Справа № 814/3510/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3510/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.07.2014 року №,-

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 28.07.2014 року №, яким суб'єкту господарювання визначено штрафну санкцію в сумі 7734,00 гривень, посилаючись на те, що воно є протиправним, оскільки торгівля фактично проводилась в приміщенні, яке не використовувалось як кафе, а тому застосування фінансових санкцій відповідачем є неправомірним.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою повністю задовольнити позов.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 16.03.2005 року. Позивач займається роздрібною торгівлею фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, роздрібною торгівлею одягом у спеціалізованих магазинах (основний), діяльністю ресторанів, надання послуг мобільного харчування, постачанням інших готових страв.

15.07.2014 року працівниками відповідача проведено фактичну перевірку з питань додержання порядку здійснення позивачем розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів у кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, результати якої оформлено актом №0057/14/29/22/НОМЕР_1.

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про здійснення суб'єктом господарювання правопорушення в виді здійснення торгівельної діяльності в кафе без торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності в період з 01.10.2013 року по 30.06.2014 року. Вказане правопорушення зафіксоване в акті перевірки від 15.07.2014 року №0057/14/29/22/НОМЕР_1.

На підставі виявлених і зафіксованих у наведеному акті перевірки порушень, 28.07.2014 року ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 7734,00 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, вирішуючи питання обґрунтованості доводів позивача про те, що торгівля здійснювалась в кіоску, а не у кафе, суд першої інстанції вірно зазначив, що вони спростовуються матеріалами справи, а саме свідченнями ОСОБА_2 (особа, яка здійснювала перевірки), з яких вбачається, що приміщення за адресою АДРЕСА_1 пристосоване для функціонування в якості кафе; Z-звітами РРО, із яких слідує, що місцем продажу товарів є саме кафе; торговим патентом від 13.06.2014 року серії НОМЕР_2 для ведення ресторанного господарства в кафе АДРЕСА_1 з 01.07.2014 року; декларацією про режим роботи кафе АДРЕСА_1 від 03.05.2012 року; договором оренди земельної ділянки під магазин-кафетерій (АДРЕСА_1,); актом введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій від 24.09.2013 року (використання кафе АДРЕСА_1,); довідкою про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 24.09.2013 року; реєстраційним посвідченням реєстратора розрахункових операцій (призначений для використання в кафе по АДРЕСА_1).

Посилання апеляційної скарги на те, що приміщення, в якому здійснювалась торгівля, не відповідає приписам ДБН для кафе, в даному випадку не має правового значення, оскільки вказана обставина не спростовує факту порушення податкового законодавства.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на торговий патент для здійснення роздрібної торгівлі в кіоску по АДРЕСА_1 від 06.01.2011 року, оскільки матеріалами справи, в тому числі і декларацією про режим роботи кафе в АДРЕСА_1, доведено, що, позивач самостійно з травня 2012 року зазначив про роботу кафе, визначив режим роботи вказаного закладу (кафе) та зареєстрував РРО для роботи в кафе 24.09.2013 року.

Відповідно до п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності, як, зокрема, торговельна діяльність у пунктах продажу товарів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач - суб'єкт владних повноважень при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законами України, з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. В свою чергу позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 28.07.2014 року №.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов