Справа № 2-а-2/10
Суддя: Шумейко М. Т.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Теплодарський міський суд Одеської області
Справа № 2-а-2/10р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2010 року Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Шумейко М.Т.

при секретарі Васіна А.А.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Теплодар адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2009 року, позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та протизаконними дії управління праці та соціального захисту населення виконкому Теплодарської міської ради Одеської області відносно нарахування та виплати щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку ОСОБА_3, які порушують права її неповнолітньої доньки, встановленні п. 8 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та визнати протиправними та протизаконними дії УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області відносно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки, які порушують її права встановленні ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязати УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області провести нарахування у повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки ОСОБА_1 згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязати УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області провести нарахування у повному обсязі щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку ОСОБА_3, згідно п. 8 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та стягнути на її користь з УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області заборгованість по щомісячній виплаті на її доньку, ОСОБА_3 в сумі 8915 грн., та по щорічній допомозі на оздоровлення за 2008-2009 роки в сумі 5655 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалідом 2ї групи. Також має дитину шкільного віку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на диспансерному обліку по списку НРУ в Теплодарській міській лікарні в групі ЧАЕС. З 1997 року ОСОБА_1 стоїть на обліку в УПСЗН, як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 1993 року її донька має статус дитини, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. У звязку з наведеним просить задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги повністю з врахуванням їх уточнень.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, і посилаючись на заперечення, пояснила, що управління праці та соціального захисту населення відповідно до п. 1-б Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконує делеговані повноваження в повному обсязі щодо проведення вищезазначених соціальних виплат згідно плану асигнувань загального фонду бюджету, які фінансуються з Державного бюджету України через Державне казначейство. Порядок застосування Закону №796-12 визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що згідно підп. З п. 1 - щомісячні виплати сім'ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку у зв'язку з захворюванням внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами 1 або 2 групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої підпунктом 2 цього пункту, якщо такі діти не перебувають на повному державному забезпеченні, - 32 грн., та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги для оздоровлення для інвалідів 1 і 2 групи - 120 грн. Даними постановами Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для виплат, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно зі ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених в Державному бюджеті України. В останні роки видатки, пов'язані з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначалися в обсягах, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету та з огляду на те, що більшість видатків державного бюджету мали також соціальну направленість. Таким чином, Кабінет Міністрів України, виконуючи Закон України про Державний бюджет на відповідний рік, здійснює видатки на реалізацію положень Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії А №055014 від 23.10.1998 року, та вкладки до нього №614613с від 09.10.2007 року. Відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. №796-Х11 (з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) інвалідам 2 групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Згідно довідки №05-21/1302 від 09.09.2009 року позивачу нараховано та виплачено допомогу на оздоровлення у грудні 2008 року 120 гривень, у січні 2009 року 120 гривень.

Згідно ст. 59 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 31.12.2007р. №107-У1 установлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.04.2008р. 525 грн., з 01.12.2008р. 605 грн.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» від 26.12.2008р. №835-У1 установлено, що з 1.01.2009р. розмір мінімальної заробітної плати становить 605 грн., з 01.04.2009р. 625 грн., з 01.07.2009р. 630 грн., з 01.10.2009р. 650 грн., з 01.11.2009р. 744 грн.

Згідно ст. 2 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. №1646-1У встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.11.2009р. 744 грн., з 01.01.2010р.- 869 грн.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» від 26.12.2008р. №835-У1 надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Протягом 2009 року Кабінетом Міністрів України не встановлювалися інші розміри соціальних виплат, а саме щодо: щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону №796-12; щомісячної виплати сімям на кожну на дитину шкільного віку, яка перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої п.8 ст. 30 Закону №796-12, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати.

Також позивач ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитину шкільного віку, яка знаходиться на диспансерному обліку в Теплодарській міській лікарні в групі ЧАЕС (посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Д №477520 від 14.05.1993 р.), а тому відповідно до п.8 ст. 30 вказаного Закону (в редакції Закону України №489-У від 19.12.2006р.) на нею передбачена щомісячна виплата мінімальної заробітної плати, як на дитину шкільного віку, яка перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно довідки відповідача від 24.09.2009р. №05-20/1385, ОСОБА_1 на її дитину шкільного віку ОСОБА_3 щомісячно протягом з січня 2008р. по грудень 2008р. виплачено по 32 грн.; за період з січня по травень 2009 р. виплачено по 32 грн.

Частиною 7 ст. 48 Закону №796-12 передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно ст. 8 Конституції України вона має вищу юридичну силу та, виходячи з вимог ст. 22 Конституції України, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

При задоволенні вимог позивача, суд виходить з позиції Конституційного Суду України, який у своєму рішенні від 22.05.2008р. №10-рп/2008 (справа №1-28/2008 щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вказав, що метою і особливістю закону про Держбюджет є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобовязання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі надання пільг, компенсацій, гарантій. Тому зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст.ст. 1,3, ч.2 ст.6, ч.2 ст.8, ч.2 ст. 19, ст.ст. 21, 22 п.1 ч.2 ст. 92, ч.1,2,3 cт. 95 Конституції України, а також визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.2-4, 6-8,10-18, п.п.7 п.19. п.20-22, 24-34, п.п1-6, 8-12 п.35, п. 36-100 розділу 11 Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі щодо встановлення нової редакції статей, якими передбачений інший розмір вищезазначених соціальних виплат.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тому, за конституційними нормами та, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд виходить з того, що відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату вищезазначених соціальних виплат, виходячи з розмірів, встановлених Законом №796-12.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93 відповідач звільняється від виплати судового збору.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача про відсутність коштів щодо забезпечення вищезазначених виплат щодо оздоровлення та на дитину шкільного віку у передбачених законом розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України щодо права громадян на соціальний захист та ст.ст. 30, 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо визначення розміру вказаних виплат.

На підставі викладеного, суд вважає позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню частково, а саме в частині, щодо визнання протиправними дій УПСЗН виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області відносно нарахування та виплати щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку ОСОБА_3, встановлені п. 8 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнанні протиправними дій УПСЗН виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області відносно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки, які порушують права ОСОБА_1 встановлені ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязанні УПСЗН виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області провести нарахування та виплату у повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки ОСОБА_1 згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязанні УПСЗН виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області провести нарахування та виплату у повному обсязі щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку ОСОБА_3 Миколаївні, згідно п. 8 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік», Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 року, Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. №1646-VI, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93, ст.ст. 9, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області відносно нарахування та виплати щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку ОСОБА_3, які порушують права неповнолітньої доньки, встановлені п. 8 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області відносно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки, які порушують права ОСОБА_1 встановлені ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області провести нарахування та виплату у повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки ОСОБА_1 згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області провести нарахування та виплату у повному обсязі щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку ОСОБА_3, згідно п. 8 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Повний текст Постанови виготовлено 26 лютого 2010 року.

Суддя: