Справа № 22-а-5128/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
21 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді: Мережко М.В.,
суддів: Семенцова Ю.В., Оношко Г.М.
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про зобовязання провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2009 року позивач звернулася до суду. Позов обгрунтовував тим, що він відповідно до вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни має статус „Дитини війни, а отже, відповідно до вимог ст. 6 вказаного Закону, має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком за період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 рік. Відповідачем же на протязі 2006-2007 років не нараховувалась і не виплачувалась щомісячна державна соціальна допомога як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Просив суд визнати відмову відповідача в нарахуванні йому соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком протиправною та зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплати за 2006-2007 роки в розмірі 2733 грн. 30 коп.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2009 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірною відмову відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного підвищення до пенсії відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Зобов»язано провести нарахування і виплати відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 01 листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 208 грн. 60 коп.. В іншій частині вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2009 року та постановити нову, якою в адміністративному позові ОСОБА_1М, відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.
Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку управління ПФУ у м. Біла Церква Київської області, отримує пенсію за віком та має статус «Дитини війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки ст. 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року замінена Законом України від 15.03.2007 року № 749-5, затверджено прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, з 01.01.2007 року 380 грн., з 01.04.2007 року 407 грн., з 01.10.2007 року 411 грн. Визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 01 квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується для осіб, які втратили працездатність. З таких обставин вимоги позивача в проведенні перерахунку підвищення до пенсійного забезпечення на 30% мінімальної пенсії за віком відповідають вимогам Закону.
Згідно Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 положення п. 12 ст. 71 з урахуванням ст. 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік в частині зупинення виплати підвищення до пенсійного забезпечення дітям війни, визнано неконституційними.
Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.
Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірі 208 грн. 60 коп. як різницю між фактично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми , яку належить нарахувати та виплатити позивачці, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки відповідача - управління ПФУ у м. Біла Церква Київської області.
За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області задовольнити частково.
Виключити із резолютивної частини постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2009 року посилання на стягнення конкретної суми з управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на користь ОСОБА_1 в розмірі 208 грн. 60 коп..
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: