Справа № 2-а-1309/10
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2011-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1535/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевченко Л. В.,

при секретареві Прохоровій К. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПФ України в Соломянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.10.2010 представник позивача звернувся із письмовою заявою до відповідача про призначення позивачу пенсії за віком.

19.11.2010 він отримав відповідь Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва, з якої вбачається, що у призначенні пенсії позивачу відмовлено з мотивів його проживання у Сполучених Штатах Америки.

Представник позивача вважає, що відповідач порушив конституційні засади права на соціальних захист, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009, виходячи із правової соціальної природи пенсії право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

З огляду на це представник позивача звернувся до суду і просить визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в призначенні пенсії, а також зобовязати відповідача призначити пенсію позивачу за здійснити її виплату.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачеві було правомірно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки він не проживає в Україні та є громадянином США.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 № 1261, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2010 представник позивача подав до Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком (а.с. 3).

Відповідач листом від 11.11.2010 № 7/63/09/Г-963 відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є громадянином США, а тому підстави для призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»відсутні (а.с. 10-11).

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 цього Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з п. 1 постанови Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2009 № 23-1 «Про затвердження змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам подається заявником особисто, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином США та проживає в м. Лос Анджелес, штат Каліфорнія, що вбачається з довіреності від 08.07.2010 (а.с. 6).

Представник позивача у судовому засіданні стверджував, що позивач має подвійне громадянство, тобто одночасно є громадянином США та громадянином України. Проте належних доказів щодо громадянства України ним не надано.

З огляду на це, суд вважає правомірними та такими, що відповідають закону дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009, яким визнано неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки у даному рішенні мова йде щодо відповідності Конституції України припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення. Згідно з даним рішенням право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні (п. 3.3).

ОСОБА_1 ж пенсія не призначена, права на її призначення він не має, тому право на його соціальний захист не порушено.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2009 № 23-1 «Про затвердження змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 9, 11, 69-71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 21 квітня 2011 року.

Головуючий