Справа № 805/2512/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська В.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року справа №805/2512/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Компанієць І.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі №805/2512/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Веско» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.06.2015 року №/3278/10/28-03-41,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 р. №/3278/10/28-03-41, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ПАТ «Веско» на суму 102 443 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 51 221,50 грн. в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам законодавства.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі №805/2512/15-а , позов задоволено, внаслідок чого скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ПАТ «Веско» на суму 102 443 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 51 221,50 грн..

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. Відповідач також зазначив, що виходячи з приписів п.201.4. ст.. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Тобто, у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку даних ПАТ «Веско» задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року, за результатами якої складено акт від 08.05.2015 року №173/28-03-41-00282049 та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року за №/3278/28-03-41, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 102 443 грн. за березень 2015 року та нараховані штрафні санкції в розмірі 51 221, 50 грн.

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, 200.3, 200.4 ст. 200, п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на суму податку на додану вартість за березень 2015 року в розмірі 102443 грн. та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за податку на додану вартість за березень 2015 року та завищено суму від'ємного значення по декларації за березень 2015 року позивача.

При здійсненні перевірки встановлено, що відповідно до додатку № 5 до декларації та Єдиного реєстру податкових накладних до податкової декларації за березень 2015 року ПАТ «Веско» включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податкових накладних,, отриманих від ДП «Донецька залізниця» на суму ПДВ 102 443 грн..

Однак, згідно даних АІС «Податковий блок» сума податкових зобов'язань ДП «Донецька залізниця» за лютий 2015 року становить 0 грн. , оскільки ними не надано податкові декларації з ПДВ за лютий 2015 року та не задекларовано свої податкові зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетним відшкодуванням є відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно п.п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною ( п.198.2 ст.198 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У п.198.6 наведеної норми визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення господарських операцій з ДП «Донецька залізниця» позивачем надано відповідні документи первинного бухгалтерського обліку, а саме податкові накладні, акти виконаних робіт, рахунки-фактури, платіжні доручення,що знаходяться в матеріалах справи.

Суми податку на додану вартість по вищезазначених податкових накладних було включено до складу податкового кредиту у березні 2015 року та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.

Відповідачем не оспорюється факт отримання позивачем наведених податкових накладних чи порушення порядку їх заповнення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Висновки акту перевірки ґрунтуються виключно на даних податкової інформації про те, що сума податкових зобов'язань контрагентів позивача становить 0 грн. оскільки податкові декларації останніми не надані. Спірні податкові накладні не визнані відповідачем податковими документами з посиланням на пункт 198.6 статті 198 ПК України саме через не декларування контрагентом позивача його податкових зобов'язань.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов'язань. Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, виписані контрагентом, який на момент спірних правовідносин був зареєстрований платником ПДВ, що не спростовано відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що порушення норм податкового законодавства контрагентами позивача породжує негативні наслідки саме для цих підприємств і не може впливати на право позивача на податковий кредит. Податковий кодекс України не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку - продавцем об'єктів оподаткування, правильність відображення їх у податковому обліку та інше.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем порушення позивачем вимог п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14,п.198.6 ст.198,п.200.1,200.3, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а тому правомірно скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України (чинної до 01.01.2015р.), на яку посилається відповідач, встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Наведена норма не містила в собі заборони на формування платником податків податкового кредиту у разі недекларування контрагентом податкових зобов'язань, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийняті до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі №805/2512/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі №805/2512/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.В. Ястребова

Судді: Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць