Справа № 22-а-8104/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на постанову Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року позивачка звернулася до суду. Позов обгрунтовувала тим, що вона відповідно до вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни має статус „Дитини війни, а отже, відповідно до вимог ст. 6 вказаного Закону, має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 рік. Відповідачем же на протязі 2006-2007 років не нараховувалась і не виплачувалась щомісячна державна соціальна допомога як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а в 2008 році і по цей час нараховується у неповному обсязі. Просила суд визнати відмову відповідача в нарахуванні їй соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком протиправною та зобовязати управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплати за 2006-2008 роки в розмірі 3890 грн. 60 коп. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд зобовязати відповідача і в подальшому, починаючи з квітня 2009 року проводити виплату надбавки до пенсії як „дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року позови задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного підвищення до пенсії позивачкам відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Зобов»язано провести нарахування і виплату ОСОБА_1 відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» за період з квітня 2009 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 недоотримані суми надбавки до пенсії як „дитині війни за період з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2009 року в розмірі 1014 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області просить скасувати постанову Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року та постановити нову, якою в адміністративному позові ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку управління ПФУ у Богуславському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус «Дитини війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не врахував, що рішення Конституційного суду України № 10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, а тому проводити розрахунок та доплату до пенсії позивачу слід з 22 травня 2008 року а не з квітня 2008 року.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України № 10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивачки право на доплату до пенсії виникло з 22 травня 2008 року.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірі 1014 грн. за період з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2009 року як різницю між фактично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми , яку належить нарахувати та виплатити позивачці, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки відповідача - управління ПФУ у Богуславському районі Київської області.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, зазначивши данний період «з 22.05.2008 року з врахуванням вже виплачених коштів».

Виключити із резолютивної частини постанови Богуславського районного суду Київської області від 13 квітня 2009 року посилання на стягнення конкретної суми з управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на користь ОСОБА_1 в розмірі 1014 грн. 20 коп.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: