Справа № 22-а-6966/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2009 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом. Посилався на те, що він є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи та за діючим законодовством йому передбачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, яку виплачують органи соціального захисту населення, розмір якої визначається на момент виплати, та зазначаючи, що органи соціального захисту населення відмовили йому в виплаті допомоги в належному розмірі за 2008 рік, просив суд стягнути з відповідача недоотримані суми одноразової грошової допомоги за вказаний період в розмірі 2455 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2009 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову УСЗН Білоцерківської міської ради Київської області щодо проведення перерахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік. та зобовязано виплатити 2455 грн..

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, що підтверджується доказами які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" постраждалим від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідам 2 групи, виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до частини 7 цієї статті, визначається на момент її виплати.

У 2008 році УПСЗН виплачувало щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На момент виплати позивачу у 2008 році щорічної допомоги на оздоровлення розмір мінімальної заробітної плати становив -515 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій УПСЗН та стягнення на користь позивача недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік , суд першої інстанції, виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами та дійшов висновку, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки, якими визначався розмір мінімальної заробітної плати.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що розмір виплаченої позивачу грошової допомоги не відповідає розміру, встановленому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому невиплачена в цей період сума допомоги підлягає стягненню у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанцій, всебічно і повно встановивши всі фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні відносини сторін, та не порушив норм процесуального права, а тому прийняте рішення, відповідно до частини першої ст. 224 КАС України підлягає залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: