Справа № 305/1350/13-а
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2013-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/1350/13-а
Провадження по справі № 2-а/305/29/13
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.09.2013 Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Тулик І.І.
при секретарі Шемота М.І.
з участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Ужгород про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Ужгород про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивує тим, що він наказом Західного Оперативного Командування №3-ПМ від 27 січня 2001 року, був призначений відповідальним виконавцем Рахівського районного військового комісаріату. Також йому було присвоєно звання прапорщика та відповідно він перебував на військовій службі в Збройних силах України. Наказом № 11-ПМ від 22 квітня 2013 року, т.в.о. командувача Західного Оперативного командування генерала-майора ОСОБА_2 , його звільнено з військової служби за контрактом за п. "д" ч.6 ст. 26 (за сімейними обставинами) ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу". А відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №61 від 30.05.2013 року його виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проходження ним військової служби, всі грошові та компенсаційні розрахунки, здійснював Закарпатський обласний військовий комісаріат. При звільненні його з військової служби, відповідачем не проведено речове забезпечення. Так, відповідно до довідки Закарпатського ОВК № 2011 від 06.06.2013 року, сума заборгованості речового майна, що підлягало йому до видачі, складає 5 878, 72 гривень. Дана сума вказана без врахування ПДВ та коефіцієнта інфляції цін. Вважає, що оскільки при звільненні з військової служби його не було забезпечено речовим майном, то з відповідача, на його користь підлягає до стягнення грошова компенсація за речове майно в сумі 5 878, 72 грн. з урахуванням індексу інфляції цін. Тому просив суд, винести рішення, яким визнати бездіяльність Закарпатського обласного військового комасаріату щодо невиплати йому грошової компенсації за речове майно - неправомірною Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити йому 5 878, 72 грн. грошової компенсації за речове майно з урахування індексу інфляції, встановленого чинним законодавством, та зобов`язати Закарпатський обласний військовий комісаріат подати звіт про виконання судового рішення в установлений судом строк.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просить позов задовільнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, представник по довіреності Череміський Б.М. надав заяву, в якуій просить дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги не визнає. Також, на адресу суду від Закарпатського ОВК надійшло заперечення на вказану позовну заяву, в якому зокрема зазначено, що частиною 2 статті 9 ЗУ " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року (в редакції, яка діяла до 01.01.2007 року) передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця замість них. Дане також передбачено Положенням про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил у мирний час п. 28 якого передбачено, що військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за своєм бажанням можуть одержати речове майно, належне їм до одержання в місяці звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на даень підписання у військовій частині наказу про звільнення. Особам, які звільняються з військової служби в запас або відставку без права носіння військової форми, одягу, виплачується грошова компенсація за належне їм до одержання у місяці звільнення речове майно.
Про те статтею 2 ЗУ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів " №1459-ІІІ від 17.02.2000 р. (який набрав чинності 11.03.2000 року і є чинним на даний час) призупинено дію частини другої статті 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчий пайків або за бажаням військовослужбовцями грошової компенсації замість них.
Разом з тим, ч.2 ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інши х осіб" від 03.11.2006 року №328-V були внесені зміни до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року, відповідно до яких статтю 9 викладено у новій редакції і доповнено вказаний Закон статтею 9-1, якою передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються КМУ. Таким чином дані положення регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі і не можуть бути застосовані до військовослужбовців звільнених з військової служби, оскільки вказані положення Закону не передбачають виплату заборгованості із речового майна до військовослужбовців, що були звільнені зі служби.
Також, враховуючи загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, вважають, що до спірних правовідносин належить застосовувати норми ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року з урахуванням внесених змін та ЗУ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" № 1459-ІІІ від 17 лютого 2000 року а не Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил та інших військових формувань у мирний час. А тому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , Наказом Західного Оперативного Командування №3-ПМ від 27 січня 2001 року, був призначений відповідальним виконавцем Рахівського районного військового комісаріату. Також йому було присвоєно звання прапорщика та відповідно він перебував на військовій службі в Збройних силах України.
Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, ст. 9-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Наказом № 11-ПМ від 22 квітня 2013 року, т. в.о. командувача Західного Оперативного командування генерала-майора ОСОБА_2 , позивача звільнено з військової служби за контрактом за п. «д» ч.6 ст. 26 (за сімейними обставинами) ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». А відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №61 від 30.05.2013 року його виключено зі списків особового складу Рахівського районного військового комісаріату.
Під час проходження ним військової служби, всі грошові та компенсаційні розрахунки, здійснював Закарпатський обласний військовий комісаріат.

Згідно з п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України № 1153, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Однак, в супереч вищенаведеним нормам, при звільненні ОСОБА_1 з військової служби, відповідачем не проведено речове забезпечення. Так, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2011 від 06.06.2013 року, сума заборгованості речового майна, що підлягало йому до видачі, складає 5 878, 72 гривень. Дана сума вказана без врахування ПДВ та коефіцієнта інфляції цін.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах визначених законодавством України.
Відповідачі, в своєму запереченні на позовну заяву, посилаються на статтю 2 ЗУ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" № 1459-ІІІ від 17.02.2000 року, яким призупинено дію частини другої статті 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011 - ХІІ від 20.12.1991 року в частині одержання військовослужбовцями грошової кломпенсації замість них, однак відповідачами не враховано той факт, що відповідно до положень вищевказаного закону призупинено дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців), а також дію абзацу першого частини першої статті 14 зазначеного Закону в частині забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей безоплатного проїзду у відпустку, а як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 , проходив військову службу саме в Міністерстві Оборони України, отже дані зміни його не стосуються.
В 2006 році, ЗУ №238-V " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб " від 03 листопада 2006 року, вищевказана стаття була викладена в новій редації, в якій одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна вже не передбачалося. Однак, цим же законом, ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було доповнено статтею 9-1, згідно з частиною 2 якої, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Мішістрів України. Дійсно пункт 2 статті 9-1 виключено на підставі Закону N 107-VI від 28.12.2007, однак, вказану зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008 . А згідно вищевказаного рішення, положення визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 затверджене Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до пункту 27 якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Крім того, суд бере до уваги те, що факт існування заборгованості відповідачами не спростований, а навпаки підтверджується наявними у справі доказами, серед яких вищезазначена довідка № 2011 від 06.06.2013 року.
Відповідно до ч. 1,2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На думку суду, позивачем подані належні докази, які свідчать про наявність у нього права на отримання компенсації замість неодержаного речового майна, докази, які підтверджують заборгованість відповідача.
Встановлені судом обставини відповідачем не спростовані, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення, оскільки не вбачає підстав у визнанні бездіяльності ЗОВК щодо невиплати позивачу грошової компенсації за речове майно - неправомірною.
У відповідності до ст. 94 КАС України, судові витрати по даній справі слід віднести за рахунок Держави.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 69, 86, 94,159- 163, КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 5 878 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень сімдесят дві копійки грошової компенсації за речове майно.
Судові витрати по даній справі віднести за рахунок Держави.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.
Суддя: Тулик І.І.