Справа № 344/18878/14-а,2-а/344/865/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р. Справа № 876/1164/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - УПФ України в м. Івано-Франківську), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд», в якому просив визнати неправомірними дії відповідача що відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати УПФ України в м. Івано-Франківську призначити пенсію за віком на пільгових мовах за Списком № 2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що звернувся до УПФ України в м. Івано-Франківську із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак листом УПФ України в м. Івано-Франківську № 350/Г-8 від 19.11.2014 року відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю уточнюючих довідок, які б підтверджували трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі вказує, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і зазначає, що наявність у нього пільгового стажу підтвержена записами у трудовій книжці, тому інших документів не потрібно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу № 241 кк від 22.06.1983 року по комбінату «Івано-Франківськпромбуд» був прийнятий на роботу на посаду металізаторщика 3 розряду, а згідно наказу № 210к від 27.05.1996 року закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд» звільнений з роботи за власним бажанням.

Позивач звернувся до УПФ України в м. Івано-Франківську із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак відповідачем відмовлено у зв'язку з відсутністю довідки, уточнюючої пільговий характер роботи, та відомостей про результати атестації робочих місць.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач правомірно при призначенні пенсії позивачу врахував дані, які свідчать про відсутність у позивача права на обчислення пенсії з урахуванням пільгового стажу, і не порушив права ОСОБА_1 на належний розмір пенсії.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Порядок застосування зазначеного Списку №2 визначається «Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.05 р. за № 383 (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, які були чинними на період роботи на відповідних посадах або професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року за № 10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року за № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», а також Постановою № 1173 від 1956 року Ради Міністрів СССР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», чинними на час виникнення спірних правовідносин, визначені робітники, керівники та спеціалісти, постійно і безпосередньо зайняті у роботі з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно списку № 2 розділу «Загальні професії».

Положеннями п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» визначено, що наведена вище постанова КМУ від 11.03.1994 року за № 162 втратила чинність та цією ж постановою затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначеним Списком № 2 (розділ XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства») визначено право на пенсію осіб, які були зайняті, зокрема, на роботі металізатора (позиція 33).

Таким чином, робота позивача металізатором дає йому право на пільгову пенсію.

Але, при цьому апеляційний суд повністю погоджується з судом першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 права на пільгову пенсію, враховуючи наступне.

Пунктом 6 Порядку визначено, що працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року (справа №№ 21-183а13), 25 листопада 2014 року (21-519а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для застосування судами.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з трудової книжки позивача та довідки, трудовий стаж ОСОБА_1 на посаді, передбаченій Списком № 2, тобто здійснення позивачем безпосередньо шкідливих робіт перевищує половину встановленого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» строку, однак у поданій позивачем довідці № 33 від 29.04.2014 року ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відсутні дані щодо атестації робочого місця позивача з 22.08.1992 року, у зв'язку з чим пільговий робочий стаж йому слід враховувати з 22.06.1983 року по 21.08.1992 року, що не досягає 12 років і 6 місяців.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на пільгову пенсію не знайшло свого підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 344/18878/14-а - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич