Справа № 2-а-205/2010
Суддя: Денисюк М. В.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рокитнівський районний суд Рівненської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Рокитнівський районний суд Рівненської області під головуванням судді Денисюк МВ., розглянувши в смт. Рокитне в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до правління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення певних дій, встановив: Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по третій групі інвалідності (основної та додаткової) з 1 червня 2010 року та подальшим перерахуванням пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 п.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб, вказуючи, що він є інвалідом третьої групи першої категорії, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Просить суд визнати дії відповідача незаконними, зобов'язати здійснити перерахунок їй пенсії по інвалідності (основної та додаткової) з 01 червня 2010 року по даний час та подальшим перерахуванням пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 п.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб. Представник управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі в судове засідання повторно не з'явився по невідомій причині, хоча про дату, час та місце справи був повідомлений належним чином, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській атомній електростанції, визнана інвалідом 3 групи з 21 травня 2003 року по 31 травня 2012 року та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджується копією довідок МСЕК серії РВН №127816, та копією пенсійного посвідчення серія ААА №411083, копією посвідчення серія А №061567, довідками з пенсійного фондуу 2420/04 та №2419/04 від 06.12.2010 року. При цьому позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою про нарахування державної та додаткової пенсії у розмірах встановлених ст. ст. 50, 54 " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсії їй було відмовлено. Відповідно до ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно з п. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. За таких обставин позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органні місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій позивачеві застозуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених Законом прав. Зі ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Згідно ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратила працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, віднесеним до категорії 1,2,2 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою дій перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивачу має визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав позивач міг дізнатися з дня отримання пенсії. До суду позивач звернувся 08 грудня 2010 року, клопотаня про поновлення строку звернення до адміністративного суду не надходило. Тому позивачем за період з 01 червня 2010 року по 07 червня 2010 року пропущено строк звернення до суду, позов позивача за період з 01 червня 2010 року по 07 червня 2010 року підлягає залишенню без розгляду з підстав пропущення строків звернення до суду відповідно до ст. 100 КАС України. Таким чином, дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області з 08 червня 2010 року по даний час є протиправними. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача нараховувати в подальшому пенсію згідно ст. 50, п. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються виходячи із прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб, то вказана вимоги не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.І ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, звернення до суду зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа, у зв'язку з чим визнання будь-якого права на майбутнє є безпідставним та необгрутнованим. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині не обгрунтовані та задоволенню не підлягають. Виходячи з положень абз. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту, обраний позивачем і зобовязати відповідача згідно його компетенції та відповідної кваліфікації провести нарахування та виплату позивачу такого підвищення, що буде гарантувати дотримання і захист прав і свобод інтересів позивача. Керуючись ст.160 - 163 КАС України, суд, - ПОСТАНОВИВ: Адміністративний позов задоволити частково. Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати за період з 08 червня 2010 року по 27 грудня 2010 року позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, передбаченому п.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсько: катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неправомірними. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести нарахування та виплату позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсії по інвалідності у розмірі б мінімальних пенсій за віком, І передбаченому п.4 с.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 08 червня 2010 року по 27 грудня 2010 року, з урахуванням виплаченої частини пенсії. В частині інших позовних вимог відмовити. Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10-ти днів з дня постанови, складеної в повному обсязі. Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області М.В.ДЕНИСЮК