Справа № 22-а-981/11
Суддя: Мурлигіна О. Я.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-981/11 10.03.2011
Справа №22а-981/11 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 70 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТА НО В А

іменем України

10 березня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської і:

в складі:

головуючого Козаченка В.І. .,

суддів Довжук Т.С. та Мурлигіної О.Я.

із секретарем судового засідання Кулик О. В.,

без участі осіб, які беруть участь у справі,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському район м Миколаєва (далі - УПФ) на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2009 р. за позовом ОСОБА_3 до УПФ про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПФ, в якому просив поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати неправомірними дії щодо неперерахування йому як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. „Про соціальний захист дітей війни» (далі- Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 вересня 2008 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2009 р. позов задоволено частково. Дії УПФ визнано неправомірними. Зобов'язано УПФ здійснити нарахування та виплатити позивачу недоплачену йому відповідно до Закону від 18 листопада 2004 р. щомісячну державну соціальну допомогу за 2007 р. в сумі 1453 грн.71 коп., а також з січня 2008 р. зробити перерахунок та підвищення йому пенсії відповідно до ст..6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" та сплачувати у передбачених законом розмірах. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Законом України від 2 грудня 2010 p. № 2748-VI ,,Про внесення змін до розділу XII 'Прикінцеві положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ,пов'язаних із соціальними виплатами" (далі - Закон № 2748-VI), який набрав чинності 30 грудня 2010 p., встановлено, що апеляційні скарги щодо справ, пов'язаних із соціальними виплатами, подані до набрання чинності вказаним Законом № 2748-VI, розглядаються апеляційними судами в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положеннями ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з п. 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. „Про державний бюджет України на 2006 рік" дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. на цей рік зупинено.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. „Про внесення змін до України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. „Про Державний бюджет України на 2006 рік" виключено п.17 ст.77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено,щі пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховна Ради України з питань бюджету.

Між тим, протягом 2006 р. Кабінет Міністрів України не приймав рішень на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. „Про Державній України на 2006 рік". А тому пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., у 2006 р. запроваджені не були.

В свою чергу, п. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. „Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. „Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення на 2007 р. дії ст.6 Закону від 18 листопада 2004 р.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., тобто з цього часу відновилось право позивача на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Що стосується нарахування підвищення пенсії за 2008 рік, то підпунктом 2 п.41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 р. „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" норми ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вказані зміни щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Після чого положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. знову почали діяти в їх первинній редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни з 9 липня 2007 р. до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. по день ухвалення судового рішення.

Повно та всебічно дослідивши обставини спору і давши належну оцінку наявним доказам, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ПФУ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак, ПФУ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, задовольнивши позовні вимоги частково, суд першої інстанції припустився помилки в частині нарахування позивачу доплат до пенсії за 2007 p., визначивши суму допомоги в твердій грошовій сумі. Такий спосіб захисту не прийнятий до спірних правовідносин з урахуванням особливостей законодавчого регулювання спірних правовідносин. З метою захисту порушених прав громадян у сфері соціального захисту суд може визнати дії відповідача незаконними та в такому разі зобов'язати провести нарахування (перерахування) та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Також суд помилково зобов'язав відповідача провести перерахунок за весь 2008 р. та поклав на відповідача обов'язки без обмеження будь-яким кінцевим строком, фактично вийшовши в цій частині за межі позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції не зазначив в своєму рішенні про необхідність нарахування і виплати пенсії з підвищенням на 30% встановленої мінімальної пенсії за віком.

Допущені помилки слід виправити постановою судової колегії, скасувавши рішення та ухваливши нове судове рішення, про часткове задоволення позову. ПФУ необхідно зобовязати нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 р. "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. по 30 вересня 2008 р. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги,, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200-202, 205, 207 КАС України, колегія судців,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2009 р. скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 р. "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. по 30 вересня 2008 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді