Справа № 2а-772/2010
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сокальський районний суд Львівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2a-772/10

22 грудня 2010р. Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л.Ю.

при секретарі Сало А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Сокальська районна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання припису від 12.08.2010р. незаконним,

встановив:

В Сокальський районний суд з позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_1 до відповідача - Державного закладу «Сокальська районна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України про визнання припису від 12.08.2010р незаконним. Позов мотивує тим, що з 2000 року він, як фізична особа - громадянин займається бджільництвом, успадкувавши після смерті брата дружини вулики з бджолосім'ями, утримуючи 15 сімей в 20 вуликах.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про бджільництво", право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи.

Зайняття бджільництвом здійснюється без окремого дозволу органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Для розміщення своїх вуликів (пасіки) він орендує земельну ділянку площею 0,012 га з земельної ділянки площею 0,6000 га., що розташована в с.Гута Сокальського районну Львівської області, яка на даний час належить на праві власності ОСОБА_3, а до цього належала її матері. Оскільки бджільництвом він почав займатися ще за життя попередньої власниці, то і її дочка не заперечує проти використання ним її земельної ділянки для вказаної мети. Як і вимагає законодавство пасіка паспортизована, про що Управлінням ветеринарної медицини в Сокальському районі, районним товариством бджільників - любителів 27 вересня 2010 року видано ветеринарно -санітарний паспорт пасіки за № 132. На території пасіки знаходяться п'ятнадцять бджолосімей карпатської породи. Пасіка частково огороджена і впорядкована, відповідає ветеринарно - санітарним вимогам, про що свідчать записи в паспорті пасіки.

Відповідно до Акту від 27.09.2010 р. складеного комісією в складі головного держветінспектора в його присутності про проведене ветеринарно-санітарне обстеження пасіки, за результатами якого встановлено, що пасіка розташована в с. Гута, частково огороджена із західної і північної сторін плотом висотою 2,3 м. на відстані від житлового приміщення 20 м. Площа пасіки становить 0,012 га., на якій утримується 15 бджолосімей. Навколо пасіки розташовуються природні медоносні угіддя та поля, які засівають ріпаком і гречкою. Частково територія пасіки відмежована від сусідських будівель насадженнями плодових дерев. На території пасіки навколо 5 запасних вуликів, всі вулики пронумеровані. На час обстеження гнізда сформовані в зиму, всі бджолосім'ї середньої сили. Продуктивність становила в середньому 12 кг меду. Бджоли загодовані на зиму цукровим сиропом із розрахунку 10 кг цукру на сім'ю. Щодо інфекційних захворювань бджіл, то пасіка також благополучна, що встановлено експертизою Сокольської районної лабораторії ветеринарної медицини проведеної за обстеженням доставлених проб вощини з розплодом.( акт № 996 від 24.09.2010 р). .При вказаному бактеріологічному дослідженні збудників американського, європейського гнильців не виявлено, бджолосім'ї оброблені проти варроатозу в вересні 2010 р. препаратом "Варатон". Дератизація та дезінфекція вуликів проводиться власником пасіки по мірі необхідності. Протягом усього часу зайняттям ним бджільництвом жодних претензій з боку жителів села та сусідів по земельній ділянці не було. Пасіка весь час знаходиться в доглянутому стані, бджоли пристосовані лише для виготовлення продукції і будь-яких загроз збоку бджіл здоров'ю людей немає, оскільки вони розташовані на безпечній віддалі від житлових будинків. В липні 2010 року сусід ОСОБА_2 по земельній ділянці звернуся в Савчинську сільську раду з заявою про проведення обстеження земельної ділянки на якій розміщено пасіку, оскільки він не може провести обробку буряка, через неможливість захиститись від укусів бджіл. Про те, що сусід раніше звертався з подібними заявами йому не відомо, однак і вказана заява позбавлена змісту, оскільки в липні вже обробка буряка не проводиться. Неможливість вчасного обробітку ним буряка зумовлена була не загрозою збоку бджіл, а виключно погодними умовами та його способами господарювання. В ході перевірки вказаної заяви Сокальською районною СЕС на адресу Савчинської сільської ради надіслано лист - роз'яснення № 912/06 від 13.07.2010 p., яким повідомлено, що згідно ДСП "Планування та забудови населених пунктів № 173" від 19.06.1996 р. відстань від сільськогосподарських підприємств, які займаються бджільництвом до житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів повинна становити не менше 300 м. Згідно ДБН № 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень" зі змінами № 1-10 на ділянці пасіки вулики, що належать приватному власнику, слід розміщувати на відстані не менше ніж 3 м. від сусідніх садових (дачних) ділянок льотками, які направленні від них. Огорожа навколо пасіки у напрямку вильоту бджіл повинна бути суцільною ( дерев'яною, залізною) живлю огорожею заввишки не менше 2 м. Актом обстеження земельної ділянки на якій розміщено вулики № 79, складеним виконавчим комітетом Савчинської сільської ради від 10.07.2010 року, виявлено, що на орендованій ним земельній ділянці розміщено 20 вуликів в яких розміщено 15 бджолосімей, вулики розміщено приблизно в 30-ти метрах від житлового будинку скаржника. Однак, жодних висновків щодо загрози бджіл встановлено не було як і не було пропозицій щодо вирішення "спірного" питання, оскільки віддаль відповідає вимогам вищенаведених нормативних актів. Після проведення вказаного обстеження 12.08.2010 року ОСОБА_2 звернувся з заявою в ДЗ "Сокальська районна санітарно - епідеміологічна станція" МОЗ України, про перевірку дотримання ним вимог санітарного законодавства.

