Справа № 22-а-2341/11
Суддя: Сапун О. А.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-2341/11
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а-2341/11 Головуючий у 1 інстанції: Притуло Л.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

Суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

При секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання права на пенсію, -

В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання права на пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він добровільно поступив на військову службу в лави Збройних сил Радянської Армії та проходив військову службу з 06.08.1977 року по 15.05.1991 року.
На час звільнення зі служби вислуга склала більш ніж 12 років та 6 місяців, що підтверджується записами трудової книжки. Загальний трудовий стаж складає більш ніж 25 календарних років. Він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , 45 років йому виповнилося 12.04.2005 року.
Пунктом „б" статті 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року, в редакції яка діяла до 04.07.2002 року, передбачалось, що військовослужбовці, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, мають загальний трудовий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, мають право на пенсію за цим Законом.
Таким чином, з квітня 2005 року він мав право на пенсію за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів, а також за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення. Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
24 квітня 2009 року він направляв заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням, з урахуванням трудового стажу, призначити йому пенсію за вислугу років від Міністерства оборони України. Однак, у листі відповідача від 28 квітня 2009 року вказано, що він права на пенсію не має.
Посилаючись на викладене, просив визнати бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не нарахування йому пенсії у відповідності до п. "б" ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", в редакції від 04.07.2002 року, починаючи з 12.04.2005 року неправомірними. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області нарахувати йому пенсію у відповідності до п. "б" ст.12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" в редакції від 04.07.2002 року, починаючи з 01.01.2007 року, зробити перерахунок та виплатити заборгованість по пенсії з 01.01.2007 року по теперішній час.
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, допущені порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2009 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу в лавах Збройних сил Радянської Армії з 06.08.1977 року по 15.05.1991 року. Звільнений у запас за проступки, які дискредитують військове звання офіцера ( а. с. 5-6,9-15 ).
На час звільнення зі служби його вислуга дорівнювала більш ніж 12 років та 6 місяців, що підтверджується записами трудової книжки.
12 квітня 2005 року позивачеві виповнилося 45 років, його загальний трудовий стаж понад 25 років.
24 квітня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням, з урахуванням трудового стажу, призначити йому пенсію за вислугу років від Міністерства оборони України. При цьому послався на пункт „б" статті 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року, в редакції яка діяла до 04.07.2002 року, за умовами якого військовослужбовці, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, мають загальний трудовий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, мають право на пенсію за цим Законом ( а. с. 7 ).
Оскільки відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії, просив позов задовольнити у повному обсязі, у тому числі зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати йому пенсію згідно пункту„б" статті 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року, в редакції яка діяла до 04.07.2002 року, починаючи з 01 січня 2007 року.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент 24 квітня 2009 року, коли ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії, редакція пункту „б" статті 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" була змінена Законом України від 04 квітня 2006 року № 3591-1У «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військо службовців».
Відповідно до його змісту, який набув чинності з 29 квітня 2006 року, право на пенсію за вислугу років з врахуванням страхового стажу мають військовослужбовці у разі досягнення ними 45-річного віку на день звільнення зі служби.
Суд першої інстанції повно, всебічно дослідив надані докази, дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог ОСОБА_1 . При цьому навів в постанові відповідні доводи з посиланням на норми матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції узгоджуються з фактичними обставинами справи, відповідають вимогам закону, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2009 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають поводу вважати, що справа вирішена неправильно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2009 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: