Справа № 305/621/14-а
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/621/14-а р.
Провадження по справі № 2-а/305/8/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2014 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, інспектора Богородчанського ВДАІ Івано-Франківської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, інспектора Богородчанського ВДАІ Івано-Франківської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 березня 2014 року близько 13 год. 50 хв. керуючи автомобілем «Шкода супер Б» позивач рухався у напрямку міста Івано-Франківськ, де був зупинений інспектором Богородчанського ВДАІ ОСОБА_2. Відрекомендувавшись, інспектор звинуватив його у перевищенні швидкісного режиму і показав зафіксовану на приладі «Радіс» швидкість 83 км/год., і попросив передати документи. Взявши його документи інспектор направився до службового авто для складання протоколу про адміністративне порушення і постанови в справі про адміністративне правопорушення. Отже, постановою серії АБ2 № 038577 про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання вимог п.12.4 Правил дорожнього руху «В населених пунктах швидкість транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год». У поясненнях до протоколу він вказав про свою незгоду з обвинуваченням, із швидкістю 83 км/год він не рухався, спідометр його автомобіля показував швидкість близько 79 км/год. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. Пунктом 12.4. ПДР України встановлено, що у населених пунктах транспортні засоби можуть рухатись зі швидкістю не більше 60 км/год. Пункт 12.10. ПДР України вказує, що інші додаткові обмеження швидкості руху можуть бути встановлені виключно у разі проведення дорожніх робіт разом з попереджувальним знаком 1.37. У разі коли дорожні знаки обмеження руху 3.29 та 3.31 встановлені без проведення дорожніх робіт або залишені після їх завершення, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху. У звязку з тим, що дорожніх робіт на цій ділянці не проводилось, попереджального знаку 1.37 не було, тому інспектор не мав права притягати його до адміністративної відповідальності за перевищення максимально допустимої швидкості, оскільки вказані в протоколі та постанові його дії не являються адміністративним проступком. Очевидно, що інспекторові у звязку із займаною посадою було відомо про дані норми законодавства, однак він грубо перевищив службові повноваження, використавши їх для незаконного накладення штрафу на нього, напевно виконуючи план по кількості накладених штрафів. Інспектор після винесення протоколу відразу ж «написав» і постанову в справі про адмінпорушення, в той час, коли в протоколі вказав на час розгляду справи о 14 годині 05 хвилин. Однак розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин його процесуальні права при такому «розгляді» справи грубо порушено. Жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху інспектор ДАІ не надав. У протоколі та постанові відсутні докази того, що відображена на приладі «Радіс» швидкість належала саме його автомобілю. Крім того, інспектором не було пред'явлено йому маршрутний лист на право знаходження на маршруті, де його було зупинено. На підставі наведеного просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АБ2 №038577 від 14 березня 2014 року, якою його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 присутній не був, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач, інспектор Богородчанського ВДАІ Івано-Франківської області Баязюк Олег Миколайович, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Жодних заяв, заперечень від нього не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до наступного висновку.

З частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що до адміністративної відповідальності притягається водій, у тому числі за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Як вбачається з постанови від 14 березня 2014 року, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за ч. 1 ст.12 КУпАП, за те, що він 14 березня 2014 року керуючи автомобілем марки "Шкода супер Б» перевищив, встановлену швидкість руху на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 83 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №419288 та оскаржуваної постанови встановлено, що відповідач, як на підставу доведеності вини позивача, посилається виключно на показання приладу «Радіс" № 22.11.

Пунктом 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідачем на виконання зазначених положень Закону не доведено, що вказаний прилад має функції фото-, кінозйомки чи відеозапису з огляду на положення ст. 251 КУпАП щодо можливості використання тільки тих технічних приладів та засобів, які мають функції фото-, кінозйомки чи відеозапису, і які можуть бути використані як доказ по справі. Так, відповідачем не доведено про достовірність встановлення саме вини позивача у вчиненому правопорушенні.

За змістом статті 14-1 Кодексу про адміністративні правопорушення, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Ключовим словосполученням в даному випадку є «працюючими в автоматичному режимі». Оскільки фотофіксація згідно закону може здійснюватися виключно автоматичними приладами, під сумнів ставиться законність використання приладу, який інспектор наводить на об'єкт, визначає режими зйомки та достовірність перевищення водієм швидкості.

Крім того зі змісту постанови вбачається, що в порушення наведеного положення до нього не додано матеріалів, на яких зафіксовано показання приладу «Радіс», яким вимірювалась швидкість руху.

На думку суду доводи позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення з огляду на непредставлення доказів, які підтверджують такі обставини. обґрунтовані та в свою чергу факти, викладені в протоколі й оскаржуваній постанові не спростовані відповідачем. Зокрема, відповідачем не подано доказів, які вказують на вчинення позивачем правопорушення.

При таких обставинах суд вважає, що постанову серії серії АБ2 №038577 від 14 березня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати як винесену не доказово і такою, що порушує прав позивача.

Окрім того, судовий збір в сумі 73,08 гривень по даній справі, на підставі ст. 94 КАС України слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись статтями 9, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 128, 159-163 КАС України, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 254, 258, 288, 289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АБ2 №038577 від 14 березня 2014 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Судовий збір в сумі 73 гривні 08 копійок віднести за рахунок держави.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.