За результатами перевірки Головним лікарем Сокальської районної санітарно епідеміологічної станції ОСОБА_4 відповідно до ДСП " Планування та забудови населених пунктів № 173" від 19.06.1996 р. та ст. 42 З.У. "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24.02.1994 р. винесено припис, яким його зобов'язано перенести вулики на відстань 300 м. від житлової забудови в термін до 15.09.2010 р. Вимоги припису ним не виконано, оскільки він вважає, що такий є незаконним, позаяк не ґрунтується на нормах законодавства та санітарних вимогах щодо розміщення пасіки, а , відповідно і порушує його законні права на зайняття бджільництвом. 14 вересня 2010 року ним на адресу відповідача надіслано повідомлення про неможливість виконання припису, який порушує його законні права, зокрема, як вказано в актах обстеження порушення законодавства немає оскільки він не є юридичною особою, а тому вимога про перенесення пасіки на віддаль 300м. від житлової забудови, встановлену для юридичних осіб є незаконною, а, крім того, її практично неможливо виконати бо такої віддалі між суміжними будівлями реально немає. Стосовно вимог закону, які встановлюють віддаль розміщення пасіки, що належить приватному власнику від житлової забудови в три метри, то така ним дотримана з перевищенням у десять разів.

Виконання такого припису призведе до знищення пасіки в цілому і позбавлення його можливості займатися улюбленою справою та мати можливість на використання продукції бджільництва для оздоровлення його та родини.

На даний час йому 30.09.2010р. по телефону стало відомо, що у зв'язку із невиконанням вимог оскаржуваного припису відповідачем видано повторний припис, який він мав виконати до 30.09.2010р., однак такий на мою адресу не надіслано.

В зв'язку із відмовою відповідача скасувати незаконний припис він повинен вирішувати дане питання у судовому порядку. З тих підстав просив суд визнати незаконним та скасувати припис головного лікаря Сокальської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_4 від 12.08.2010р. про перенесення в с.Гута Сокальського району ОСОБА_1 вуликів на відстань 300м від житлової забудови.

Позивач та його представник в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення в їх обгрунтування, як і в позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 додатково повідомив, що протягом десяти років він тримає пасіку на присадибній ділянці поруч житлового будинку в с.Гута Сокальського району, що належить ОСОБА_3 По сусідству з ОСОБА_3 має житловий будинок, який використовує як дачу сім»я Павлик. Протягом десяти років ніколи ніяких конфліктів відносно бджіл у нього з ОСОБА_2 не виникало. Крім того, інші сусіди ніколи претензій не мали, що його бджоли кусають. Цього року на грунті особистих неприязних стосунків Павлик та його дружина почали до нього кричати, що його бджоли створюють для них незручності у користуванні присадибною ділянкою навколо будинку та вимагали у нього за це відро меду. Бджіл він утримує законно, є паспорт пасіки, акт обстеження від 27.09.2010р.. в якому будь-яких порушень щодо розташування та використання пасіки не виявлено. Він та ОСОБА_3 не є суб»єктом підприємницької діяльності, тому правова норма щодо розміщення пасіки на відстані 300м від забудови в даному випадку спірних правовідносин не стосується, тим паче, що Павлик в житловому будинку в с.Гута не проживає, а використовує його як дачу. Окрім того, якщо припустити що його пасіка буде розміщена на відстані 300м від забудови, то вона буде знаходитись на окраїні села, а не в господарстві ОСОБА_3. Про оскаржуваний припис йому стало відомо лише наприкінці вересня 2010р. припис було ним оскаржено до суду 05.10.2010р.

Представник відповідача головний лікар Сокальської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_4 в судовому засіданні поклав вирішення справи на розсуд суду. Крім того, суду додатково пояснив, що ОСОБА_2 не звертався до них із заявою провести обстеження на наявність у нього укусів бджіл.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що протягом десяти років позивач тримає по сусідству бджоли. Ці бджоли постійно йому дошкуляють, чинять перешкоди у користуванні присадибною земельною ділянкою біля будинку. В цьому році через бджоли ОСОБА_1 він не міг обробити цукровий буряк. Він є власником будинку, в якому також є зареєстрована його дочка - інвалід, яка через бджоли позивача не може перебувати у будинку. Фактично він проживає в м.Сокалі, а в с.Гута біля житлового будинку займається городництвом. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_2- ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала повністю свого довірителя. Суду пояснила, що згідно норм цивільного законодавства власність зобов»язує. Власник повинен використовувати своє майно будь-яким способом, лише щоб не завдавати шкоди іншим особам. Через докучання бджіл ОСОБА_1, ОСОБА_2, як власник будинку, не має можливості використовувати його за призначенням, проживати у ньому, Законодавством не встановлено, на якій відстані від сусідньої земельної ділянки повинна бути розміщена приватна пасіка, передбачено лише, що така відстань має становити - 300 м (для сільськогосподарських підприємств), 3 м (для дачних, садових ділянок). Таким чином, вказані норми даних правовідносин не стосуються. З тих підстав просила суд відмовити у задоволенні позову. Крім того зазначила, що позивачем пропущено місячний термін для оскарження припису згідно Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення».

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила. Суду пояснила, що пасіка ОСОБА_1 знаходиться у її саду біля житлового будинку в с.Гута Сокальського району на відстані приблизно 5 м до її городу та 30-40м від городу Павлика. Спірна пасіка огороджена двометровою плівкою. Коли вона працю на городі, то бджоли ОСОБА_1 її ще жодного разу не покусали. Конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник по тій причині, що ОСОБА_1 відмовився безкоштовно давати мед сім»ї Павлика, як це попередньо робив брат дружини ОСОБА_1. Вказана пасіка розміщена на території її господарства впродовж десяти років. Протягом цього строку родина Павлик ніяких претензій до ОСОБА_1 з приводу його бджіл не мала. Крім того, інші сусіди тримають пасіки і чомусь Павлик не скаржиться, що їхні бджоли його кусають. На її думку вказаний спір виник на грунті неприязних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 з 2000 року займається бджільництвом. Для розміщення вуликів (пасіки) позивач орендує земельну ділянку площею 0,012 га з земельної ділянки площею 0,6000 га., що розташована в с.Гута Сокальського районну Львівської області, яка на даний час належить на праві власності ОСОБА_3, а до цього належала її матері. Оскільки бджільництвом ОСОБА_1 почав займатися ще за життя попередньої власниці, то і її дочка не заперечує проти використання ним її земельної ділянки для вказаної мети. Як і вимагає законодавство пасіка паспортизована, про що Управлінням ветеринарної медицини в Сокальському районі, районним товариством бджільників - любителів 27 вересня 2010 року видано ветеринарно - санітарний паспорт пасіки за № 132. На території пасіки знаходяться п'ятнадцять бджолосімей карпатської породи. Пасіка частково огороджена і впорядкована, відповідає ветеринарно - санітарним вимогам, про що свідчать записи в паспорті пасіки.

Відповідно до припису від 12.08.2010р. Головного лікаря Сокальської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_4 на підставі ДСП " Планування та забудови населених пунктів № 173" від 19.06.1996 р. та ст. 42 З.У. "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24.02.1994 р. ОСОБА_1 зобов'язано перенести вулики на відстань 300 м. від житлової забудови в термін до 15.09.2010 р.

З Акту від 27.09.2010 р. комісії в складі головного держветінспектора ОСОБА_6, начальника Сокальської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_7, в присутності ОСОБА_1, вбачається, що цього ж числа було проведено ветеринарно-санітарне обстеження спірної пасіки. За результатами перевірки встановлено, що пасіка розташована в с. Гута, частково огороджена із західної і північної сторін плотом висотою 2,3 м. на відстані від житлового приміщення 20 м. Площа пасіки становить 0,012 га., на якій утримується 15 бджолосімей. Навколо пасіки розташовуються природні медоносні угіддя та поля, які засівають ріпаком і гречкою. Частково територія пасіки відмежована від сусідських будівель насадженнями плодових дерев. На території пасіки навколо 5 запасних вуликів, всі вулики пронумеровані. На час обстеження гнізда сформовані в зиму, всі бджолосім'ї середньої сили. Продуктивність становила в середньому 12 кг меду. Бджоли загодовані на зиму цукровим сиропом із розрахунку 10 кг цукру на сім'ю. Щодо інфекційних захворювань бджіл, то пасіка також благополучна, що встановлено експертизою Сокальської районної лабораторії ветеринарної медицини проведеної за обстеженням доставлених проб вощини з розплодом.( акт № 996 від 24.09.2010 р ). При вказаному бактеріологічному дослідженні збудників американського, європейського гнильців не виявлено, бджолосім'ї оброблені проти варроатозу в вересні 2010 р. препаратом "Варатон".

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про бджільництво", право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Зайняття бджільництвом здійснюється без окремого дозволу органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно Наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992р. №44 про затвердження ДБН 360-92, на ділянці пасіки вулики слід розміщувати на відстані не менше ніж 3 м від сусідніх садових (дачних) ділянок льотами, які направлені від них. Огорожа навколо пасіки у напрямку вильоту бджіл повинна бути суцільною (дерев»яною, залізною) або живою огорожею заввишки не менше 2 м. Вулики допускається розміщувати на садових (дачних) ділянках при додержанні вищевказаних вимог за умови, що огорожа не порушує норм інсоляції.

На думку суду, положення передбачені додатком №5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я України від 19.06.1996р. №173 (розмір санітарно-захисної зони від сільськогосподарських підприємств, які виробляють продукти бджільництва до житлової забудови та прирівняних до неї об»єктів повинна бути не менше ніж 300 м) стосуються лише сільськогосподарських підприємств.

Проте як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 займається бджільництвом як фізична особа, не є приватним підприємцем.

Окрім того, з пояснень третьої особи ОСОБА_2 вбачається, що незважаючи на те, що його житловий будинок в с.Гута Сокальського району є житловим, проте їхня сім»я там не проживає, а використовує його як дачний будиночок, це ствердили в судовому засіданні і ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Суд критично оцінює надані ОСОБА_2 довідки лікарів про знаходження його на диспансерному обліку в алерголога з приводу алергічної реакції на укуси бджіл, так як не встановлено, чиї саме бджоли його покусали - ОСОБА_1 чи інших сусідських пасічників.

Незважаючи на те, що ст.43 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994р. передбачено місячний термін оскарження в т.ч. приписів посадових осіб санітарно-епідеміологічної служби, на думку суду порушені права та інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку з таких підстав.

Враховуючи те, що положення (глава 8) КАС України щодо строків звернення до суду з позовом протягом шести місяців з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав набрали чинності 07.07.2010р. - (закон прийнятий пізніше); та встановлену в суді обставину, що позивач ОСОБА_1 дізнався про оспорюваний припис лише наприкінці вересня 2010р., а з позовом звернувся в Сокальський районний суд на початку жовтня 2010р. в порядку цивільного судочинства (ухвалою судді Сокальського районного суду від 08.10.2010р. йому було відмовлено у відкритті провадження), з тих підстав суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності на звернення з адміністративним позовом 16.11.2010р.

З наведених підстав суд переконується, що позов є підставним, а тому слід визнати незаконним та скасувати припис головного лікаря Сокальської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_4 від 12.08.2010р. про перенесення в с.Гута Сокальського району ОСОБА_1 вуликів на відстань 300м від житлової забудови.

На підставі ст.ст. 6, 17, 99, 104, 158, 160, 161,162,163 КАС України, наведеного, керуючись Законом України «Про бджільництво», Наказ Держкоммістобудування від і 17.04.1992р. №44 про затвердження ДБН 360-92, Додатку №5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я України від 19.06.1996р. №173, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного закладу «Сокольська районна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання припису від 12.08.2010р незаконним та його скасування - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати припис головного лікаря Сокальської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_4 від 12.08.2010р. про перенесення в с.Гута Сокальського району ОСОБА_1 вуликів на відстань 300м від житлової забудови.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий: