Справа № 2-а-1144/11
Суддя: Стратович О. В.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1144/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Стратович О.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення допомоги та доплати до пенсії громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії відповідачів неправомірними та стягнути на її користь з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації недосплачену грошову допомогу в розмірі 2211,00 грн. як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року та з ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Олевському районі доплату до пенсії в розмірі 11055,00 грн. як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, зобовязати відповідачів в подальшому виплачувати позивачці допомогу та доплату до пенсії відповідно до вимог ст.ст. 37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у звязку з тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає на радіоактивно забрудненій території і має право на зазначені пільги.

Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 пенсійного фонду в Олевському районі Житомирській області в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи судом.

Встановлено, що позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії. Територія, на якій проживає позивачка, а саме с. Жубровичі Олевського району Житомирської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що стверджується копією паспорту позивачки, довідкою з місця проживання, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачка на даний час є пенсіонеркою за віком і отримувала щомісячно з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року допомогу в розмірі 2,10 грн. в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року доплату до пенсії в розмірі 10,50 грн. в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та додаткову пенсію, тобто отримувала виплати в розмірах передбачених постановою КМ України від 26 липня 1996 року № 836 всупереч нормам Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується довідками відповідачів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з якої слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується у зоні гарантованого добровільного відселення щомісячна грошова допомога на придбання чистих продуктів харчування у розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати, а також виплачується щомісячна грошова доплата непрацюючим пенсіонерам в розмірі двох мінімальних заробітних плат, які встановлені на час виплати. Допомога та доплата нараховуються та виплачуються за місцем проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 1 13 Конституції України).

В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри допомоги та доплати.

Виплата допомоги та доплати по постанові КМ України від 26 липня 1996 року № 836 є неправомірними, оскільки постанова суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту , суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової владизазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Відповідно до п. 2 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року № 936 слідує , що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Таким чином відповідачі неправомірно обмежували позивачку у її праві на отримання допомоги, доплати та додаткової пенсії в розмірах, зазначених в ст.ст. 37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушили її право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Також ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.99 КАС України слідує, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивачка скористалася цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Встановлено, що позивачка дізналася про порушення свого права стосовно виплати допомоги 4 квітня 2011 року, про що свідчить довідка за № 3349/02 від 4 квітня 2011 року.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачка просить про захист своїх прав на отримання допомоги, доплати до пенсії та додаткової пенсії як особа, яка постійно проживає на території радіоактивного забруднення.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, слід керуватися тим, що відповідно до положень Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофизазначена допомога, доплата та додаткова пенсія призначається і виплачується управлінням праці та соціального захисту населення та управлінням пенсійного фонду відповідно.

З огляду на те, що спеціальним Законом, який встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки потерпілих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, функції щодо призначення та виплати відповідної допомоги та доплати віднесено до компетенції органів соціального забезпечення та органів пенсійного фонду, тому суд не уповноважений здійснювати розрахунки сум зазначених допомоги та доплати, а також стягувати вказані суми.

Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивачки та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату позивачці доплати до пенсії та додаткової пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, починаючи з 19 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, оскільки позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 19 квітня 2011 року, що стверджується матеріалами справи та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області провести перерахунок та виплату позивачці допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, починаючи з 19 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, оскільки позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 19 квітня 2011 року, що стверджується матеріалами.

Відповідачі є розпорядниками коштів на вказані видатки, проте допустили протиправну бездіяльність і позивачці в добровільному порядку заборгованості у повному обсязі не виплатили.

Позивачці в частині зобовязання відповідачів ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі та УПСЗН Олевської райдержадміністрації в Житомирській області в подальшому виплачувати позивачці допомогу, доплату до пенсії та додаткову пенсію відповідно до вимог ст. ст. 37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи слід відмовити, оскільки суд, відповідно до ст.ст.105,162 КАС України, має зазначити початкову та кінцеву дату здійснення такого нарахування і не може на майбутнє передбачати певні дії.

Враховуючи те, що ст. 256 КАС України, не передбачено негайного зобовязання рішення суду, тому в даній частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року ( з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99, 128, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та УПСЗН Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області щодо не донарахування та недовиплати ОСОБА_1 коштів, передбачених ст. ст. 37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії та не виплаченої додаткової пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат визначених законодавством щомісячно, за період з 19 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 40 % від мінімальної заробітної плати, щомісячно, за період з 19 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року.

Звільнити ОСОБА_1, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області від сплати державного мита на підставі Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3