Справа № 22-а-1273/11
Суддя: Гуль В. В.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1273/11 Головуючий у І інстанції Кошель Б.І.
Категорія 15 30.08.2011
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Антоненко В.І.

суддів: Олійник В.І., Гуль В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Київ адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманої одноразової компенсації при встановленні інвалідності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2008 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є інвалідом ІІ групи, потерпілим 1 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2009 р. позов задоволено.

Визнано відмову управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо перерахунку ти виплати одноразової грошової компенсації при встановленні інвалідності ОСОБА_2 виходячи з розміру мінімальної заробітної плати неправомірною.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_2 20415 грн. 60 коп. недоотриманої суми одноразової грошової компенсації при встановленні інвалідності.

Відповідач подав апеляційну скарг у, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволення адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, втому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в УПСЗН як інвалід ІІ групи та потерпілий 1 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання пільг та компенсацій встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання пільги та компенсації встановленні Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 01.04.2009 р. набув права на отримання одноразової компенсації, передбаченої ст. 48 даного Закону.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 р.» від 26.12.2008 р. № 835-VІ, із змінами та доповненнями, надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Та враховуючи, що згідно вищенаведеної статті правом встановлювати розміри соціальних виплат наділений кабінет Міністрів України, а постановою КМУ № 836 від 26.07.1996р., визначено абсолютну суму одноразової компенсації для осіб, які стали інвалідами ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка становить 284 грн. 40 коп.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996 р.) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач мав право на отримання одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, а тому невиплата відповідачем одноразової компенсації, порушує права позивача і суперечить вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції взяв до уваги принцип пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, відповідно до якого постанова Кабінету Міністрів України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" суперечить вимогам ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Тобто, Кабінет Міністрів України повинен встановлювати порядок виплати пенсій, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розмір одноразової компенсації.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації відхилити.

Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 06 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: