Справа № 22-а-2372/11
Суддя: Данилова О. О.
Дата ухвалення: 2012-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-2372/11 15.12.2011 15.12.2011 10.01.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-2372/11 Головуючий у 1-й інстанції Корнешова Т.В.
Категорія: 99 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

15 грудня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі: Калашниковій А.М.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу

за апеляційною скаргою

управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі УПФ)

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 21 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон від 18 листопада 2004 року), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2009 року до 1 серпня 2010 року включно та зобовязати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва 21 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Зобовязано УПФ здійснити перерахунок пенсії за період з 1 січня 2009 року до 31 серпня 2010 року включно із підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, встановленим частиною 1 статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон від 9 липня 2003 року) та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило рішення скасувати і винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 Закону від 18 листопада 2004 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» будь-яких обмежень дій статті 6 Закону від 18 листопада 2004 року не передбачено.

Окрім цього слід зазначити, що статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 70 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», Кабінету Міністрів надано право в 2009 році та 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році і 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених статтею 6 Закону від 18 листопада 2004 року, мають діти війни, в межах позовних вимог, з 1 січня до 31 грудня 2009 року та з 1 січня до 31 серпня 2010 року включно.

Суд першої інстанції, який розглядав справу повно та всебічно дослідив обставини спору, належно оцінив надані докази та дійшов обґрунтованого висновку, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, у порушення вимог статті 6 Закону від 18 листопада 2004 року не здійснило відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена), чим і допустило протиправну бездіяльність. На підставі чого суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення та відмови позивачу у задоволенні всіх вимог.

Керуючись статтями 200, 206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 21 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)