Справа № 500/389/15-а
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/389/15-а
Провадження № 2-а/500/45/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил від 13 січня 2015 року за № 0546/50000/14,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України Одеської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0546/50000/14 від 13.01.2015 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 469 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що він 19.07.2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин прибув в зону митного контролю пункту пропуску «Рені - Джурджулешти» (авто) митного поста «Ізмаїл» Південної митинці Міндоходів на легковому автомобілі марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1, на якому в якості пасажира прямував з ОСОБА_4 (м.Ловеч) до України (м. Ізмаїл). Зазначив, що працівниками митниці відносно нього 19.07.2014 року було складено протокол про порушення митних правил за ч. 2 ст. 469 МК України, та 13.01.2015 року постановою № 0546/50000/14 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 469 МК України. Дану постанову позивач отримав рекомендованим листом 22 січня 2015 року, в зв'язку з чим 10-ти денний строк звернення до суду з даним позовом на оскарження даної постанови він не пропустив.

Крім цього, позивач звернув увагу, що відповідно до ч. 2 ст.469 МК України зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день вчинення правопорушення складає 8500 грн.

Однак, Одеською митницею ДФС під час розгляду справи про порушення митних правил та винесення рішення у ній не було враховано те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, згідно з яким 19.07.2011 року громадянин ОСОБА_3 ввіз на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ C400», державний номер BT1926BH, номер кузова НОМЕР_2 через пункт пропуску «Рені - Джурджулєшти» (авто), а також під час в?їзду до України надав митному органу закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 №380271242, діяв МК України від 11.02.2002 року, який втратив чинність 01.06.2012 року.

Крім того, відповідно листа Державної митної служби України від 22.05.2012, № 20/1-11/04992-ЕП "Про новації Митного кодексу України" положення статті 336 МК України від 11.02.2002 року враховані у частині 2 статті 469 МК України від 13.03.2012 року.

Згідно зі ст. 336 МК України від 11.02.2002 здійснення операцій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, а саме зміна їх стану, користування та розпорядження ними без дозволу митного органу, за винятком операцій, зазначених у статтях 331, 337 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію цих товарів, транспортних засобів, а на посадових осіб підприємств - у розмірі від ста до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію цих товарів, транспортних засобів, а саме від 850 гривень до 1700 гривень.

Позивач зазначив, що частина 3 ст. 3 МК України (чинного на сьогоднішній день) встановлює, що норми законів України, які помякшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Отже, в звязку з тим, що ст. 336 МК України від 11.02.2002 року помякшує відповідальність ОСОБА_3Г за порушення тих же саме митних правил, але передбачених ч.2 ст.469 МК України (діючого), то необхідно застосувати ч.3 ст.3 МК України (чинного) про зворотну дію в часі.

Таким чином, позивач вважає, що він неправомірно притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.469 чинного Митного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог мотивуючи тим, що 19.07.2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Рені Джурджулешти» (авто) митного поста «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів прибув легковий автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер OB4374BA, на якому в якості пасажира прямував з ОСОБА_4 (м. Ловеч) до України (м. Ізмаїл) громадянин України ОСОБА_3, який, крім того, мав при собі паспорт громадянина ОСОБА_4 на своє імя № 381812777, виданий 20.08.2012 року органом МВР Ловеч. В ході здійснення митного контролю за інформацією, наявною в базах даних Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор 2006» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, та згідно листа Ізмаїльського прикордонного загону від 16.07.2014 р. № 51/802 встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ввіз на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ C400», державний номер BT1926BH, номер кузова НОМЕР_2 через пункт пропуску «Рені - Джурджулєшти» (авто) 19.07.2011 року, який під час в?їзду до України надав митному органу закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 №380271242 та до нього були застосовані положення ч.ч.1,2 ст. 380 Митного кодексу України, відповідно до яких тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 Митного кодексу України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х Митного кодексу України.

В ході спільного контролю було встановлено, що ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон №ЕН199725, виданий 03.08.2010 року, в якому відмітки про постійне проживання в ОСОБА_4 відсутні. Згідно пояснень громадянина ОСОБА_3 він має паспорт громадянина України та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто має постійне місце проживання на території України, отже є громадянином резидентом. Таким чином, маючи статус громадянина-резидента, ОСОБА_3 при тимчасовому ввезенні на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації заявив органу доходів і зборів України, що він є громадянином ОСОБА_4 та нерезидентом. Представник відповідача зазначила, що умовою для отримання дозволу митниці на тимчасове ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування громадянами-резидентами є оформлення митної декларації шляхом проставляння посадовою особою відтиску особистої номерної печатки та сплата обовязкових митних платежів. У разі невиконання цих умов громадянин-резидент не має законних підстав згідно з вимогами статті 380 МК України на можливість застосування тимчасового ввезення автомобіля. Таким чином, представник відповідача вважає, що ОСОБА_3 без дозволу органу доходів і зборів користувався транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ C400», реєстраційний номер BT1926BH, кузов №WDB2201281A156484 болгарської реєстрації на території України. На даний час інформація про вивезення вказаного автомобіля в базах даних Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор 2006» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби відсутня. Крім цього, зазначила, що ОСОБА_3 19.07.2014 року, прямуючи в якості пасажира на автомобілі «Opel Vectra», р/н OB4374BA, з ОСОБА_4 (м. Ловеч) до України м.Ізмаїл) через пункт пропуску «Рені Джурджулешти» (авто), на повідомлення співробітників митниці про те, що 19.07.2011 року він ввіз на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ C400», державний номер BT1926BH, повідомив, що на вказаному автомобілі він неодноразово перетинав митний кордон України, однак, коли в останнє вивозив його, не памятає. Він не знає, чому в митній та прикордонній базі відсутні дані про його вивезення. Під час ввезення автомобіля надавав паспорт громадянина ОСОБА_4, оскільки він там проживає, разом з тим у нього є також український внутрішній та закордонний паспорт. ОСОБА_3 зазначив, що незнайомий з порядком ввезення громадянами України автомобілів з іноземною реєстрацією тощо. Отже, за вказаних обставин, на підставі ст.ст.459, 494 МК України працівником митниці у відношенні громадянина України ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил № 0546/50000/14 від 20.07.2014 року за ознаками ч.2 ст.469 МК України.Таким чином, відповідач вважає, що матеріалами справи про порушення митних правил доведена вина громадянина ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 469 МК України, і постановою Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил громадянина ОСОБА_3 було законно визнано винним у вчиненні ним правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке представляє собою протиправне, винне або з необережності дію чи бездіяльність, що посягає на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, за які цим кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 320 МК України передбачено, що суб'єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент здійснення такого правопорушення досягли 16-літнього віку, а також посадові особи підприємств.

Положення ст. ст. 529-530 МК України передбачають можливість оскарження постанови митниці до суду та перевірку законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом, що здійснюється в порядку, встановленому КАС України.

МК України встановлено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Дана норма кореспондується із нормами ст. 62 Конституції, відповідно до ч. 3 якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1)
відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

В судовому засіданні встановлено, що постановою у справі про порушення митних правил № 0546/50000/14 від 13.01.2015 року виконуючим обов'язки начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.469 МК України ОСОБА_3 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

У вищезазначеній постанові у справі про порушення митних правил зазначається, що 19.07.2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Рені Джурджулешти» (авто) митного поста «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів прибув легковий автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер OB4374BA, на якому в якості пасажира прямував з ОСОБА_4 (м. Ловеч) до України (м. Ізмаїл) громадянин України ОСОБА_3, який, крім того, мав при собі паспорт громадянина ОСОБА_4 на своє імя № 381812777, виданий 20.08.2012 року органом МВР Ловеч. В ході здійснення митного контролю за інформацією, наявною в базах даних Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор 2006» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, та згідно листа Ізмаїльського прикордонного загону від 16.07.2014 р. № 51/802 встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ввіз на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ C400», державний номер BT1926BH, номер кузова НОМЕР_2 через пункт пропуску «Рені - Джурджулєшти» (авто) 19.07.2011року, який під час в?їзду до України надав митному органу закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 №380271242 та до нього були застосовані положення ч.ч.1, 2 ст. 380 Митного кодексу України, відповідно до яких тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 Митного кодексу України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х Митного кодексу України. В ході спільного контролю було встановлено, що ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон №ЕН199725, виданий 03.08.2010 року, в якому відмітки про постійне проживання в ОСОБА_4 відсутні. Таким чином, маючи статус громадянина-резидента, ОСОБА_3 при тимчасовому ввезенні на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації заявив органу доходів і зборів України, що він є громадянином ОСОБА_4 та нерезидентом.

Відповідно до ч. 2 ст.469 МК України, зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою ст.204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день вчинення правопорушення складає 8500 грн.

Відповідно до листа Державної митної служби України від 22.05.2012 року за №20/1-11/04992-ЕП "Про новації Митного кодексу України" положення статті 336 МК України від 11.02.2002 року враховані у частині 2 статті 469 МК України від 13.03.2012 року.

Згідно зі ст. 336 МК України від 11.02.2002 року здійснення операцій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, а саме зміна їх стану, користування та розпорядження ними без дозволу митного органу, за винятком операцій, зазначених у статтях 331, 337 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію цих товарів, транспортних засобів, а на посадових осіб підприємств - у розмірі від ста до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію цих товарів, транспортних засобів, тобто від 850 гривень до 1700 гривень.

Частина 3 ст. 3 МК України (чинного на момент складання протоколу) встановлює, що норми законів України, які помякшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Однак, Одеською митницею ДФС під час розгляду справи про порушення митних правил та винесення рішення не було враховано те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто 19.07.2011 року, діяв МК України від 11.02.2002 року, який втратив чинність 01.06.2012 року.

Отже, в звязку з тим, що ст. 336 МК України від 11.02.2002 року помякшує відповідальність ОСОБА_3Г за порушення тих самих митних правил, але передбачених ч.2 ст.469 МК України, необхідно застосувати вимоги ч.3 ст.3 МК України про зворотну дію в часі.

Таким чином, аналізуючи зазначені правовідносини, суд приходить до висновку, що позивач неправомірно притягнутий до відповідальності за ч.2 ст. 469 чинного Митного кодексу України.

На підставі викладеного позов ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил від 13 січня 2015 року за № 0546/50000/14 підлягає задоволенню, а зазначена постанова у справі про ПМП скасуванню та провадження по справі про порушення митних правил підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 18, 71, 106, 158-163, 171-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил від 13 січня 2015 року за № 0546/50000/14 - задовольнити.

Постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил за № 0546/50000/14 від 13.01.2015 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст. 469 МК України скасувати та провадження по справі про порушення митних правил закрити.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6