Справа № 2-а-151/10
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2010-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ржищевський міський суд Київської області
Сп рава№2-а-151/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2010 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді: Галагана В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ржищів Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м.Ржищів про визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2010 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів про визнання незаконними дій Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів, в якому вказано, що 29.02.2008 року у позивачки народилась дочка ОСОБА_2.

З 08.05.2008 року позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З друкованих засобів масової інформації позивачці стало відомо, що 09.07.2007 року Конституційним судом України було прийняте Рішення, згідно якого низка положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» відносно розмірів державної соціальної допомоги по догляду за дитино до досягнення нею трирічного віку, встановлені на 2007 рік, були визнані неконституційними і що допомога при народженні дитини повинна була надаватись в сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, а допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дітей до 6 років.

Оскільки, виплати, які отримувала позивачка, були значно меншими ніж було вказано, позивачка звернулась до УПСЗН з заявою, в якій, посилаючись на рішення Конституційного суду № 10-рп від 22.05.2008 року, яким було визнано неконституційним деякі статті Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та поновлено дію ст.43 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", просила зробити перерахунок розміру державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та сплатити заборгованість по виплатам. Відповідачем у здійсненні перерахунку їй було відмовлено.

Позивачка вважає що відмова відповідача є незаконною, оскільки згідно Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року встановлені абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" розміри вищезгаданих допомог визнані неконституційними, а відповідно до п. п. 5, 6 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковими до виконання на території України.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачем у 2008-2009 роках виплачувалась невірно. Цей вид державної допомоги позивачці призначено з 08.05.2008 року. Згідно зі ст. 62 Закону № 489-16 та ст. 15 Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відповідач повинен був сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у значно більших розмірах.

Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити різницю між призначеними і належними по Закону виплатами по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивачка просить визнати незаконною відмову відповідача про перерахунок розміру призначеної їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов'язати відповідача зробити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплачувати в подальшому щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягення нею трирічного віку у відповідності із нормами діючого законодавства у розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, гарантованого Конституцією України. Стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплатам допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стягнути з відповідача судові витрати.

23.03.2010 року відповідачем було подано до суду заперечення проти позову, в якому зазначено, що дійсно позивачка звернулась 17.07.2009 року з заявою про виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, 21.07.2009 року відповідачем було надано відповідь, та відмовлено позивачці в здійсненні перерахунку.

Відповідно ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Норми, введені цим законом, діють протягом бюджетного року та є пріоритетними відносно інших законів.

Законом про Державний бюджет України затверджуються повноваження на реалізацію у відповідному році державних програм і заходів та здійснення платежів з конкретною метою. Одним із принципів бюджетної системи України Бюджетним кодексом України визначено збалансованість, виходячи з якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Згідно з абз. 1-2 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» допомога при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 8500 гривень: одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» в Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» встановлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку дорівнювала різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року дія положення абзацу 1-2 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» не обмежувалася, положення абзацу 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» визнане таким, що не відповідає Конституції України та втрачає чинність з дня винесення зазначеного рішення.

У 2007 році, виходячи з реальних фінансових ресурсів, була врахована потреба в коштах для реалізації положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в обсязі, необхідному для виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Кошти для виплати такої допомоги в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у 2007 році не передбачалися.

Відповідно до п. 23 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1 січня 2008 року визначено у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З метою соціальної підтримки сімей з дітьми, у тому числі жінок, які самі виховують дітей до трирічного віку, вищезазначеним Законом передбачено забезпечити протягом 2009-2010 років поступове підвищення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком до 6 років. Зокрема, з 1 січня 2009 року розмір допомоги дорівнює різниці між 75 відсотками, а з 1 січня 2010 року буде дорівнювати 100 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

В показниках Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» враховані кошти для забезпечення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, передбачених змінами, внесеними до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Витрати, пов'язані з реалізацією рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007, в Державному бюджеті України на 2008 та 2009 рік не були враховані.

Отже, Ржищівське УПСЗН, проводячи нарахування коштів для виплати державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми позивачеві ОСОБА_1, діяло в правових нахилах, ніяким чином не порушуючи вимог чинного законодавства.

23.03.2010 року сторонами по справі подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів про визнання незаконними дій Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів підлягає до задоволення частково, обґрунтовуючи своє рішення слідуючим.

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І - ОК № 086340 від 05.03.2008 року.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів, позивачка з 28.04.2008 року знаходиться на обліку та отримує допомогу по догляду за дитиною.

