Справа № 2-а-70/2010
Суддя: Цвірюк Д. В.
Дата ухвалення: 2010-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Печенізький районний суд Харківської області
справа № 2-а-70/2010 р.
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

01 липня 2010 р. смт.Печеніги

Суддя Печенізького районного суду Харківської області Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора ДПС роти ВДПС м.Харкова при ГУМВС України в Харківській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до Інспектора ДПС роти ВДПС м.Харкова при ГУМВС України в Харківській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в якій зазначає, що постановою інспектора ДПС роти ВДПС м.Харкова ГУМВС України в Харківській області сержанта міліції ОСОБА_2Д від 21 червня 2010 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300грн., за порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, нібито за перевищення встановленого обмеження швидкості руху, яке було здійснено на погляд відповідача при слідуючих обставинах: 21.06.2010 року керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Харкові по вул..Полтавський Шлях зі швидкістю 87 км.год. та при встановленій швидкості 60 км.год., допустив перевищення швидкості на 27 км.год.

Вказаного правопорушення ПДР України він не здійснював так як з технічної точки зору у позивача не було такої можливості, оскільки він виїхав з вул.Золюрімській і поряд з ним рухалися автомобілі які здійснювали обгін його автомобіля і як не прикро зауважити в даному випадку інспектором Мошкіним А.Д. із-за неуважності допущена помилка та неправильне застосування закону. Позивач вважає накладене на нього стягнення незаконним та необґрунтованим, оскільки порушено порядок накладення адміністративних стягнень та відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так стаття 251 КУпАП України встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені.

Зокрема, таким доказом згідно цієї статті Кодексу може бути показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. Як видно із постанови про накладення адміністративного стягнення, швидкість руху вимірювалась приладом «Беркут №0704063». Такий прилад не має функції фото-кінозйомки чи відеозапису. Таким чином, показання приладу «Беркут №0704063» не можуть бути належним доказом у справі. Фото-кінозйомка чи відеозапис не проводились.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме його автомобілю. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме його автомобіля, неможливо, а за таких умов різниця у кілька секунд може означати, що насправді вимірювалася швидкість автомобіля, який рухався у кількох десятках метрах від мого автомобіля. Про це позивач намагався інспектору Мошкіну А.Д. пояснити і йому говорив, що він буде оскаржувати його дії та складені ним документи, але він відверто сказав, що на його практиці були такі водії, які намагалися оскаржувати, але у них нічого не вийшло. Таким чином ОСОБА_2, свідомо припускав можливість помилки, однак не хотів цього визнавати.

Співробітник ДАІ ОСОБА_2 під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

Відповідач не надав йому документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу «Беркут №0704063, а також він не був обізнаний із характеристиками можливих похибок у вимірах, а тому відповідно до ст. 1, 2, 4, 10, Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 11.02.1998 року це також виключає подальше використання показань приладу в якості доказів у справі про адміністративне порушення.

Між тим, кожний прилад має погрішність вимірів. Доречі, якщо погрішність невідома, то згідно вимог то ж Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» використання результатів вимірів взагалі неможливо.

Крім того прилад узагалі ніяких документів не мав, так як на вимогу позивача надати хоч будь які документи на прилад він отримав відповідь: « може тобі, ще щось показати». У цьому випадку результати вимірювань як доказ використані бути не можуть. Як і на те, що документи на засіб вимірювальної техніки інспектор показати відмовився, внаслідок чого законність застосування приладу позивачу перевірити не вдалося.

Також варто вказати ще на один важливий момент. Прилад яким користувався інспектор Мошкін А.Д., дозволяє інспекторові пред'явити водієві «голі» цифри швидкості, але не надають доказів приналежності виміряної швидкості саме його автомобілю. Тим часом, на приладі може відобразитися швидкість більш масивного транспортного засобу, або транспортного засобу, що рухався з більшою швидкістю, що доречі так і сталося в даному випадку. Відсутність же доказів належності цієї швидкості конкретно його транспортному засобу не дозволяє використовувати вимірювання при звинуваченні проти нього.

Інший же доказ по справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення серія АХ 244882 від 21.06.2010 року позивач вважає складений інспектором Мошкіним А.Д. з порушенням вимог до його написання, а тому також не може бути доказом у адміністративній справі.

Окрім наведеного, слід зазначити, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, порушує його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протиправність дії чи бездіяльності та вина особи.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором ДАІ також були порушені його права, оскільки внесені до протоколу відомості про правопорушення та його обставини не відповідають дійсності і не підтверджуються жодним належним доказом.

Таким чином, вина у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня, а тому за відсутності вини, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідачем не дотримано вимог КУпАП щодо порядку накладення адміністративних стягнень у частині правильності оформлення протоколу та постанови про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 статті 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. А відповідно до ч. 4 статті 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Згідно ч.2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності

Всупереч зазначеному, протокол позивачем не підписаний, права і обовязки йому не розяснені.

Позовна заява відповідає вимогам ст. 106 КАС України.

Позовну заяву належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Справа підсудна Печенізькому районному суду Харківської області.

Керуючись ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відкрити провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора ДПС роти ВДПС м. Харкова при ГУМВС України в Харківській області сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Запропонувати відповідачу в строк до 02.08.2010 року надати письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування заперечень.

Адміністративна справа розглядатиметься суддею одноособово.

Копії даної ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Розяснити особам, які беруть участь у справі, що вони мають права і обовязки, визначені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3