Справа № 22а-9236/11
Суддя: Мартєв С. Ю.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-9236/11 Головуючий у 1-й інстанції Кривчун Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

, Головуючого судді: Мартєва С.Ю.

Суддів : Тимчук Л.А., Чічіля В.А.

розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою

Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області на

постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області про стягнення щомісячної допомоги дитини війни,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області протиправною та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2009 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2009 року. При цьому, такі висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким визнано неконституційним положення п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни»( у редаккції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічнке грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі

положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним

Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаним рішенням Конституційного Суду України визнавалися

неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний

захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали

застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно

виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та

доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист

дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не

була зупинена), але в порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив

протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається

лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне

пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював

інший розмір немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої

інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано

неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік

та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України

«Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на

2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі

відповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не

відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а на підставі

Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на

правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через

відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є

предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання

його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел

фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не

спростовують висновків суду першої інстанції і судове рішення суду є законним та обґрунтованим,

а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч. 10, 197, 200, 205, 206, КАС України, Законом України «Про

внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій та статус

суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області- відхилити.

Постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановления та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ОСОБА_3 /підпис/ОСОБА_4

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя Апеляційного суду Полтавської області