Таким чином, позивачка, будучи матір'ю дитини, яка не досягла трирічного віку, з якою вона проживає та яку вона фактично доглядає, будучи також застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, має право з 28.04.2008 року отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка надається застрахованій особі у розмірі, встановленому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносив від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, а п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України дано визначення суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до додатку 3 постанови КМУ «Про структуру місцевих державних адміністрацій» управління праці та соціального захисту населення є структурними підрозділами виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є органом виконавчої влади та суб'єктом владних повноважень.

Правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.1991 року, який у 2008 році суттєво змінювався Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Приймаючи до уваги, що деякі зміни були визнані неконституційними, суд керується нормами Закону в тій редакції, в якій вони регулювали правовідносини між позивачем та відповідачем з урахуванням їх конституційності.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрати, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати у період цієї відпустки.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом (дана норма закону введена в дію з 01.01.2002 року Законом України від 11.01.2001 року №2213-111).

У липні 2009 року позивачка звернулася до управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів із заявою про здійснення перерахунку та виплати недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач відмовив позивачу у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки вважав що виплачував передбачену законодавством допомогу у розмірах передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає, що правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання допомоги при народженні та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основані на принципі юридичної визначеності, який не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Судом встановлено, що п. 7 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, виплачується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативному акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, згідно з абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" звернуто увагу на те, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими звужуються конституційні права і свобода людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Фізичним та юридичним особам для захисту порушених прав відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України гарантується зверненням до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції.

Згідно з ст. 1 Конституції України Україна проголошено демократичною, соціальною, правовою державою, а ст. 2 Конституції України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави. Відповідно до ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, ст. 22 Конституції України встановлено, що зміст та обсяг прав і свобод людини при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений, а конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 22, 46 Конституції України виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є соціальною гарантією і не може бути скасована, а також не може бути звужена за своїм змістом і обсягом при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" встановлено, то загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, здійснюється за принципами державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальних захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є формою соціального забезпечення громадян. Тобто, фактично ця вимога позивача щодо виплати допомоги по догляду за дитиною є формою реалізації конституційного права громадян на соціальний захист. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України, в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Таким чином, будь-які закони та нормативно-правові акти, які регулюють правовідносини стосовно прав та свобод громадян, у тому числі Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік, Постанова Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13, Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Постанова КМУ від 27.12.2001 року № 1751 мають відповідати вимогам Конституції та Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Крім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного кодексу України перелік відносин, які регулюються Законом України про Державний бюджет є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, у тому числі Законом України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Враховуючи те, що позивачка має дитину віком до трьох років, тобто наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання допомоги при народженні та допомоги по догляду за дитиною.

Наділивши осіб зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити матеріальний рівень осіб, які мають дітей віком до трьох років.

Згідно із підпунктом 12 п. 25 розділу П Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" виключено.

Згідно з ч. 4 ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а тому вважає за можливе за аналогією застосувати положення ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", які діяли у 2007 році.

За умови відсутності у державному бюджеті коштів створюється ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена допомога. Однак, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймаються до уваги. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії засновані на принципи юридичної визначеності.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22.05.2008 року було визнано таким, що не відповідає Конституції України п. 25 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" щодо внесення змін до

Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Звуження обсягу прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання законів, якими передбачено соціальні гарантії, через відсутність коштів для їх виплати не є підставою для виправдання дискримінуючої недоплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-ІУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права. У рішенні, ухваленому 30.11.2004 року у справі "Бакалов проти України", Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів.

Суд також враховує, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягти цілей і справедливих результатів.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови виплачувати позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку у розмірах, визначених ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" не можуть бути визнані такими, що вчинені на підставі у межах повноважень, безпосередньо та добросовісно, тому позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплатити позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 2008 року по 2009 рік у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" підлягають до задоволення в цій частині.

Не підлягає до задоволення вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача сплачувати в подальшому щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягненню дитиною трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до шести років, оскільки дана вимога на майбутнє виплачувати позивачу виплати не відповідає змісту законодавства. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Стосовно судових витрат, то згідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

Вимога позивачки про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню, оскільки На підставі п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про Державне мито" від сплати державного мита звільняється Фонд соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності.

Приймаючи до уваги обставини справила саме те, що фінансування відповідача йде за рахунок держави, суд у відповідності до ст. 88 КАС України, вважає за можливе звільнити Управління праці та соціального захисту населення м.Ржищів від сплати судових витрат на користь позивачки.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22.05.2008 року ст. ст. 2, 8, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Законом України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів про визнання незаконними дій Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів, - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів щодо відмови ОСОБА_3 у нарахуванні та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до шести років, - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Ржищів здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 з урахуванням вже виплачених сум по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 28 квітня 2008 року по 06 квітня 2010 року відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Київської області.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: