виплатити недоотриману суму компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через Снятинський райсуд.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Бородовський С.О.