Справа № 2а-72/2010
Суддя: Комлєва В. С.
Дата ухвалення: 2010-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2010 року Буринський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Комлєвої B.C.

за участі секретаря Божок В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буринь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації про визнання незаконними дії органу державної влади та стягнення одноразової компенсації,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати та виплатити разову компенсацію інваліду, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, мотивуючи наступним:

Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом II групи, щодо якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до ч.І ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 11.07.2007 року, йому, як інваліду II групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, УПСЗН Буринської РДА повинно було нарахувати і виплатити разову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 525 грн. Однак УПСЗН Буринської РДА таку виплату йому не зробило.

У грудні 2009 року він звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення щодо виплати зазначеної разової компенсації, але йому було відмовлено в такій виплаті, про що 22 грудня 2009 року він отримав відповідь.

Він вважає, що відмова УПСЗН є необгрунтованою і суперечить діючому законодавству. Зміни внесені до ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пунктом 11 ст.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано таким, що не відповідають Конституції України. Відсутні законні підстави для визначення розміру разової компенсації в розмірах, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки зазначений розмір суперечить розміру разової компенсації, встановленому ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, відповідно до ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінетом Міністрів проводиться лише розяснення саме порядку застосування цього Закону. При цьому Кабінету Міністрів не надано право встановлювати розмір виплат.

За таких обставин, він просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови нарахування і виплати йому разової компенсації передбаченої ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить зобовязати відповідача провести відповідні нарахування та виплати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеному ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач - представник управління праці та соціального захисту населення Буринської РДА позов не визнає з таких підстав, що відповідно до ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в таких розмірах: інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат; дітям інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат; сімям, які втратили годувальника - 60 мінімальних заробітних плат; батькам померлого - ЗО мінімальних заробітних плат.

Стаття 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковим для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Такий порядок і було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з вищезазначеною Постановою регламентовані розміри одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи: інвалідам І групи - 379,30 грн.; інвалідам II групи - 284,40 грн.; інвалідам III групи - 189,60 грн.; дітям інвалідам - 63,20 грн.; сімям, які втратили годувальника - 379,30 грн.; батькам померлого - 189,60 грн.

Згідно зі ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, як*: У. постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі змінами від 28.12.2007 року (в редакції від 01.01.2008 року) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

На даний час відсутні інші нормативні документи, які передбачають виплату допомоги е іншому розмірі, крім передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 для відповідної категорії осіб.

На підставі вищевикладеного УПСЗН Буринської РДА вважає, що вимоги позивача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факті та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії він визнаний інвалідом II групи та належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що видно із пояснень сторін, копії посвідченя серії А номер 412058, виданого Сумською облдержавдміністрацією 15.04.2008 року, копії експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії на засіданні №532 від 20.02.2008 року.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, виплачується інвалідам II групи у розмірі 45 мінімальних заробітних плат (редакція Закону зі змінами та доповненнями від 06.06.1996 р. №230/96-ВР).

За таких обставин позивач є особою, яка має право на отримання одноразової компенсації відповідно до ч.І ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та має право на отримання одноразової компенсації у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, яка визначається Законом України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» 14 грудня 2009 року позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення Буринської районної Державної адміністрації із заявою про виплату одноразової компенсації згідно діючого законодавства України та 22 грудня 2009 року отримав відповідь, в якій позивачу було зазначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Із довідки № 2150 від 14.12.2009 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 в травні 2008 року отримав одноразову компенсацію у розмірі 284,40 грн. Дана обставина позивачем не заперечується.

Суд вважає, що в даному випадку нарахування та виплата Управлінням праці одноразової компенсації ОСОБА_1 в такому розмірі є неправомірною, оскільки дія Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ станом на 2008 рік не припинялася і не змінювалася. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплати провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Отже, нарахування та виплата позивачу одноразової компенсації повинна була відбутися протягом травня місяця 2008 року у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, а саме виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в 525 гривень.

Тому, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації щодо нарахування і виплати одноразової компенсації ОСОБА_1, як інваліду II групи, щодо якого встановлено звязоюз Чорнобильською катастрофою, у меншому розмірі (284,40 грн.), ніж це передбачено ч.І ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому суд вважає необгрунтованими посилання відповідача, оскільки:

1. Зміни внесені до ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пунктом 11 ст.28 Закону Україну «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет) визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до положень ст.152 Конституції України і ст.73 Закону України «Про конституційний Суд України» закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотної дії у часі не мають.

2. Відсутні законні підстави для визначення розміру одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірах, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як зазначений розмір суперечить розміру одноразової компенсації інвалідам II групи, встановленому відповідно до ч.І ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є чинною з 22.05.2008 року. А відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України. Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто в даному випадку необхідно застосовувати ст. 48 зазначеного закону.

Крім того відповідно до ст.62 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кабінетом Міністрів України проводиться розяснення саме порядку застосування цього Закону. При цьому Кабінету Міністрів України не надано право встановлювати розмір виплат.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади тг - органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Частина перша статті 9 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевогс | самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межа:-: повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До спірних правовідносин позовна давність не застосовується. Відповідно до ч.З ст.с: КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи Кодексом адміністративно?: | судочинства та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення а: адміністративного суду, якщо не встановлено інше.

_

Виходячи з характеру вимоги позивача про виплату йому одноразової компенсації, и учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став і нваляні внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає застосуванню п.З ч.І ст.268 ЦК України. - саме: позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завдан: каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст.6, 9, 17, 18, 89, 99, 100, 159 - 163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.19, 113 Конституції України, Законом України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет», ст.ст.48, 62, 70 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 59 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік",-

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області щодо ненарахування та невиплати разової компенсації ОСОБА_1, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, встановленому ч.І ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області здійснити нарахування одноразової компенсації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, встановленому ч.І ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік" та провести відповідну виплату з урахуванням сум виплаченої йому компенсації.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подання в 10-ти денний строк заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги з одночасним надісланням її копії до Апеляційного суду або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий: