Справа № 22-а/0690/4285/11
Суддя: Трояновська Г. С.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4285/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів Миніч Т.І., Забродського М.І.,

при секретарі Григоровичу А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2009 року , -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зазначала, що проживає на території радіоактивного забруднення в м. Олевську, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, працює . Просив відповідно до ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи стягнути з відповідача допомогу в сумі 2098,80грн. як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01.08.2008 року по 01.08.2009 року та відповідно до ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 31676,40грн. доплати до заробітної плати, як особі, яка працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 01.07.2000року по 01.08.2009 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача неправомірними. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області на користь позивача 2098,80грн. допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01.08.2008 року по 01.08.2009 року відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та 31676,40грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення за період з 01.07.2000року по 01.08.2009 відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стягнуто з відповідача в дохід держави державне мито в розмірі 371,16грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії/а.с.5/. Проживає на території радіоактивного забруднення в м. Олевськ, яке відноситься до в зони посиленого радіоекологічного контролю /а.с.6/, з 18 липня 2000 року працює в Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації , що знаходиться у м. Олевську /а.с.11/.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30% від мінімальної заробітної плати.

Всупереч вимог закону зазначена допомога виплачувалась позивачу в розмірі 1,60грн щомісячно/а.с.19/.

Статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення , виплачується у зоні посиленого радіоекологічного контролю щомісячна грошова доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати , яка встановлена на час виплати. Доплата нараховується та виплачується за місцем проживання.

Дія вказаних норм була зупинена на 2008 рік Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними положення вищевказаного закону щодо зупинення дії наведених норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме норми ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації щодо проведення доплати в розмірах, встановлених зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

Доводи управління щодо правомірності його дій у зв»язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством ,є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Разом з тим, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати позивачу допомоги на придбання чистих продуктів харчування та доплати до заробітної плати, суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості по сплаті таких виплат.

При цьому суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Частково задовольняючи вимоги позивача за ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , суд виходив з того, що вказані виплати є складовою структури заробітної плати, однак зазначені доплати не є частиною заробітної плати, а є самостійними соціальними виплатами.

А тому при задоволенні позову відповідно до ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи судом не було приділено належної уваги питанню дотримання позивачем вимог статей 99, 100 КАС України, якими передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи видно, що суд задовольнив вимоги позивача за ст. 39 Закону за період з 01.07.2000року по 01.08.2009 року . Позивач звернулась до суду 12.08.2009 року.

Отже позивачем не був пропущений встановлений ст.99 КАС України річний строк звернення до суду лише щодо вимог, які випливають з правовідносин, які тривали протягом року до дати звернення до суду. Що ж до правовідносин, які виникли до вказаного періоду, то позивач пропустила строк звернення до суду. Питання про поновлення строку суд не вирішував.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації донарахувати та виплатити ОСОБА_1 коштів, передбачених ст.ст.37,39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 12.08.2008 року по 01.08.2009 року, частково скасувавши постанову суду.

Оскільки задоволено чотири позовні вимоги немайнового характеру, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 34грн. /8,50х4/.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2009 року частково скасувати та ухвалити нову постанову.

Викласти абзац 3-й та 4-й постанови в наступній редакції.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної заробітної плати у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену ст.37 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 12.08.2008 року по 01.08.2009 року та грошову доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка встановлена на час виплати, відповідно до ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з з 12.08.2008 року по 01.08.2009 року.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2000 року по 11.08.2008року /ст.39 Закону/ за пропуском строку звернення до суду.

Викласти абзаци 6-й і 7-й постанови в наступній редакції.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в дохід держави судовий збір в розмірі 34 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді