Справа № 1407/2-а-5695/11
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1407/2-а-5695/11
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" червня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Некрасовій А.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАЇ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позову зазначав, що 22.05.2011 року інспектор Коблевської роти ДПС ДАЇ УМВС України в Миколаївській області склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу позивач 22.05.2011 року о 18 год. 15 хв. в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, керуючи автомобілем "MERCEDES - BENZ", реєстр, номер НОМЕР_1 , в порушення п. 12.4 ПДР України, перевищив максимальну дозволену для населених пунктів швидкість руху (60 км./год.), рухаючись зі швидкістю 85 км./год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Позивач вважав, що постанова винесена безпідставно та з процесуальними порушеннями, а .саме з підстав:

1.відсутності правопорушення взагалі, оскільки він здійснював рух зі швидкістю не більше 70 км./год.;

2.відсутності належних та допустимих доказів такого порушення.

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1, в судовому засіданні просив про скасування вищевказаної постанови, закривши провадження по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до протоколу серії ВЕ 1 № 097678 та постанови ВЕ 1 № 099867 22.05.2011 року о 18 год. 15 хв. в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, позивач, керуючи ¦автомобілем "MERCEDES - BENZ", реєстр, номер НОМЕР_1, в порушення п. 12.4 ПДР України, перевищив максимальну дозволену для населених пунктів швидкість руху (60 км./год.), рухаючись зі швидкістю 85 км./год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. .

ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка

притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте характер правопорушення вказує на те, що його фіксування можливе лише за допомогою конкретного виду доказів, а саме за допомогою спеціальних приладів, що мають функції фіксування швидкості руху транспортного засобу.

Положення ст. 251 КпАП України носять імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних засобів та приладів, які мають функції фото- кінозйомки, відеозапису і тому лише вони можуть бути використані, як докази по справі.

Доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України є дані приладу для вимірювання швидкості "Іскра", який не має функції фото-, кінозйомки, відеозапису. Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач заперечувала проти порушення Правил дорожнього руху, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких належних та допустимих доказів ні протокол, ні постанова не містить.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП України. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КпАП України встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2) , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КпАП України під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення у зв'язку відсутністю належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення підлягає скасуванню, а справа закриттю в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2,7,11,158-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії ВЕ1 099867 від 22.05.2011 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя