Справа № 2а-2675/10/1270
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2010-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Твердохліб Р.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року справа №2а-2675/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бадахової Т.П.

суддів: Василенко Л.А., Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Літвіновій Л.О.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу судді Луганського окружного адміністративного суду

від 08 квітня 2010 року

по справі № 2а-2675/10/1270

за позовом ОСОБА_2

до посадової особи судової влади судді Брянківського міського суду Луганської області Чернової Н.І.

про визнання незаконними дій при винесенні рішення, зобовязання надати розяснення в порядку ст.221 ЦПК України, стягнення судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

07 квітня 2010 року позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до посадової особи судової влади - судді Брянківського міського суду Луганської області Чернової Н.І., в якому просив визнати незаконними дії при прийнятті рішення, як такі, що порушують ст.ст.3,28,31,32 Конституції України, ст.ст. 212,213,215,277 ЦПК України; визнати, що суддею неправильно застосовано постанову Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. та не застосовано постанову Вищого Арбітражного Суду України №02-5/215; зобовязати надати розяснення в порядку ст.221 ЦПК України; визнати порушеними права позивача, закріплені ст.ст.6,13 Європейської Конвенції з прав людини; стягнути судові витрати.

Ухвалою судді Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року по справі № 2а-2675/10/1270 на підставі п.1 ч.1 ст. 109 КАС України позивачу відмовлено у відкритті провадження за його позовом.

Позивач з вказаною ухвалою не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом п.1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні та підкоряються тільки закону.

Відповідно до ст. 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Здійснення правосуддя в Україні регулюється конституційними нормами окремо від діяльності інших органів влади та управління.

Відповідно до вказаних положень Конституції України, рішення суду та згідно з цим дії або бездіяльність суддів з питань здійснення правосуддя (пов'язані з підготовкою, розглядом справ, виконанням рішень тощо) не можуть бути оскаржені шляхом звернення з адміністративним позовом, тому що таке оскарження порушує принцип незалежності суддів та заборону впливу на діяльність суду.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

У висновках Конституційного Суду України, наведених у п. 4.2. мотивувальної частини Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України) визначено, що правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному відповідно Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінально-процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України (в частині апеляційного чи касаційного оскарження), Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Вимоги щодо оскарження дій суду, пов'язаних із здійсненням суддями правосуддя, розглядаються в порядку, встановленому відповідним процесуальним законодавством. В порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені лише акти, дії, бездіяльність суддів, якщо ці акти, дії належать до сфери управлінської діяльності, а не процесуальні дії судді в процесі судового провадження.

Компетенція адміністративних судів на розгляд таких спорів згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує дії судді при розгляді нею конкретної цивільної справи.

В даному випадку суддя Чернова Н.І. в процесі розгляду конкретної цивільної справи не здійснює владні управлінські функції, тому її процесуальна діяльність не може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

Під час розгляду справи суддя керується процесуальним законодавством і не здійснює владних управлінських функцій, наявність яких є обов'язковою ознакою публічно-правового спору.

Таким чином, суддя першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. 3, 17, 109, 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року по справі № 2а-2675/10/1270 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року по справі № 2а-2675/10/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді