Справа № 2а-739/2010
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сокальський районний суд Львівської області
Справа №2а-739/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року Суддя Сокальського Районного суду Львівської області, ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Сокальському районі Львівської області про стягнення недоплаченої надбавки до пенсії передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни»,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про стягнення недоплаченої надбавки до пенсії передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Позов мотивує тим, що вона відповідно до ст.1 вказаного закону є «дитиною війни», а тому згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Проте у 2006 році така допомога позивачу не виплачувалась, а в 2007 2010 роках виплачувалась у не повному обсязі.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 р.» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 р.» було призупинено дію положень ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України своїм рішенням від 09 липня 2007 року за № 6-рп 2007 року визнав такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення п.12 ст. 71 ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 ЗУ від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни. Після прийняття Коституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", отже з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком..

Згідно ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Таким чином провівши розрахунок соціальної допомоги дітям війни, врахувавши розмір вказаної допомоги за період з 09.07.2007 р. по 31.06.2010 р. позивач підрахувала, що їй було не доплачено 4870,00 грн. допомоги до пенсії як «дитині війни».

Позивач вказує, що про факт порушення її прав вона дізнався лише після висвітлення в пресі, інформації про прийняте рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року згідно якого було визнано неконституційними положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 р.» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 р.» норми яких призупиняли дію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» .

На підставі наведеного, позивач просить суд ухвалити рішення яким визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з нього в її користь недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги за період з 09.07.2007 року по 31.06.2010 року. Зобов»язати відповідача надалі нараховувати їй розмір вказаної допомоги у відповідності до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Ухвалою Сокальського районного суду від 08 листопада 2010 р. адміністративний позов позивача до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у Сокальському районі про стягнення недоплаченої надбавки до пенсії передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в частині вимог за період з 09.07.2007 року по 04.05.2010 року залишено без розгляду у звязку з закінченням 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідач ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України у Сокальському районі Львівської надав заперечення проти позову 17.11.2010р.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наданих доказів встановлено, що позивач має правовий статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням і знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сокальському районі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р., що набрав чинності 01.01.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-III, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

28.05.2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до пункту 8 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня 48,10 грн., з 01 липня 48,20 грн., з 01 жовтня 49,80 грн.

Відповідно до ст. 96 Конституції України Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня.

Відповідно до ст. 46 Бюджетного Кодексу України якщо до початку бюджетного періоду не набрав чинності закон про Державний бюджет України , Кабінет Міністрів України має право здійснювати витрати Державного бюджету України, базуючись на показниках попереднього бюджетного періоду по доходах та видатках Державного бюджету України, тобто щомісячні видатки Державного бюджету України не можуть перевищувати 1/12 обсягу видатків, визначених законом про Державний бюджет України на попередній бюджетний період, крім випадків, передбачених ч.4 ст. 15 Кодексу.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік » від 27.04.2010 р. № 2154-VI, опублікований у газеті «Голос України» від 30.04.2010 р.. № 80, прожитковий мінімум у 2010 р. на одну особу для осіб, які втратили працездатність встановлений у розмірах : з 01 січня -695 грн., з 01 квітня -706 грн., з 01 липня 709 грн., з 01 жовтня -723 грн., з 01 грудня 734 грн. та визначено, що розміри соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

З урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 р.» від 27.04.2010 р. № 2154-VI, з 01.01.2010 р. відповідач виплачує позивачу, як дитині війни, підвищення у твердих розмірах у розмірі 49,80 грн. в порушення вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто у розмірах менших за 30 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року), управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 05 травня 2010 р. по 31 червня 2010 року(дата визначена позивачем), виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням виплачених сум допомоги як дитині війни.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав свобод та інтересів сторін, суд вважає за необхідним вийти за межі позовних і зобов»язати відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 05 травня 2010 року по 22 листопада 2010 року час винесення рішення.

Враховуючи, що відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд може лише визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними та покласти обовязок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік, і не є уповноваженим органом провадити розрахунок суми заборгованості по виплатам підвищення пенсії як дитині війни.

В межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобовязання відповідача перерахувати позивачу щомісячну державну допомогу, як дитині війни, без обмеження строком є безпідставним, оскільки встановлює обовязки на майбутнє без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце та без наявності спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 2-154, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,183-2, 185-186, Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними - дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України Сокальському районі Львівської області по не нарахуванню та невиплаті щомісячної доплати до ОСОБА_2 василівні, як дитині війни, за період з 05 травня 2010 року по 22 листопада 2010 року, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Сокальському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 05 травня 2010 року по 22 листопада 2010 року, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням виплачених сум допомоги як дитині війни.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами до апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя