Справа № 22-а/0690/3902/11
Суддя: Трояновська Г. С.
Дата ухвалення: 2011-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/3902/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого- судді Трояновської Г.С.,

суддів Миніч Т.І., Забродського М.І.

при секретарі Григоровичу А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області на постанову Романівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Романівському районі про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , -

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом. Просила стягнути з відповідача 3891грн.90 коп. надбавки до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2006року по 31.12.2008 року, визнавши його дії неправомірними.

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області щодо виплати позивачці надбавки до пенсії в розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом на 2007рік.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі просить скасувати зазначену постанову. Посилається на те, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється з Державного бюджету України, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до його складу. Вказує, що Законом України „Про соціальний захист дітей війни не визначений розмір мінімальної пенсії за віком, з якого обчислюється це підвищення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області підлягає до задоволення.

Як зазначено у ч.1 ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 1 січня 2008 року та після 22 травня 2008 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% пенсії за віком.

Відповідно до ч.1ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закону) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, має статус дитини війни, підвищення пенсії отримує в меншому розмірі, ніж передбачено законом (а.с.9). Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивачки щодо її права на 30% надбавку до пенсії.

Доводи Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі щодо неправильного застосування судом положень ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є необґрунтованими, оскільки будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А тому положення ч.3 ст.28 вказаного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленою частиною першою цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

До того ж доплата згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни не змінює характер та категорію призначеної позивачу пенсії, а лише збільшує її розмір. Окрім того, відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого

Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені функції щодо виплати пенсій, а тому доводи управління в апеляційній скарзі про те, що Пенсійний фонд України не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є безпідставними.

Проте, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції не взяв до уваги наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки відповідач в запереченнях на позовну заяву полягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом /а.с.36-40/, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 також і за її вимогами за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Посилання на те, що ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права 30.10.2008 року з публікації в газеті „Києве мій є безпідставними. Позивачка сама стверджує, що про порушення її прав їй офіційно стало відомо з листа відповідача, який датовано 07.05.2009 року /а.с.12/, а тому строк звернення до адміністративного суду з вимогами за 2007 рік нею також пропущено.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного Фонду України в Романівському районі задовольнити.

Постанову Романівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2009 року в частині задоволення позову скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволені вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області щодо виплати їй надбавки до пенсії в розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату їй підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді