Справа № 2-а-1611/11
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1611/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевченко Л. В.,

при секретареві Прохоровій К. Д.,

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати і виплатити підвищення до пенсії дитині війни, -

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Соломянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати і виплатити підвищення до пенсії дитині війни.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є дитиною війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак зазначене підвищення їй спочатку взагалі не виплачувалось, а згодом почало виплачуватися у значно меншому розмірі.

Позивач звернулася з відповідною заявою до відповідача, у якій просила перерахувати і виплатити їй щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни, виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 2006 року. Відповідач, посилаючись на Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки, постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відмовив у задоволенні прохань, викладених у її заяві.

Вважаючи зазначену відмову такою, що порушує її права, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобовязати відповідача перерахувати і виплатити їй, як дитині війни, в повному обсязі недоплачене щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01.01.2006 по 31.12.2010 з урахуванням проведених виплат; а також нараховувати та виплачувати пільги до пенсії в подальшому; стягнути на її користь судові витрати, які полягають у сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 06.04.2011 адміністративний позов в частині зобовязання відповідача нарахувати і виплатити підвищення до пенсії дитині війни за період з 01.01.2006 по 15.09.2010 залишено без розгляду, в іншій частині позовних вимог відкрито скорочене провадження.

06.04.2011 відповідач отримав копію ухвали від 06.04.2011 та копію адміністративного позову з доданими до нього документами, проте заперечень проти позову у строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України, до суду не надав. Тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у скороченому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 22.04.1938 (а.с. 3) та відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни.

Позивач перебуває на обліку в УПФ України в Соломянському районі м. Києва і отримує пенсію за віком, яку призначено відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(а.с. 6).

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Отже, УПФ України в Соломянському районі м. Києва є належним відповідачем у даній справі.

З листа відповідача від 14.03.2011 № 3156/09/К-1093 вбачається, що позивач отримує підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 49,80 грн. (а.с. 8-10).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції від 18.11.2004, яка набрала чинності 01.01.2006, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 положення пункту 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію з 22.05.2008.

Відповідач, здійснюючи нарахування соціальних виплат, керувався постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», пунктом 8 якої установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 4 ст. 9 КАС України, застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу. Крім того, постановою Окружного адміністративного суду України від 15.06.2009 пункти 8 та 15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»визнано незаконними.

Зважаючи на те, що за основу нарахування підвищення до пенсії береться мінімальна пенсія за віком, суд звертає увагу на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, що встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Однак наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії дитині війни.

Розмір мінімальної пенсії за віком, що встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, слід визначати, виходячи із положень Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання УПФ України в Соломянському районі м. Києва нараховувати і виплачувати 30 % підвищення до пенсії, як дитині війни, у повному обсязі в подальшому, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до вимог ст. 94 КАС України стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 3,40 грн. судового збору.

Керуючись Конституцію України, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 9-11, 16, 69-71, 86, 90, 94, 99, 158-162, 183-2, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, з порушенням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 16 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з урахуванням сум, виплачених у цей період.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 03 гривні 40 копійок судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий