Справа № 203/4472/13-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2013-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4472/13-а
Провадження № 2-а/0203/206/2013
П О С Т А Н О В А

29.07.2013 р. Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф. розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом 3 групи, що повязано з роботами на ЧАЕС і, згідно законодавства, має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу у 2012-2013 роках у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо виплати недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради перерахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2012-2013 роки із розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат, як це передбачено ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

26 липня 2013 року представник відповідача подав заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, оскільки призначення та перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення проводився відповідно до вимог чинного законодавства України.

У відповідності до положень ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження

Оцінивши обставини у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, про що свідчить копія посвідчення серії А № 153544 , та є інвалідом третьої групи, що повязано з роботами на ЧАЕС.

Судом також встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, та йому призначена та виплачується щорічна грошова допомога на оздоровлення на підставі Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 ( в редакції Закону від 09.07.2007 року) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам IIІ групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат (при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається моментом її виплати).

Частиною 7 ст. 48 вищевказаного Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Крім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення, передбачених законом виплат.

Так, зокрема, відповідно до ст. 67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього.

Разом з тим, дія ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була зупинена на 2007 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в новій редакції, але Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону визнано неконституційним.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, в даному спорі застосуванню підлягає ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року. Отже, позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Тому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам ІІІ групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян. Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Як вбачається із змісту Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та бюджетної програми "Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення…" виплата щорічної допомоги на оздоровлення потерпілих від Чорнобильської катастрофи проводиться на відшкодування шкоди, завданої здоров'ю визначених законом осіб, внаслідок радіоактивного забруднення території.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. ст. 6 11, 71, 99, 1832 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради по нарахуванню ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення, передбачену ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2012 та 2013 рік з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційна скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ф.Ф. Маймур