Справа № 812/4047/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2015 р. м.Київ К/800/9946/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Єрьомін А.В.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представника відповідача - Харченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправними та скасування п.п.2, 3 рішення від 28 березня 2013 року №01-24/47,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» звернулось з позовом до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправними та скасування п.п.2, 3 рішення від 28 березня 2013 року №01-24/47 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року задоволено повністю адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання»; визнано протиправними та скасовані п.п.2, 3 рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28 березня 2013 року №01-24/47 у справі №40 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції т накладення штрафу».

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року задоволено апеляційну скаргу Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України; постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року скасовано; в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин не застосовано положення п.1 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» щодо обов'язковості наявності наслідків порушення вчиненим, не досліджено обставини щодо встановлення рішенням АМКУ наслідків у вигляді можливості недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів. Тому вважає, що викладені в постанові висновки апеляційного суду щодо доведеності порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем є передчасними та не відповідають ст.13 Закону.

Представник Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України проти задоволення касаційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є визнання протиправними та скасування п.п.2 та 3 рішення від 28 березня 2013 року №01-24/47 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», відповідно до яких:

- п.2 - дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», які полягають у встановленні різних умов у рівнозначних угодах (договорах на користування електричною енергією), визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, п.2 ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання електроенергії за регульованим тарифом шляхом застосування різних умов до рівнозначних угод з покупцями без об'єктивного виправданих причин на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом;

- п.3 - відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накладено на позивача штраф за порушення, визначене у п.2 рішення у розмірі 68000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем в спірних правовідносинах не застосовувались до споживачів різні ціни чи різні умови до рівнозначних угод із суб'єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об'єктивно виправданих на те причин.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що умови договору, зазначені в рішенні відповідача, не передбачені ні Правилами, ні умовами Типового договору, ні іншими нормативними документами у сфері енергетики та можуть призводити до ущемлення інтересів споживачів у вигляді виникнення сум заборгованості за неспожиту електричну енергію, та як наслідок, оплату неспожитої електричної енергії.

Розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.1 Закону України «Про Антимонопольний комітету України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері закупівель.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, законом може бути передбачено вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства.

Законом України «Про захист економічної конкуренції», який визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин, встановлений інший порядок судового вирішення спорів за участю органів Антимонопольного комітету України.

Зокрема, ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено право заявника, відповідача, третьої особи оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня оскарження рішення.

З огляду на зміст вказаної норми, враховуючи положення ч.2 ст.2, ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, спори про оскарження рішень (розпоряджень) Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам, за винятком, відповідно до положень ч.3 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішення спорів щодо оскарження рішень АМКУ з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 17 червня 2015 року у справі №910/1331/14/3-256гс15 та від 23 червня 2015 року у справі №21-688а15.

За вказаними обставинами, оскільки даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно п.3 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та предметом спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді