Справа № 2-а-2240/11
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2240/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року м. Київ

Суддя Соломянського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративно-господарського управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

12 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до Адміністративно-господарського управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Свої вимоги мотивує тим, що звільнений з військової служби наказом Міністра оборони України № 1142 від 25 жовтня 2010 року в запас за станом здоровя, а наказом Голови військового апеляційного суду Центрального регіону від 01 листопада 2010 року № 55к виключений із списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення військовослужбовців.

Під час проходження служби він перебував на речовому забезпеченні в Адміністративно-господарському управлінні Генерального штабу Збройних Сил України України. Відповідач повинен був забезпечувати його речовим майном, але цього майна не видав та не сплатив за нього грошову компенсацію при звільненні, чим порушив його права.

Просить суд визнати неправомірною таку бездіяльність відповідача та стягнути з нього грошову компенсацію за не отримане речове забезпечення в сумі 8608 гривень 38 копійок.

З письмових заперечень Адміністративно-господарського управління Генерального штабу Збройних Сил України вбачається, що проти задоволення позову управління заперечує. Посилається на те, що позивачу на момент звільнення з військової служби належить до видачі речове майно (в натурі) на загальну суму 8608 гривень 38 копійок. Позивачу повідомлялось, що виплата грошової компенсації неможлива, оскільки не передбачена чинним законодавством України та було запропоновано ознайомитись з наявним до видачі на речовому складі майном. На даний час у Адміністративно-господарському управлінні Генерального штабу Збройних Сил України проводиться видача речового майна (в натурі) військовослужбовцям згідно довідок на отримання належного до видачі речового майна звільненому в запас, відставку. Позивач жодних заяв про видачу майна не подавав. Відповідач не заперечує проти отримання позивачем належного майна в натурі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби 25 жовтня 2010 року в запас за станом здоровя, а 01 листопада 2010 року виключений із списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення військовослужбовців.

Згідно наданої суду довідки № 215 позивачу станом на 01 листопада 2010 року належало до видачі речове майно в кількості 254 предмети на суму 8608 гривень 38 копійок.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі ст. 91 цього Закону продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач забезпечувався речовим майном відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час».

Дію ч. 2 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»згідно з Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»від 17 лютого 2000 року призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Зазначена правова норма не визнана неконституційною, діє до цього часу і є частиною національного законодавства.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Відсутній також і будь-який нормативний документ, що регулює питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. 13 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовує однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України.

Відповідно до зазначених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», тому до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 2 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яку посилається позивач, і яка передбачала можливість отримання грошової компенсації замість речового майна.

З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», Законом України «Про Збройні Сили України», статтями 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: