Справа № 2а-486/10
Суддя: Баннікова Н. В.
Дата ухвалення: 2010-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-486/10
Провадження № 2а-486/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Баннікової Н.В. при секретарі - Івановій Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїла справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїл Одеської області про визнання відмови у виплаті підвищення до щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїл Одеської області, мотивуючи тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни та відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на одержання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, у виплаті якої за період 2006-2008 p.p. їй відповідачем було відмовлено, просить зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату вказаного щомісячного підвищення до пенсії за петод з 01.01.2006 по 31.12.2009 p.p.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що згідно Закону № 2195-IV підвищення дітям війни до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком здійснюється за кошти державного бюджету, які передбачаються законами України про бюджет на кожний відповідний рік. Державним бюджетом на 2007 р. кошти на підвищення пенсій дітям війни у вказаному розмірі не передбачалися і не виплачувалися, а у 2008 p., як і у 2009 p., з 1 січня передбачалось і виплачувалось дітям війни підвищення до пенсій у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, відповідач посилається на те, що визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій за вказаним законом і не може бути застосован при призначенні підвищеної пенсії за Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а також зазначає, що положення законів про бюджет за 2007- '2008 p.p., які визнані неконституційними стосовно ст. 6 Закону України № 2195-TV, втратили чинність зо дня ухвалення Конституційним Судом рішень. У 2006 році порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-15, урядом не впроваджувався, тому протягом 2006 року законних підстав проводити щомісячну доплату до пенсії дітям війни не було. Відмову у задоволенні заяви позивача не вважає неправомірною, оскільки діяв в межах повноважень та бюджетного фінансування.

Вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закон № 2195-IV встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 1 Закону передбачено, що дитиною війни є громадянин України, якій на час закінчення другої світової війни (02 вересня 1945 р.) було менше 18 років.

Згідно паспорту громадянина України серії КК № 306130, виданого Ізмаїльським MB УМВС України в Одеській області, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за віком є дитиною війни і статус її як дитини війни підтверджується пенсійним посвідченням та не заперечується відповідачем.

Статтею 6 Закону України № 2195-IV передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком. Позивач є пенсіонером і має право на зазначене підвищення до пенсії, яке повинен нарахувати та виплатити відповідач, але останній листом № 1014/05 від 13.01.2010 року відмовив їй в цьому.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України від 19.01.2006 року № 3367-ІУ дію цієї статті було відновлено, але установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацем сьомим статті 5, запроваджуються з 01.01.2006 року, а статтею 6,- у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з питань бюджету. Тобто, ці підвищення повинні були здійснені у випадку вищезазначених умов. Оскільки такі умови не настали, то в задоволенні позову за 2006 рік слід відмовити.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 р. у справі № 1- 29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) п. 12 ст. 71, ст. 111 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 р.» від 19.12.2006 p., яким була зупинена на 2007 р. дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а рішенням Конституційного Суду від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 р. були визнані неконституційними зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким ст. 6 Закону України № 2195-IV була викладена в новій редакції, згідно якої дітям війни передбачалась виплата підвищення до пенсії у розмірі надбавки встановленої для учасників війни, тобто на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, рішеннями Конституційного Суду була поновлена попередня редакція ст. 6 Закону про право дітей війни на підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В рішеннях Конституційного Суду України зазначено, що вони є обовязковими до виконання на території України, остаточними та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень, статей законів, що визнані неконституційними та також зазначено, що положення законів про бюджет, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КС України рішення. Це ж передбачено і ст. 152 Конституції України.

Оскільки правові положення, які передбачають щомісячну доплату до пенсії дітям війни у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком є чинними, і позивач є такою, що має право на її одержання, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Так, Європейський суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів - закону України, відповідно якому встановлені доплати з бюджету і який є діючим, та Закону України „Про Державний бюджет на відповідний рік, де положення основного Закону, на думку уряду України, превалювали як lex specialis.

Європейський Суд не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. рішення Кечко проти України).

Тому доводи представника відповідача про посилання на відсутність фінансових можливостей держави не можуть бути прийняті.

Враховуючи, що норму пункту 12 статті 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено та вона Рішенням Конституційного Суду України була визнана неконституційною 09.07.2007 року, так само як і Рішенням Конституційного Суду України було зупинено та визнано неконституційною норму підпункту 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Держаний бюджет України на 2008 рік» лише 22.05.2008 року, за період з 01 січня по 08 липня 2007 року та 01 січня по 21 травня 2008 року в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на вказане, підвищення до пенсії позивачу як дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком слід нарахувати з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р., при чому слід врахувати, що у 2008 р. та 2009 р. позивачу щомісячно виплачувалось підвищення у 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і застосовуєтья виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ІУ передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги по безробіттю та інше, виходячи з вимог Конституції та Законів України. Таким чином, вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується до положень Закону № 2195-IV, рскільки інший мінімальний розмір пенсії за віком законодавством не визначено, і ствердження відповідача про його незастосування до вказаного закону є безпідставними. Розміри .прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначаються Законами України про державний бюджет на відповідний рік і Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 р.» він був встановлений у 2007 р.: з 01 квітня - 406 грн., з 01 жовтня - 411 грн., а відповідним законом «Про Державний бюджет України на 2008 р.»: з 01 квітня - 481 грн., з 01 липня - 482 грн., з 01 жовтня - 498 грн, у 2009 році згідно ст..5 ч.З ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум встановлено в розмірі, що діяв у грудні 2008 року, тобто 498 грн, і відповідач повинен був нарахувати та сплатити позивачу підвищення до пенсії як дітям війни, відповідно до Закону № 2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у 2007 р. за період з 09 липня по 31 грудня та у 2008 р. з 22 травня по 31 грудня 2008 р. та з 01 січня 2009 р.

Посилання відповідача на відсутність коштів не може бути підставою для невиконання державою своїх обовязків та порушення прав своїх громадян. Відповідно до ст. ст. З, 8, 19, 22А 46 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави і держава відповідає перед людиною за свою діяльність; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України; громадяни мають право на соціальний захист; права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, керуючись ч.2 ст. 11 КАС України, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 69 -71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїл Одеської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених нарахунків та виплат за зазначений час.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїл Одеської області

здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до

ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% відсотків від

мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008

по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням

проведених нарахунків та виплат за зазначений час.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду

шляхом подачі заяви про оскарження у 10-ти денний строк та апеляційної скарги у 20-ти денний

строк після подачі заяви.

Суддя