Справа № 22а-7777/11
Суддя: Мартєв С. Ю.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-7777/11 Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - Мартєва С.Ю.

Суддів: Антонова В.М„ ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах , ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано відмову УПФУ в м. Лубнах Полтавської області щодо перерахунку державної та додаткової пенсїїГриценко М.С. протиправною.

Зобовязано УПФУ в м. Лубнах Полтавської області провести ОСОБА_3 виплату недоплаченої пенсії, як інваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 27.04.2007 року по 8.09.2008 року з урахуванням проведених виплат.

Зобовязано УПФУ в м. Лубнах Полтавської області провести ОСОБА_3 виплату недоплаченої додаткової пенсії, як інваліду 3 групи, відповідно до ст. 54 ч. 4 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 27.04.2007 року по 8.09.2008 року з урахуванням проведених виплат.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення просить скасувати рішення місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

В апеляційнвій скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та прийняти нову постанову, якою задовільнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що останні підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.З ч.І ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, та інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями, копії яких маються матеріалах справи.

Враховуючи зазначений статус, ОСОБА_3 було призначено пенсію з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», від 13 липня 2004 року №894, від 27 грудня 2005 року №1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28 травня 2008 року №530 та від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян».

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах з заявою про перерахунок та виплату основної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Своїм листом від 19.02.2010 року, у перерахунку призначених пенсій УПФУ відмовило з огляду на відсутність підстав для такого перерахунку та правомірність визначення розміру пенсій .

Відповідно до наведеної ст.54 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України. У ст.54 Зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»(після внесення змін Законом України від 17.11.2005 № 3108-ГУ - відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання УПФУ в м. Лубнах здійснити позивачу перерахунок пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленої законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати.

Колегія суддів також дійшла висновку, що визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що для визначення позивачу пенсії застосовується ч.І ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», від 13 липня 2004 року №894, від 27 грудня 2005 року №1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28 травня 2008 року №530 та від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян».

Проте, місцевим судом не було враховано, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-УІ від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема змінено розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в бік зменшення, визначивши її у процентах прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З дотриманням зазначених змін, які були внесені Законом України № 107-УІ від 28.12.2007 року, фактично прийняті Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року (взамін ПКМУ № 1 від 03.01.2002 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Із наведеного вбачається, що до 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу основну та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності деяких норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач до 01.01.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючих норм ст.ст. 50, 54 вказаного вище Закону.

Разом з цим, посилання відповідача на те, що позивач не дотримався встановленого ч.2 ст.99 КАС України річного строку на звернення до суду не може бути прийнято до уваги, так як вимоги позивача згідно ч. 1 п.4 ст. 268 Цивільного Кодексу України відносяться до вимог, на які позовна давність не поширюється.

Враховуючи те, що виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особливою формою відшкодування державою шкоди, завданої здоров'ю громадян внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, не вбачається підстав для застосування правові норми, передбачені статтями 99,100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 186-2, 195, 197, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенчсійного фонду України в м. Лубнах, ОСОБА_3 Степановича- задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року - скасуати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах полтавської області провети ОСОБА_4 виплату недоплаченої пенсії , як фнваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з -01.01.2003 року по 8.09.2008 року з урахуванням проведених виплат за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року включно.

Зобов`язано Управління Пенчсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області провести гриценку миколі Сергійовичу виплату недоплаченої додаткової пенсії, як інваліду 3 групи відповідно до ст. 54 ч.4 ЗУ " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з -01.01.2003 року по 8.09.2008 року з урахуванням проведених виплат за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року включно.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касацйної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: