Справа № 2-а-999/10
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2010-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2а-999/10/0818
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2010 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В. О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора взводу № 3 роти Державної Патрульної Служби м. Запоріжжя, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 інспектора взводу № 3 роти Державної Патрульної Служби м. Запоріжжя, в якому просить суд поновити строк для звернення до адміністративного суду та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 096031 від 17.04.2009 року, згідно якої Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на останнього штрафу в розмірі 255,00 грн.

В якості обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив:

17.04.2009 року, інспектором відділу № 3 роти Державної Патрульної Служби м. Запоріжжя ОСОБА_3, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 096031.

Так, згідно даної постанови, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення на користь держави штрафу в розмірі 255,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення перевищення встановленої швидкості в населеному пункті на 23 км., рух зі швидкістю 83 км./г.

З даною постановлю Позивач не погоджується, так як у дійсності зазначеного в ній правопорушення він не скоював.

Зазначає, що 17.04.2009 року, за проміжок часу з 6 по 7 годину ранку, він на своєму автомобілі направлявся на залізничний вокзал Запоріжжя 1. Правил дорожнього руху він не порушував, швидкість не перевищував. Його зупинили працівники ДПС та повідомили, що він перевищив швидкість. Позивач знепокоївся з того приводу, що не встигає до залізничного вокзалу. На це працівники ДПС попросили його проставити підписи на документах та відпустили його.

Згодом, він зрозумів, що працівники ДПС склали протокол та постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення, але копії йому не вручили.

Про існування та зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення Позивач дізнався 14.07.2010 року, під час зясування в органах ДАЇ процедури проходження чергового технічного огляду транспортного засобу. Таким чином, не маючи на руках копії постанови, Позивач був позбавлений можливості оскаржити її у встановлений законом строк.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого законами України "Про міліцію", "Про дорожній рух", ПДР України, КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Ухвалою суду від 12 серпня 2010 року про відкриття провадження по сапові, попереднє судове засідання по адміністративній справі призначено на 26.08.2010 року, Відповідачу запропоновано подати до суду свої письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлено осіб, що беруть участь у справі.

26.08.2010 року, у судове засідання прибув Позивач. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав, у звязку з чим розгляд справи по суті позовних вимог було відкладено на 03.09.2010 року. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

03.09.2010 року, у судове засідання прибув Позивач. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення судової повістки, Відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 4 ст. 128, та думку Позивача, судом ухвалено розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, за відсутності Відповідача.

При вивченні матеріалів справи, судом встановлено, що 17.04.2009 року, інспектором відділу № 3 роти Державної Патрульної Служби м. Запоріжжя ОСОБА_2, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 093978, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення на користь держави штрафу в розмірі 255,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення перевищення встановленої швидкості в населеному пункті на 23 км., рух зі швидкістю 83 км./г.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, в обґрунтування чого зазначив, що у дійсності зазначеного у постанові правопорушення не скоював, швидкість руху на транспортному засобі не перевищував. Зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, будь які докази щодо скоєння безпосередньо ним зазначеного вище правопорушення Відповідач не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкт владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 12 серпня 2010 року, Відповідачу запропоновано надати суду свої письмові заперечення проти позову, з посиланням на відповідні докази, якими вони обґрунтовуються. Проте, Відповідач своїм правом не скористався, до судового засідання не прибув, письмові заперечення суду на надав, у звязку з чим правомірність свого рішення по адміністративній справі не довів.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Будь які докази, які доводять скоєння Позивачем зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, у матеріалах справи відсутні, у звязку з чим факт скоєння Позивачем правопорушення судом не встановлений.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Відповідно до ст. 289 кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Причини пропущення Позивачем строку звернення до адміністративного суду, судом визнано поважними, у звязку з чим адміністративна справа повинна бути розглянута та вирішена.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкт владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач своїм правом не скористався, до судового засідання не прибув, письмові заперечення суду на надав, у звязку з чим правомірність свого рішення по адміністративній справі не довів. Будь які докази, які доводять скоєння Позивачем зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, у матеріалах справи відсутні, у звязку з чим факт скоєння Позивачем правопорушення судом не встановлений.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 18, 19, 71, 122, 128, 158, 159, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства, ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 096031 від 17.04.2009 року скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в суд першої інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.О.Макаров