Справа № 22-а-6092/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 травня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про стягнення недоотриманої суми непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіолгогічного контролю,-

В С Т А Н О В И Л А :

24 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про зобов'язання проведення перерахунку і виплати недоотриманих сум доплати непрацюючому пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю за 1999-2008 роки у розмірі 29771 грн. 20 коп. Вимоги обґрунтовувала тим, що їй як непрацюючому пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року має виплачуватися щомісячна грошова доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Постановою Вишгородського районного суду від 12 травня 2009 року позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість як непрацюючому пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачену ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1999 року по 2008 року, в сумі 29771 грн. 20 коп..

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Вишгородським районним суду норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України у Вишгородському Київської області, як непрацюючий пенсіонер. Проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується документами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року Вишгородський район віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться оплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно нищу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було замінено. Згідно з новою редакцією цієї норми громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак, у подальшому ці положення також було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

Таким чином, починаючи з 22.05.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) законодавче регулювання відносин з виплати доплати непрацюючим пенсіонерам проживаючим в зоні посиленого радіоекологічного контролю визначалось ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР), оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна Рада України не встановлювала.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивачка має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер.

Разом з тим суд першої інстанції при постановленні рішення допустив помилку при визначенні періоду, за який належить зобов»язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу недоплачені суми. Так, відповідно до ст. 99 КАС України (на момент постановлення рішення) для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи було встановлено строк в один рік, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у лютому 2009 року, рішення Конституційного суду України № 10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, а тому проводити розрахунок та доплату до пенсії позивачу слід з 22 травня 2008 року, а не з 1999 року.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України № 10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивачки право на доплату до пенсії виникло з 22 травня 2008 року.

Крім того, колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми за період з 1999 року по 2008 року як різницю між фактично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми , яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки відповідача - управління ПФУ у Вишгородському районі Київської області.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 травня 2009 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата щомісячної доплати як непрацюючому пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачену ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши данний період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Виключити із резолютивної частини постанови посилання на стягнення конкретної суми з управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на користь ОСОБА_1 за період з 1999 року по 2008 року, в сумі 29771 грн. 20 коп..

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: