Справа № 2а-63/2010
Суддя: Турченко Т. В.
Дата ухвалення: 2010-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Сова О.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2005-2008 роки та разової грошової допомоги інваліду 3 групи до 5 травня за 2009-2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи, 1 категорії, ліквідатор наслідків катастрофи на ЧАЕС, має статус інваліда війни 3 групи і знаходиться на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому повинні виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. 28.05.2009 року він звернувся із заявою до ОСОБА_2 праці з проханням надати відповідь стосовно призначених розмірів щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2008рр. 02.06.2009 року від ОСОБА_2 праці йому надійшов лист за №08-03/3261,в якому зазначено, що допомога на оздоровлення за 2005-2008 роки, призначалась у таких розмірах: 2005 рік 21 грн. 50 коп., 2006 рік 90 гри., 2007 рік 90 грн.,

2008рік 90 грн. Всього 291 грн. 50 коп. З даними виплатами не згоден, оскільки допомога на оздоровлення відповідно до Закону визначається від розміру мінімальної заробітної плати на момент здійснення виплати. Керуючись Законами України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005-2008 роки» йому повинна бути нарахована та виплачена допомога на оздоровлення в таких розмірах: 2005р. - (262х4)=1048 грн., 2006р. - (350х4)=1400 грн., 2007р. - (400x4)= 1600 грн., 2008р. - (515x4)= 2060 грн. Всього 6108 грн. ОСОБА_1 різниці недоплати становить 5816 грн. 50 коп. Але виплатити доплату в сумі 5816 грн. 50 коп. відповідач відмовляється, що і змусило його звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач в позові зазначав, що він є інвалідом війни 3 групи і відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи, виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на

2009рік» розмір мінімальної пенсії за віком на 2009 рік становить 498 грн. Вважає, що йому, як інваліду війни 3 групи, передбачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком (498х7)-3486 грн. ОСОБА_1 різниці недоплати становить 3486-380=3106 грн. Просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради недоотриману суму на оздоровлення в розмірі 5816 грн. 50 коп. Стягнути на його користь з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірі 3106 грн. Зобов»язати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області провести йому відповідні виплати.

06 травня 2010 року представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про уточнення позовних вимог. Просив суд стягнути додатково на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати визначеної на момент здійснення виплати. Стягнути додатково на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради разову грошову допомогу інвалідам війни 3 групи до 5 травня за 2010 рік відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» у розмірі сім мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на момент здійснення виплати.

16 червня 2010 року представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся в суд з за заявою до відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня. Просив стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради недоотримані суми на оздоровлення за період з 2005 року по 2008 рік в розмірі 5816 грн. 50 коп. Стягнути додатково на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради недоотримані суми на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 2886 грн. та за 2010 рік в розмірі 3446 грн. Зобов»язати додатково ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради призначити ОСОБА_4 недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірі 3106 грн. та за 2010 рік в розмірі 4142 грн. та передати відповідний розрахунок до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області для подальшої виплати. Зобов»язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області провести ОСОБА_4 відповідні виплати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 з позовними вимогами не згоден. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не з»явилася, але надала суду письмові заперечення, в яких просила суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити. Справу розглядати у її відсутності.

Представник Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, але надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Справу розглядати у відсутності представника Головного управління.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області та представника Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації.

Відповідачі в судове засідання не забезпечили явку уповноважених представників, хоча в матеріалах справи наявні докази, що вони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Надали суду письмові заперечення проти позову, якими позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради ОСОБА_5, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), є інвалідом 3 групи, повязаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченнями серії А №418967 від 25.06.2000 року, серії АБ №697855 від 23.07.2003 року, вкладкою №418967 до посвідчення (а.с.5-6) та відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст.48 вищевказаного Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент здійснення виплати.

Позивачу допомога на оздоровлення за 2005-208 роки була призначена у таких розмірах: 2005 рік 21 грн. 50 коп., 2006 рік 90 грн., 2007 рік 90 гри., 2008 рік 90 грн. Всього 291 грн. 50 коп. Тоді як відповідно до Законів України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005-2008 роки» ОСОБА_4 повинна була бути нарахована та виплачена допомога на оздоровлення у таких розмірах: 2005р. - (262x4)= 1048 грн., 2006р. - (350х4)=1400 грн., 2007р. - (400x4)= 1600 грн., 2008р. - (515x4)= 2060 грн. Всього 6108 грн. ОСОБА_4 різниці недоплати становить 5816 грн. 50 коп.

За 2009 рік позивачу було призначено щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 90 гри., за 2010 рік - в сумі 90 грн. 2009 рік - (744х4)=2976 грн. 2976-90 грн.=2886 грн. Отже, сума недоплаченої допомоги позивачу за 2009 рік становить 2886 грн.

Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року, з 01.04.2010 року розмір мінімальної заробітної плати становить 884 грн. 2010 рік - (884х4)=3536 грн. 3536-90 грн.=3446 грн. Отже, сума недоплаченої допомоги позивачу за 2010 рік становить 3446 грн.

Відповідно до письмових заперечень проти позову, наданих відповідачем, щорічна допомога на оздоровлення позивачу виплачувалась в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Відповідно до ч.І ст.1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтею 71, в

якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися ІНШИМИ законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Крім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат, Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення, передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст.67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному спорі застосуванню підлягає ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Судом не приймаються до уваги доводи Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про необхідність визнати позовні вимоги за 2005-2007 роки такими, що заявлені з пропущенням строків позовної давності, оскільки такий строк не пропущено. Порушення прав позивача триває з 2005 року по теперішній час, а відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю.

Отже, позивач мав право на отримання в 2005-2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки.

Також суд зазначає що пунктом 28 розділу П Закону України від 28.12.2007 року, № 107-У1 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного ОСОБА_4 України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону визнано неконституційним.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам 3 групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян.

Згідно з п.4.2, 4.6 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 25.04.2006 р. № 147, перевіряє правильність визначення органами праці та соціального захисту населення права на призначення соціальної допомоги, інших видів грошових виплат, забезпечує у тижневий термін оформлення виплатних документів та їх відправку на виплату відповідно до узгоджених графіків; проводить перерахунки розмірів грошової допомоги та уживає заходів попередження і погашення сум переплат і недоплат соціальної допомоги та інших грошових виплат.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів від 20.09.2005 р. № 936 «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що виплата таких компенсацій та допоміг провадиться управлінням праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п.4 Порядку).

Як було встановлено судом, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку як отримувач пенсії в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради.

Доводи відповідачів про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачами порушено право позивача на отримання разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2005-2010 роках та необхідність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради здійснити перерахунок, а Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити позивачу кошти за вказаний період у встановлених ч.4 ст.48 вищезазначеного Закону розмірах.

Судом встановлено, що позивач має статус інваліда війни 3 групи в розумінні Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту». Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи, виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Але відповідач, застосовуючи при розрахунках виплати щорічної разової грошової допомоги, Постанову Кабінету Міністрів України №211 від 18.03.2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», виплатив позивачу одноразово щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірі 380 грн., що не відповідає нормам діючого законодавства.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» розмір мінімальної пенсії за віком на 2009 рік становить 498 грн. Отже, позивачу, як інваліду війни 3 групи, передбачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком (498x7=3486 грн.). ОСОБА_4 різниці недоплати становить: 3486-380=3106 грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 року №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» інвалідам 3 групи виплачується допомога у розмірі 800 грн.

Мінімальні розміри пенсій за віком, призначених за Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», визначені виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який становить з 01.04.2010 року 706 грн. Тому позивачу, як інваліду 3 групи, передбачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2010 рік у розмірі сім мінімальних пенсій за віком (706х7)=4942 грн. ОСОБА_4 різниці недоплати становить 4942-800=4142 грн.

ОСОБА_1 витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.22,152 Конституції України ч.4,5 ст.48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного ОСОБА_1 України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, ст.ст.2,7,8,9,10,11,71, 94,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради провести перерахунок сум на оздоровлення за період з 2005 року по 2008 рік включно ОСОБА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради провести перерахунок сум на оздоровлення за період 2009-2010 рік включно ОСОБА_1.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області зобов»язати виплатити ОСОБА_1 суми на оздоровлення за період з 2005 року по 2008 рік включно в сумі 5816 грн. 50 коп.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради зобов»язати виплатити ОСОБА_1 суми на оздоровлення за період 2009-2010 рік включно в сумі 6332 грн.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області зобов»язати призначити та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік в сумі 3106 грн. та за 2010 рік в розмірі 4142 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20- денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Т.В.Турченко