Справа № 22-а-11811/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 13 травня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про стягнення щомісячної соціальної допомоги „дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відноситься до соціальної групи діти війни, статус яких визначено у ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-IV від 18.11.2004 р. і згідно ст.6 даного Закону мають право на підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком пенсії. Позивачам така допомога за період 2006-2008 рр. була виплачена не в повному обсязі. Вважають, що управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області своїми неправомірними діями порушує вимоги Закону, внаслідок чого порушуються їх Конституційні права. Просили визнати дії управління Пенсійного фонду у Кагарлицькому районі Київської області неправомірними та зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену державну соціальну допомогу їм, як дітям війни за 2006-2008 роки в сумі 4471, 20 грн.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 13 травня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області щодо проведення нарахування та виплати соціальної допомоги як „дитям війни ОСОБА_1Х, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1Х, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії починаючи з 22 травня 2008 року по 13 травня 2009 року.

В апеляційній скарзі представник управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області просить скасувати постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 13 травня 2009 року та постановити нову, якою в адміністративному позові ОСОБА_1Х, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачі перебувають на обліку управління ПФУ у Кагарлицькому районі Київської області, отримують пенсію за віком та мають статус «Дитини війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їм виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачів на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачам відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 13 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: