Справа № 410/6011/12
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2012-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-410/6011/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2012 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської райдержадміністрації про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, -

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій просив поновити строк звернення з позовом до суду; визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофищорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік та проводити такі виплати в майбутньому на весь час дії Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та звільнити його від сплати судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 1 категорії, є інвалідом 2-ї групи. Перебуває на обліку у відповідача за місцем проживання. Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 року № 796-ХІІ він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яку він отримав в значно меншому розмірі, передбаченого ст. 48 Закону № 796-ХІІ, в звязку з чим він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру нарахованої йому щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до положень Закону № 796-ХІІ. На свої звернення отримав відмову в задоволені своїх вимог, внаслідок чого звернувся до суду.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до положень ч. ч. 1,2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позов надійшов до суду 05 грудня 2012 року. Позивачем було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Таким чином, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк для звернення з позовними вимогами з поважних причин, суд вважає необхідним поновити йому строк звернення до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка віднесена до 1 категорії осіб, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.10), на яку поширюється дія статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії Є № 024471 (а.с.9).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 09.07.2007 року) інвалідам ІІ групи передбачено надання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Однак, допомога на оздоровлення нарахована позивачу в меншому розмірі, що суперечить діючому законодавству та порушує його законні права.

Відповідач, у встановлений десятиденний строк з дня отримання ухвали, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити повністю. Згідно наданих відповідачем заперечень, у 2012 році Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області було здійснено нарахування та виплату позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду другої групи на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 120 грн.

Відповідно до п.п. 11 п. 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів УкраїниЗакону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофибуло викладено у новій редакції, відповідно до якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів УкраїниЗакону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Положення пункту 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів УкраїниЗакону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Зі змісту ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивипливає, що за основу нарахування щорічної допомоги на оздоровлення береться мінімальна заробітна плата.

Ст. 13 Закону України Про Державний бюджет на 2012 ріквстановлено мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 20 квітня 2007 року № 649 Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено розміри компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, слід керуватися Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562).

При цьому суд бере до уваги, що дія норм ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофина 2012 рік не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами, а зміни, внесені Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Інших постанов КМУ щодо встановлення розміру щорічної допомоги на оздоровлення після постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є чинною на даний час, не приймалося.

Отже, нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення у 2012 році позивачу мали здійснюватися відповідно до норм ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено судом, щорічну допомогу на оздоровлення позивачем було отримано у 2012 році в сумі 120 гривень.

Суд вважає, що оскільки саме на Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області покладено обовязок щодо проведення нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, суд не може перебирати на себе вказані функції державного органу, на якого законодавством покладено такі повноваження, в частині проведення перерахунку та виплати вказаної допомоги у конкретному розмірі.

Крім того, згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обґрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач незаконно нарахував та виплатив позивачу у 2012 році одноразову щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому суд визнає такі дії відповідача неправомірними та вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 5 (пять) мінімальних заробітних плат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 8, 19, 22, 46, 64, 150 Конституції України, ст. 1, 48, 70, 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 року № 796-ХІІ, ст. ст. 2, 4-14, 18, 71, 86, 94, 99, 104-106, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської райдержадміністрації про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо нарахування ОСОБА_1, як особі, віднесеній до І категорії постраждалих від аварії на ЧАЕС, інваліду ІІ групи, щорічної допомоги на оздоровлення у нижчому розмірі за 2012 рік неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського району Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як особі, віднесеній до І категорії постраждалих від аварії на ЧАЕС, інваліду ІІ групи, одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 5 (пять) мінімальних заробітних плат з урахуванням фактично виплачених у цей період коштів.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Озерянська