Справа № 22-а-7110/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської

області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2010 року у справі за ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Цервка про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року ОСОБА_111. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква та зазначав, що він с постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 11 групи внаслідок професійного захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС. Вказував на те, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважав, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква протиправними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю починаючи з 1 листопада 2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2010 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком. Зобовязано Управління ПФУ у м.Біла Церква здійснити перерахунок пенсії позивача, згідно зі ст.ст. 50, 54 ч,4 цього Закону, починаючи з 1 листопада 2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ у м.Біла Церква подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суд) першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішенні суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підтягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС та втратою працездатності.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровмо, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальні пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала що вона отримував основну та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист і громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 рою "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст.50 та 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч.5 ст.54 Закину України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п.28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії по II групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно- правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів АвтономноїРеспубліки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомі накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який під ля застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права, свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлені Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утверджена забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перед правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачень іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, я. постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначень іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог починаючи з 15 липня 2009 року, тобто з часу коли позивач дізнався про порушення свого права.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2010 року у справі за ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Цервка про визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії та доплат -- підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

У X В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква залишити беззадоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді