Справа № 2-а-1542/10
Суддя: Хорошун О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1542/10
№ пров. 2-а-1542/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.12.2010 р. м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Бурлака О.В. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Каневі про перерахунок пенсії (ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Каневі відносно доплати до пенсії відповідно до вимог ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі здійснити перерахунок та доплату невиплаченої додаткової пенсії за період з 01.07.2007р. по 30.09.2010р. у відповідності до ст.ст.39, 51, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, яка визначається на період виплати та виплачувати їх в подальшому.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що має статус особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, яка постійно проживає в зоні радіоактивного забруднення та є пенсіонером, а тому має право на пільги, передбачені цим Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, посилаючись на ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та 15% від мінімальної пенсії. Позивач також вказав, що дії відповідача щодо невиплати доплати до пенсії є протиправними та грубо порушують його законні права.

22.11.2010 року судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження у справі, копію якої направлено відповідачу. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав, та в установлений законодавством строк надав суду письмові заперечення на позов.

На адресу суду від представника відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Канів Черкаської області надійшло заперечення, управління Пенсійного фонду України в м. Канів діяло в межах законодавства та не допускало порушень по питанню виплати доплати непрацюючим пенсіонерам за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, яка передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року та постановою КМУ від 26.07.1996 р. № 836. Крім цього, пояснив, що даний вид доплат проводиться в межах видатків, які виділені Головним управлінням. Управління Пенсійного фонду України на місцях, виконують лише делеговані повноваження з питань соціального захисту і до їх компетенції не входить прийняття рішень по визначенню розмірів доплат і компенсацій. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Вважаю, що в порядку ст. 183-2 ч.4 КАС України справу слід розглянути без виклику сторін в порядку скороченого провадження.

Суддя, оцінивши повідомленні позивачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до Закону України № 231-У від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» який набрав чинності з 31.10.2006 року, визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки згідно ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХИ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються на одну мінімальну заробітну плату, і відповідно до ч.7 ст.48 даного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» якою передбачено, що особам, віднесеним до категорії 4 призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, що підтверджується копією посвідчення серія В-І № 637728 (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не працює, приватним підприємцем не зареєстрований, а тому відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання доплати до пенсії у розмірі мінімальної заробітної плати, яка відповідно до ч.4 ст.48 вищезазначеного закону визначається на момент виплати.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», дію ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, а тому на підставі ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії у часі немає.

Згідно п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року визнано неконституційним.

Судом встановлено, що з 01 листопада 2007 року позивачеві підвищено пенсію на 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а доплата згідно ст.. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводилася у розмірі 5.20 грн. А з 22 травня 2008 року, на підставі рішення Конституційного Суду України перерахунок пенсії з урахуванням ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу не проводився.

З 22 травня 2008 року позивач має право на отримання підвищення пенсії, не на 5 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а на 15 % мінімальної пенсії за віком, та доплату до пенсії у розмірі мінімальної заробітної плати, а тому відповідач має здійснити йому перерахунок пенсії, починаючи з 22 травня 2008 року по 31.10.2010р.

У 2009 році та у 2010 році дія ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто, посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не може бути прийняте до уваги, оскільки у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС чинним законодавством не приймається судом до уваги, так як ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що цим особам проводиться доплата до пенсії у розмірі мінімальної заробітної плати та 15 % мінімальної пенсії за віком. З огляду на наведене, дане питання врегульоване чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1, 3, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Зважаючи на те, що суд не вправі виконувати функції суб'єкта владних повноважень, покладені на нього законом та питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд вважає необхідним зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Каневі здійснити перерахунок щомісячного підвищення до пенсії позивачу, починаючи з 22 травня 2008 року, відповідно до ст.ст.39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити її виплату.

Що стосується періоду, за який необхідно здійснити перерахунок пенсії позивачу, то суд приходить до наступного.

Виходячи з системного аналізу ст.ст.39, 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.3 ч.ч. 2, 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що на вимоги позивача щодо здійснення перерахунку основної та додаткової пенсії строки позовної давності не поширюються та шестимісячний строк звернення до адміністративного суду не застосовується.

Також суд звертає увагу і на те, що у даних спірних правовідносинах йдеться мова про отримання грошових коштів, призначених позивачу, як постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС та за шкоду, заподіяну його здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду захист майнових прав позивача не може обмежуватися шестимісячним строком позовної давності.

Частиною 3 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Ураховуючи наведене та спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобов'язати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Конституції України, ст.ст. 39,51, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.11, 69-71, 99, 100, 122, 160, 162, 183-2, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Каневі про перерахунок пенсії (ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідно до положень ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області здійснити ОСОБА_1 нарахування до пенсії доплати в розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст.39, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 22.05.2008 р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2010р. по даний час, виплатити перераховані кошти у відповідності до здійсненого перерахунку, за виключенням отриманих раніше сум.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий О.В. Хорошун