Справа № 489/2782/15-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №489/2782/15-а
номер провадження 2-а/489/180/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії УПФ, скасувати рішення начальника УПФ від 02.04.2015 № 33/4, зобовязати відповідача припинити утримання переплати пенсії та повернути безпідставно стягнуті кошти, починаючи з 01.05.2015. Одночасно просила зобовязати УПФ надати звіт про виконання рішення суду протягом десяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

У обґрунтування вимог вказала, що рішенням УПФ від 23.12.2014 № 95/4 вирішено провести їй виплату пенсії без врахування довідки про заробітну плату від 18.01.2012 № 21, видану Відкритим акціонерним товариством «Миколаївторгмортранс» (далі ВАТ «Миколаївторгмортранс»). З подальшим відновлення розміру пенсії за умови підтвердження первинними документами.

Вказане рішення оскаржила в судовому порядку.

02.04.2015 УПФ прийнято інше рішення № 33/4 про утримання з її пенсії щомісячно 20 % і до повного погашення коштів в сумі 108737,10 грн., починаючи з 01.05.2015, виплачених на підставі недостовірної довідки.

Рішення відповідача позивач вважає протиправним, оскільки з її сторони відсутнє зловживання, що виключає можливість повернення надміру виплачених коштів.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 1992 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.04.2007 ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії на підставі заяви позивача від 02.04.2007 та з урахуванням довідки про заробітку плату від 21.09.2005 № 74, виданої ВАТ «Миколаївторгмортранс» за період з 01.01.1992 по 30.09.1995, з 01.01.1997 по 31.08.1999, з 01.06.2008 на підставі заяви позивача від 29.05.2008 з урахуванням довідки про заробітну плату від 18.01.2002 № 21, виданої ВАТ «Миколаївторгмортранс» за період з 01.06.1992 по 30.09.1995.

Рішенням УПФ від 23.12.2014 № 95/4 вирішено проводити пенсійну виплату позивачу в січні 2015 року без врахування довідки ВАТ «Миколаївторгмортранс» про заробітну плату від 18.01.2002 № 21 та за умови підтвердження первинними документами достовірності видачі вказаної довідки пенсійну виплату їй поновити в раніше встановлених розмірах.

Підставою прийняття УПФ такого рішення стало те, що в довідці від 18.01.2002 № 21 не містяться пояснень про те, які додаткові суми та за яке сумісництво були нараховані за основним місцем роботи ОСОБА_3 Крім того, ВАТ «Миколаївторгмортранс» використовувало з 1999 року печатку із зазначенням ідентифікаційного коду, а в довідці № 21 використана печатка, яка застосовувалася до 1999 року без зазначення ідентифікаційного коду.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.04.2015 у справі № 2-а/489/93/15, яка залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено та встановлено правомірність рішення УПФ від 23.12.2014 № 95/4.

Таким чином, за частиною першою статті 72 КАС України встановлені вказаним судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню при вирішення даного спору.

02.04.2015 УПФ прийнято рішення № 33/4 про утримання з пенсії ОСОБА_3 з 01.05.2015 щомісячно 20 % і до повного погашення коштів в сумі 108737,10 грн. за період переплати з 01.04.2007 по 31.12.2014, яка утворилася на підставі недостовірної довідки № 21 від 18.01.2012.

З вказаним рішенням позивач не згодна, оскільки при призначенні пенсії УПФ було проведено правову експертизу наданих нею документів і жодні сумніви в їх достовірності не виникли, з її боку відсутні будь-які зловживання, що вплинули на надмірну виплату пенсії, а законодавством не передбачено право начальника на винесення рішення про стягнення переплати пенсії.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо правомірності утримання з пенсії позивача надміру отриманого розміру пенсії, розрахованої на підставі недостовірної довідки про заробітну плату.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695, із подальшими змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, положеннями Цивільного кодексу України також передбачено неможливість повернення безпідставно набутої пенсії у разі відсутності недобросовісності з боку пенсіонера.

За правилами частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не надано жодних належних доказів умислу позивача щодо надання завідомо недостовірних відомостей чи приховування будь-яких відомостей, які мали значення для обчислення розміру призначеної їй пенсії, в тому числі шляхом підроблення документів чи зловживання службовим становищем, зокрема, доказів звернення до правоохоронних органів та будь-яких рішень цих органів чи суду з цього приводу.

За такого наведене свідчить про відсутність зловживань з боку ОСОБА_3, а відтак рішення УПФ про стягнення надміру виплаченої суми пенсії є протиправним і підлягає скасуванню.

Інші доводи позивача щодо неправомірності оспорюваного рішення є безпідставними та не впливають на висновок суду.

Стосовно постанови суду від 17.04.2015, якою підтверджено правомірність рішення відповідача від 23.12.2014 № 95/4, вказане рішення не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки вирішений ним спір стосується інших правовідносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки покладення на відповідача обовязку з подання звіту є правом суду, а контроль за виконанням судового рішення може здійснюватися, як судом шляхом зобовязання надати звіт про виконання судового рішення, так і в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», через державну виконавчу службу, суд не вбачає підстав для зобовязання відповідача надати до суду звіт про виконання цієї постанови.

На підставі статті 94 КАС України з державного бюджету на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Керуючись статтями 7-12, 70, 71, 159, 161-163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 02.04.2015 № 33/4 про утримання з ОСОБА_3 надміру виплачених сум пенсій за період з 01.04.2007 по 31.12.2014 у розмірі 108737,10 грн.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва припинити утримання з пенсії ОСОБА_3 переплати та повернути їй кошти стягнуті з 01.05.2015 на підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 02.04.2015 № 33/4.

Присудити на користь ОСОБА_3 з державного бюджету судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

У задоволенні вимоги про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва надати до суду звіт в порядку статті 267 КАС України відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст постанови

підписано 24.09.2015.