Справа № 331/10209/13-а
Суддя: Світлицька(Йосипенко) В. М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/101/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

16 червня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, третя особа Територіальне управління Державної Судової Адміністрації в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, третя особа ТУ ДСА в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом начальника ТУ ДСА в Запорізькій області від 11.06.2004 р., відповідно до стажу роботи позивача на посаді судді на день звільнення 27 років 10 міс. 9 днів, встановлено довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати. Після звільнення довічне грошове утримання позивачу виплачувала державна судова адміністрація України, а з 2007 року ці повноваження передані Пенсійному фонду України. У зв'язку з цим, територіальне управління судової адміністрації в Запорізькій області на лист ГУ ПФУ в Запорізькій області направило довідку про розмір заробітної плати позивача як судді у відставці для проведення перерахунку по виплаті позивачу щомісячного грошового утримання, який на той час складав 4373 грн. 60 коп. На підставі цієї довідки УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя своїм розпорядженням за №151568 призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці в розмірі 3936 грн. 24 коп., що склало 90% від розміру заробітної плати 4373 грн. 60 коп. У звязку з наступним підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям, ТУ ДСА України в Запорізькій області 05.07.2013 року надано позивачу довідку за № 08-03/279 про заробітну плату діючим суддям для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На підставі цього 23.10.2013 року позивач звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок довічного грошового утримання. 07.11.2013 р. позивачу листом УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя відмовлено у перерахунку і виплаті довічного грошового утримання як судді у відставці. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати відмову УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.11.2013 р. незаконною і не конституційною. Зобовязати УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя за грудень 2012 року здійснити позивачу перерахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% виходячи з розміру заробітної плати, визначеної у довідці ТУ ДСА в Запорізькій області від 05.07.2013 року за № 08-03/279 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вже виплачених сум у цей період, стягнути з Державного бюджету на користь позивача судові витрати.

Ухвалою від 30.05.2014 року, на виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року, відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до ст.183-2 ч.4 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя в наданих суду запереченнях зазначив, що відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 200/14891, затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, яким передбачено, що органи Пенсійного фонду України здійснюють лише призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у звязку із підвищенням заробітної плати працюючим суддям відсутні. Таким чином, діючим законодавством України не передбачено підстав для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у разі підвищення розміру заробітної плати працюючого судді за відповідною посадою, і відповідач не має законодавчих підстав для перерахунку довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці. Тому в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що наказом начальника ТУ ДСА в Запорізькій області від 11.06.2004 р., відповідно до стажу роботи позивача на посаді судді на день звільнення 27 років 10 міс. 9 днів, встановлено довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати. Після звільнення довічне грошове утримання позивачу виплачувала державна судова адміністрація України, а з 2007 року ці повноваження передані Пенсійному фонду України. У зв'язку з цим, територіальне управління судової адміністрації в Запорізькій області на лист ГУ ПФУ в Запорізькій області направило довідку про розмір заробітної плати позивача як судді у відставці для проведення перерахунку по виплаті позивачу щомісячного грошового утримання, який на той час складав 4373 грн. 60 коп. На підставі цієї довідки УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя своїм розпорядженням за №151568 призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці в розмірі 3936 грн. 24 коп., що склало 90% від розміру заробітної плати 4373 грн. 60 коп. У звязку з наступним підвищенням середньої заробітної плати діючим суддям, ТУ ДСА України в Запорізькій області 05.07.2013 року надано позивачу довідку за № 08-03/279 про заробітну плату діючим суддям для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На підставі цього 23.10.2013 року позивач звернувся до УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок довічного грошового утримання. 07.11.2013 р. позивачу листом УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя відмовлено у перерахунку і виплаті довічного грошового утримання як судді у відставці.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємоповязані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України вказує про неможливість звуження змісту та обєму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 ( справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 ( справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 ( справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 ( справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Позивач набув правовий статус судді у відставці у 2004 році, коли вказані правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» - ст. 43 Закону. У частині 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. закріплене, що за суддею у відставці закріплюється звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як до відставки.

Стаття 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. втратила чинність при введенні в дію Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Згідно з п.1 Постанови Верховної Ради України Про порядок введення в дію Закону України Про статус суддів» від 15.12.1992 р. передбачається, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати суддів, який працює на відповідній посаді, а виплачується в суді за останнім місцем роботи або за місцем проживання.

Пункт 63 розділом ІІ Закону із зазначеної Постанови Верховної Ради України виключено абзац третій п.1, а підпунктом 1 п.61 розділу ІІ Закону встановлено, що призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з п.3 розділу ІІІ, який також є предметом конституційного подання Верховного суду України, зазначений підпункт 1 пункту 61 розділу ІІ Закону поширено на щомісячне довічне грошове утримання , призначене суддям у відставці до прийняття цього Закону.

Зміна існуючого порядку виплати щомісячного довічного грошового утримання суперечить Конституції України, оскільки видатки на утримання суддів, які передбачені у Державному бюджеті Україні, відповідно до ч.2 ст.95 та ч.1 ст.130 Конституції України повинні передбачити і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, що безпосередньо стосується реалізації положення частини 1 ст.130 Конституції України щодо забезпечення державного фінансування суддів та створення належних умов для фінансування. Такі правові позиції зазначені в Рішенні Конституційного суду України від 11.10.2005 р. №8-рп-2005 та в Рішенні Конституційного суду України від 18.06.2007р. №4-рп-/2007.

Згідно довідки Державної судової адміністрації Запорізької області від 05.07.2013 року №08-03/279 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 14515,20 грн.

За таких обставин, суд вважає, що є обґрунтованими і підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання відмови УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.07.2013 р. незаконною і не конституційною.

Оскільки УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя проявило бездіяльність, щодо законодавчо визначеного обов'язку вчинити дії, пов'язані з нарахуванням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача вчинити дії щодо її нарахування та виплати.

З огляду на викладене, позовні вимоги про зобовязання УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя за грудень 2012 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% від розміру заробітних плат, визначених у довідках ТУ ДСА в Запорізькій області від 05.07.2013 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вже виплаченої суми за цей період, підлягають задоволенню.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати станом на час звернення ОСОБА_3 до суду, стягненню з Державного бюджету на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 66,88 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 19, 71, 160, 161-163 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.11.2013 року незаконною.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці за грудень 2012 року в розмірі 90% виходячи з розміру заробітної плати, визначеної у довідці ТУ ДСА в Запорізькій області від 05.03.2013 року за № 08-03/279 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вже виплачених сум у цей період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 66,88 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Світлицька .