Справа № 203/4339/15-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4339/15-а
Провадження № 2-а/0203/96/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Дніпропетровська митниця ДФС предявила адміністративний позов до державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 на предмет захисту своїх прав як стягувача у виконавчому провадженні №47759596 з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2012 року №0418/1670/2012 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 352 МК України, в частині конфіскації в дохід держави предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0095/110000001/12 від 16 лютого 2012 року - м'ясної продукції вагою 8616344,91 кг. і вартістю 69873254,00 грн., оскільки державний виконавець, не зважаючи на те, що постанова пред'явлена відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження", незаконно відмовив у відкритті виконавчого провадження постановою від 02 червня 2015 року у зв'язку з тим, що постанова суду - про конфіскацію, а не про стягнення суми, тому не підлягає виконанню Відділом ПВР, до постанови не доданий протокол вилучення майна, що підлягає конфіскації або довідка про відсутність останнього, а також, у зв'язку з тим, що позивачем пропущений строк пред'явлення документу до виконання, тому позивач просив суд вказану постанову визнати незаконною та скасувати.

Будучи належним чином сповіщеною про дату та час розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з'явилася, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про відкладення розгляду справи не клопотали, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності відповідно до вимог ч.6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2012 року, яка набрала законної сили 16 липня 2012 року (а.с.4), ОСОБА_3 визнано винною в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 352 Митного кодексу України (в редакції 2002 року), та на неї накладено стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0095/110000001/12 від 16 лютого 2012 року - м'ясної продукції вагою 8616344,91 кг. і вартістю 69873254,00 грн.

Вперше вказану постанову суду пред'явлено позивачем до виконання 02 серпня 2012 року разом із довідкою суду від 26 липня 2012 року №12587 про відсутність в матеріалах справи про порушення митних правил відомостей стосовно місцезнаходження майна, яке підлягає конфіскації.

02 лютого 2015 року позивачем вкотре пред'явлено до Кіровського ВДВС ДМУЮ для примусового виконання вищевказану постанову суду від 04 липня 2012 року, за наслідками чого держвиконавцем своїми постановами від 05 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №46339864, призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

16 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві за ВП №46339864.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року №203/1195/15-а постанова серії ВП №46339864 від 16 лютого 2015 року, винесена державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_4, про повернення виконавчого документу стягувачеві - визнана незаконною та скасована.

В подальшому постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 07 травня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 02 червня 2015 року № 47759596 відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі ст.ст. 21, 23, п.8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", з посиланням на те, що поданою до виконання постановою суду чітко визначений порядок виконання - конфіскація предметів правопорушення, а не стягнення суми понад 10 млн. грн., тому виконання цієї постанови не підпадає під компетенцію ВПВР Департаменту МЮУ, а також до постанови не доданий протокол вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна, і Дніпропетровською митницею пропущений тримісячний строк пред'явлення до виконання.

За змістом ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 284, 298 КУпАП, ст.ст.487, 527 МК України, ст.124 Конституції України постанови судів (суддів) у справах про адміністративні правопорушенні (про порушення митних правил), винесені за наслідками розгляду таких справ, одночасно є судовими рішеннями та виконавчими документами. Постанова суду є обов'язковою для виконання, в тому числі для державних органів, їх посадових/службових осіб.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

За змістом п.1 ч.1 ст. 22, п.1 ч.2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" постанови судів у справах про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до п.1, п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Як встановлено судом, вперше постанова суду пред'явлена до виконання у визначений ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строк, та в подальшому позивач неодноразово пред'являв постанову до примусового виконання, про що свідчать відмітки державного виконавця на постанові суду від 03 грудня 2013 року про відмову у відкритті провадження на підставі п.п.6, 8 ст. 26 вказаного Закону, 10 квітня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 26 Закону, 04 грудня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 26 Закону, 16 лютого 2015 року про повернення виконавчого документу на підставі п. 2 ст. 47 Закону, 07 травня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.4 ст. 26 Закону та 02 червня 2015 року - про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі ст. 26 Закону.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що строк пред'явлення постанови суду до виконання переривався її пред'явленням, тому в силу п.1 ч.1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" не пропущений, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги.

Крім того, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

При цьому, належить відзначити, що дана норма Закону визначає підвідомчість за критерієм розміру (вартості) зобов'язання, яке може бути різним за видом (в тому числі і конфіскація, і стягнення і ін.), від трьох до десяти мільйонів грн., і не передбачає визначення підвідомчості виконання виключно виконавчого документу про стягнення суми, тому посилання державного виконавця на те, що постанова про конфіскацію предметів правопорушення не підвідомча до виконання відповідачем є безпідставним.

Також, судом встановлено, що 02 серпня 2014 року з виконавчим документом позивачем направлений оригінал довідки Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року №12587 про відсутність в матеріалах справи про порушення митних правил відомостей стосовно місця знаходження майна, яке підлягає конфіскації.

Відповідно до ст.541 МК України, ст.313 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку. У разі неможливості конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість цих товарів, транспортних засобів.

Нормою ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що відповідач, порушуючи п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження, а тому належить відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України для повного захисту прав позивача згідно ст. 162 КАС України визнати постанову старшого державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 від 02 червня 2015 року №47759596 про відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною та скасувати.

Судові витрати за правилами ст. 94 КАС України належить віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської митниці ДФС - задовольнити повному обсязі.

Визнати незаконною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 02 червня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №47759596 з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2012 року №0418/1670/2012.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська заінтересованими особами, а так само прокурором, апеляційної скарги з одночасним надсиланням її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Суддя О.В. Колесніченко