Справа № 2-а-182/10
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2010-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ржищевський міський суд Київської області
Справа № 2-a-l82/10'
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Галагана В.І.

при секретарі Проценко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Ржищів в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.05.2010 року звернувся до Ржищівського міського суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області у якому просить визнати протиправною постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 255781 від 21.05.2010 року та скасувати її.

Викладаючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає, що його піддано адміністративному стягненню за те, що він, керуючи автомобілем перевищив швидкість руху в межах населеного пункту.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо незаконності постанови позивач, посилається на те, що він 21.05.2010 року керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по а/д Київ-Знам'янка.

На 43 км а/д Київ-Знам'янка позивача було зупинено інспектором ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ст. прапорщиком міліції ОСОБА_2.

Вищевказаним інспектором позивачу було роз'яснено, що ним було порушено правила дорожнього руху, а саме - перевищення швидкості руху в межах населеного пункту на 28 км/год. Швидкість вимірювалась приладом "Беркут 0801081".

З свідоцтвом про прилад, яке має засвідчувати результати його метрологічної перевірки (атестації) позивача ознайомлено не було. Слід зауважити, коли термін свідоцтва прострочений або його взагалі не пред'явили, то це свідчить про несправність приладу, дані якого не можна брати до уваги.

Крім того, інспектор повинен повідомляти про похибку приладу, яким вимірюється швидкість руху, про що він також позивача не повідомив.

Також позивач зауважує, що під час фіксації швидкості руху, зазначений на приладі «Беркут 0801081» та час його зупинки не співпадали між собою, ця розбіжність становила близько 5 хв.

Після чого 21.05.2010 року інспектором ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ст. прапорщиком міліції ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ № 310196 від 21.05.2010 року про порушення п. 12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У випадках позивача ніхто копію протоколу про адміністративне правопорушення під розписку йому не вручив. На прохання позивача він так і не отримав належний йому екземпляр вищевказаного протоколу. Дану обставину інспектор ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ст. прапорщик міліції ОСОБА_2 мотивував тим, що через те, що позивач відмовився підписувати протокол, він не може отримати його копію.

Однак в зазначеному вище протоколі позивач виклав свої пояснення щодо ситуації, яка склалася.

Після чого інспектором ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ст. прапорщиком міліції ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 255781 від 21.05.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 300 грн.

Дану копію постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 255781 від 21.05.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП він отримав листом 26.05.2010 року.

З вищевказаною постановою позивач не згідний, оскільки вона є незаконною, необгрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Згідно п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю 60 км/год.

Згідно п.12.6 ПДР поза населеними пунктами рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю 90 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, водій несе адміністративну відповідальність передбачену цією статтею у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Позивач рухався зі швидкістю близько 78 км/год, відповідно не перевищив швидкість руху більш як на 20 км/год та не порушив ні п.12.4 ні п.12.6 ПДР.

Швидкість вимірювалась приладом "Беркут 0801081".

Для того, щоб вимірювання були легітивні самі по собі і могли використовуватися як докази в суді, вони повинні відповідати певним вимогам, які встановлює Закон України «Про метрологію і метрологічну діяльність» .

Кожен прилад має погрішність вимірювань. Якщо погрішність невідома, то згідно вимог того ж Закону «Про метрологію і метрологічну діяльність» використання результатів вимірювань взагалі неможливе. Але часто, як і у випадку позивача, відмінність між величиною швидкості, з якою починається можливість покарати водія, і показаннями приладу, - менше тієї самої погрішності вимірювань.

Проте слід вказати ще на один найважливіший момент. Більшість приладів, що стоять сьогодні на озброєнні ДАІ, дозволяють інспекторові пред'явити водієві «голі» цифри швидкості, але не надають доказів приналежності зміряної швидкості саме даному автомобілю. Таким чином, на приладі "Беркут 0801081" могла відбитися швидкість масивнішого або рухомого з більшою швидкістю транспортного засобу, а не автомобіля позивача.

Відсутність же доказів приналежності цієї швидкості конкретно транспортному засобу позивача не дозволяє використовувати вимірювання при звинуваченні проти нього.

Отже, якщо показники приладу "Беркут 0801081" не підкріплюються, наприклад, відеозйомкою, яка б зафіксувала водночас показники «фари» та авто позивача, то працівник ДАІ не може довести, що дані показники «фари» було знято із швидкості руху саме транспортного засобу, на якому рухався позивач.

Жодних об'єктивних даних, які б могли підтвердити географічну локацію автомобіля позивача, відсутні. У постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази належності виміряної швидкості саме автомобілю, яким керував позивач.

Також у постанові відсутні посилання на те, хто саме проводив фото-, відео фіксацію, ким вона проводилася, тощо. Між тим, це повинно бути зафіксовано, оскільки у відповідальності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби

Державтоінспекції МВС України (затверджено наказом МВС 13.11.2006 № 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. При оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з поважних причин, про що на адресу суду надійшло клопотання, згідно якого представник відповідача вимоги, викладені в адміністративному позові не визнає в повному обсязі, при вирішенні питання по суті спору покладається на розсуд суду та просить суд проводити слухання справи без участі представника Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, а згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, то відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, та дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

21.05.2010 інспектором ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ст. прапорщиком міліції ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії AI № 255781 від 21.05.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 300 грн.

Позивачем у судовому засіданні обґрунтовано позовні вимоги з посиланням на докази у спосіб та у порядку визначеному законом щодо незаконності постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачем у судовому засіданні не доведено у порядку та у спосіб передбаченому законом, що позивачем по справі ОСОБА_1 було вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а при винесенні постанови були виконані вимоги ст.ст. 252, 258, 280КУпАП.

Суд приходить до висновку, що при винесенні постанови інспектором було порушено вимоги ст. 254 КУпАП, осжільки протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак позивачу так і не було вручено під розписку належний йому екземпляр протоколу.

Відповідачем також не доведено, що автомобіль позивача рухався в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту». Оскільки зазначене правопорушення не фіксувалося технічними засобами, то будь-які дані, про наявність такого знаку відсутні.

Отже, якщо на даній ділянці дороги не має обмеження швидкості руху 60 км/год., то відповідно водій автомобіля НОМЕР_2 рухався зі швидкістю, яка згідно п. 12.6 ПДР є дозволеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена на припущеннях та не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому рішення про притягнення до адміністративної відповідальності є таким, що прийняте у спосіб передбачений Конституцією та законами України, упереджено, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 61 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 7, 71, 158-163, 167,185,186 КАС України, ст. 7, ч. 1 ст.122 ст. 251, 252. 258, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 255781 від 21.05.2010 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, протиправною та скасувати її.

Від сплати державного мита сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ржищівський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: