Справа № 489/5466/15-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №489/5456/15-а
номер провадження 2-а/489/268/15
Постанова

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) про нарахування, перерахунок та виплату пенсії за віком

встановив:

У серпні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив зобовязати УПФ нарахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_3 у розмірі, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме, не менше 949 грн. з 01.09.2015; зобовязати УПФ здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 різницю між фактично виплаченою пенсією з 19.02.2014 по 31.08.2015 та пенсією, встановленою законодавством України, але не менше встановленого мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 19.02.2014 по 31.08.2015.

У позові вказано, що до листопада 1999 року позивач мешкав в АДРЕСА_1. З 06.08.1996 їй була призначена пенсія за віком, як громадянці України. У листопаді 1999 року вона виїхала на постійне місце проживання в державу Ізраїль, у звязку із чим виплату пенсії було припинено.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2014, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014, зобовязано УПФ поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 19.02.2014.

З листа УПФ від 21.04.2015 № 7740/02 позивачу стало відомо, що виплата пенсії буде їй проводитись в розмірі 74,70 грн. і за період з 19.02.2014 по 30.04.2015 пенсія буде виплачена в травні 2015 року в розмірі 1193,79 грн.

Так як розмір пенсії є меншим ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений законом, позивач через свого представника звернулася до суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити з посиланням на те, що постановою суду, якою поновлено позивача право на пенсію, не зобовязано УПФ виплачувати пенсію у відповідності до статей 27,28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 06.07.1998 ОСОБА_3 знаходься на обліку в УПФ та отримувала пенсію за віком.

У листопаді 1999 вона виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, у звязку із чим виплату пенсії їй було припинено.

Так як в поновленні виплати пенсії УПФ було відмовило позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2014, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014, зобовязано УПФ поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 19.02.2014.

УПФ на підставі постанови суду повила виплату пенсії, але її місячний розмір визначила за матеріалами пенсійної справи, який склав 74,70 грн., що вбачається з листа відповідача від 21.04.2015 № 7740/02 . З якого позивач дізналася про порушення свого права на належний рівень пенсійного забезпечення.

Представник відповідача пояснила, що поновлення пенсії позивачу проведено за матеріалами пенсійної справи і такі дії УПФ відповідають закону і постанові суду в якій відсутня вказівка на розмір пенсії, який підлягає встановленню.

Між тим, суд не погоджується з водами представника відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія, це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підстави, які надають право позивачу на пенсію за віком, що передбачені наведеною матеріальною нормою представником відповідача не оспорювалися.

На дату з якої позивач просить поновити його право на належний рівень пенсійного забезпечення розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», складає 946 гривень.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що дія статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поширюється на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності цим Законом.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

За частиною третьою статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 19 Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про порушення відповідачем гарантованого Основним Законом права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення, а відтак поновлення пенсії в розмірі, який є значно нижчим ніж встановлено законом, є неправомірним.

Оскільки розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобовязання УПФ нарахувати та виплатити пенсію позивачу у розмірі, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених пенсійних сум, починаючи з 19.02.2014.

Так як при зверненні до суду позивачем понесено витрати на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0.420956888.1 від 13.08.2015, а відповідач фінансується з державного бюджету, відповідно, сплачений судовий збір в сумі 73,08 грн. підлягає присудженню на користь позивача з державного бюджету.

Керуючись статтями 7- 12, 70-71, 158 -163 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_3 у розмірі, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених пенсійних сум, починаючи з 19.02.2014.

Присудити з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення, особами, які приймали участь у справі, але були відсутні при проголошенні постанови протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст постанови

Підписано25.09.2015.