Справа № 2-а-6472/11
Суддя: Зінченко С. В.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-6472/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 року Солом'янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.

при секретарі Шевчук Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби з питань інвалідів та ветеранів України про зобовязання вчинення дій,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобовязати відповідача виплатити йому грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів, що передбачена ст. 37 Закону України Про державну службу, у зв'язку з виходом позивача на пенсію.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05.07.2011 року він був звільнений згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП та на момент звільнення мав право на достроковий вихід на пенсію, у зв'язку з чим 18 липня 2011 року позивачу призначено пенсію.

Оскільки позивач має стаж роботи на державній службі більше десяти років, то він вважає, що з виходом на пенсію набув право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів на підставі ст. 37 Закону України Про державну службу.

Але таке право позивача не визнається відповідачем та у виплаті вказаної допомоги йому листом відповідача від 12.12.2011 року №4045/02/5-11 було відмовлено. що позивач вважає незаконним та у зв'язку з чим звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову, посилаючись на обставини та докази, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що позивач не має права на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України Про державну службуоскільки звільнений не у зв'язку з виходом на пенсію як того вимагає вказана норма закону, а у зв'язку з реорганізацією підприємства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 наказом Державного комітету України у справах ветеранів від 17.11.2008 року №14-к був призначений на посаду заступника начальника управління начальника відділу капітального будівництва житла для ветеранів з 17.11.2008 року (а.с. 38).

Наказом Державного комітету України у справах ветеранів від 10.05.2011 року №34-к ОСОБА_1 звільнено з 05 липня 2011 року з посади заступника начальника управління начальника відділу капітального будівництва житла для ветеранів у зв'язку зі скороченням штату працівників та реорганізацією відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.39-40).

Відповідно до Указу Президента України від 9 грудня 2010 року №1085 Державний комітет України у справах ветеранів реорганізовано та утворено Державну службу з питань інвалідів та ветеранів (а.с. 27-37).

Частиною 13 статті 37 Закону України Про державну службупередбачено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів, тобто умовами для виплати грошової допомоги є певна підстава припинення державної служби за наявності відповідного стажу держаної служби.

Судом встановлено, що на момент звільнення в позивача наявний стаж державної служби - 25 років 4 місяці 26 днів, тобто стаж державної служби позивача відповідає вимогам зазначеної норми закону.

Статтею 30 Закону України Про державну службувизначено, що підставами припинення державної служби є загальні підстави, передбачені Кодексом законів про працю України.

Статтею 38 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сімї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Як вбачається з вказаної норми закону, вихід на пенсію є окремою підставою для припинення трудових відносин і таке припинення проводиться з обовязковим дотриманням уповноваженим органом певних умов, зокрема, строку розірвання трудового договору.

В той же час, розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, є окремою підставою для припинення трудових відносин, яка передбачена п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, суд вважає, що підстави звільнення позивача ОСОБА_1, зазначені в наказі Державного комітету України у справах ветеранів від 10.05.2011 року №34-к, не відповідають вимогам, встановленим ч. 13 ст. 37 Закону України Про державну службу, в частині підстав припинення державної служби, які дають право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Вказане узгоджується та підтверджується нормативним змістом статті 26 Закону України Про зайнятість населення, за яким працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в звязку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, і військовослужбовцям, звільненим з військової служби у звязку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення як таких, що шукають роботу, гарантується (пункт г) право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Суд критично ставиться до наданих сторонами та долучених до матеріалів справи розяснень державних органів та установ із спірного питання, оскільки такі розяснення не можуть підміняти чи змінювати норми закону.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність в позивача необхідної та визначеної законом умови в частині визначення підстав припинення трудового договору для отримання грошової допомоги, що передбачена ч. 13 ст. 37 Закону України Про державну службу, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 40 КЗпП України, Законом України Про державну службу, Законом України Про зайнятість населення, ст.ст. 99, 105,106, 158, 163, 183-2, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби з питань інвалідів та ветеранів України про зобовязання вчинення дій відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зінченко С.В.