Справа № П/811/232/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" вересня 2015 р.справа № П/811/232/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № П/811/232/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування вимог, рішень, податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування вимог, рішень, податкових повідомлень - рішень задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, не враховано той факт, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року здійснювала види діяльності, які не зазначені в Свідоцтві про сплату єдиного податку та в облікових даних платника податків, а тому отримувала дохід, який підлягав оподаткуванню на загальній системі. В зв'язку з чим, просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги виходить з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та відповідно до свідоцтва платника єдиного податку нею обрані такі види господарської діяльності як: 447.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт (а.с. 50).

Посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2014 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2014 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2013 р.

Результати такої перевірки зафіксовані у акті № 1094№445/1701- від 15.10.2014 р., висновками якого встановлено ряд правопорушень з боку позивача, зокрема: ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» та п.177.1, 177.2, 177.6 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, в результаті чого ним занижено податок на доходи фізичних осіб у періоді, що перевірявся на суму 93 319,92 грн., в тому числі за 2011 рік - 25 353,24 грн., за 2012 рік - 32 540,64 грн., за 2013 рік - 35 426,04 грн.; пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.177.11 ст. 177, п.п.49.18.2, 49.18.5 п.49.19 ст.49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, в частині неподання декларацій про майновий стан та доходи за 2011 р., 2012 р., 2013 р.; пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, в частині не ведення (не реєстрації) книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи - підприємці, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування; п.11 ст.8 Закону України від 08.07.2010 року №2464- VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму єдиного внеску в розмірі 124390,44 грн., в тому числі: 2011 рік - 21998,51 грн., 2012 рік - 45694,87 грн., 2013 рік - 56697,46 грн.; п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого не проведено через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО розрахункові операції на суму 586928,29 грн. (а.с.17-48).

На підставі вищезазначеного акту перевірки Світловодською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено: вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.10.14 року у сумі 124390,84 грн.; рішення № від 15.10.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штраф у сумі 10 704,14 грн.; податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 93319,92 грн. основного платежу, 23839,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); податкове повідомлення - рішення № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.; податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1,00 грн.

Не погодившись з такими рішеннями податкового органу, ФОП ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби із адміністративною скаргою, за результатами якої рішення № скасовано та прийнято нове рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 93319,92 грн. - основного платежу, 23329,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення - рішення №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. В іншій частині скаргу залишено без змін.

За результатами розгляду повторної скарги, податковим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- у сумі 125074,43 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штраф у сумі 10806,68 грн.

Не погодившись з такими рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду, правомірність винесення яких і стало предметом розгляду у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано норми податкового законодавства, оскільки нею отримувався дохід виключно в межах здійснення господарської діяльності, визначеної в свідоцтві про сплату єдиного податку.

Колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, погоджується з такими висновками суду та вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями п.177.1 ст.177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Пунктом 177.6 ст. ст.177 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Пунктом 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Акту перевірки, зміст порушень з боку позивача полягав у тому, що нею отримано дохід за договором про надання послуг з заготівлі молока у населення та його доставку, укладеного між ПАТ «Юрія» та ФОП ОСОБА_1 01 квітня 2011 року (а.с.93), тобто, від провадження господарської діяльності, яка не зазначена в Свідоцтві про сплату єдиного податку та в облікових даних платника податків, а тому не підпадає під спрощену систему оподаткування.

Проте, аналізуючи зазначений договір, колегія суддів вважає такі висновки податкового органу хибними та зазначає, що первинними документами позивача підтверджено, що в межах умов даного договору ним фактично здійснювалось лише перевезення молока, в обґрунтування чого, позивачем надані акти виконаних робіт та реєстри видаткових касових ордерів про оплату послуг з перевезення (а.с.100-129). Для перевезення молока, позивач використовувала автомобіль ГАЗ 53, що належить ОСОБА_2 (а.с.169).

При цьому, матеріали справи містять докази того, що заготівлею молока від населення для ПАТ «Юрія» займався ОСОБА_3 (чоловік позивачки), в обґрунтування чого надано копію договору (а.с. 210-211) та реєстри видаткових касових ордерів на закупку сировини від населення (а.с.212-214).

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо того, що ФОП ОСОБА_1 отримала дохід в межах провадження господарської діяльності, яка підпадає під спрощену систему оподаткування, а донараховуючи грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб податковий орган діяв з перевищенням наданих владних повноважень, відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, суд першої інстанції цілком правомірно визнав необґрунтованими податкові повідомлення - рішення: № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за неведення (не реєстрації) книги обліку доходів і витрат, що ведуть фізичні особи - підприємці, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування; № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за неподання декларацій про майновий стан та доходи за 2011 р., 2012 р., 2013 р.; № від 28.10.14 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1,00 грн. з огляду на відсутність в діях ФОП ОСОБА_1 складу правопорушення, санкція за яке передбачена в ст. 13 Декрету № 13-92 та п.177.1, 177.2, 177.6 ст. 177 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до ст.9 Закону №265/95-ВР, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема, при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок.

Враховуючи те, що позивач перебувала на єдиному податку, інших доходів, ніж ті, що вказані у свідоцтві про сплату єдиного податку, не отримувала, посилання податкового органу на необхідність застосування нею РРО є безпідставним, а тому рішення відповідача в цій частині є правомірним.

Щодо спірних рішень та вимог в частині, що стосується сплати єдиного внеску, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України № 2464, платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 вказаного Закону визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, з урахуванням наведених норм та враховуючи висновки суду, що ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування та отримувала дохід від провадження господарської діяльності в межах цієї системи оподаткування, колегія суддів вважає, що у позивача був відсутній об'єкт для нарахування єдиного внеску, а тому висновок суду першої інстанції щодо неправомірності донарахування територіальним органом доходів і зборів позивачу штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування єдиного внеску та як наслідок протиправності рішення № та вимоги про сплату боргу №Ф- відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.10.14 року на суму 124390,84 грн. та рішення № від 15.10.14 року про застосування штрафу в сумі 10704,14 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, зазначені вище спірні рішення винесені Державною фіскальною службою України за результатами повторної скарги позивача. Тобто, переглядаючи в порядку адміністративного оскарження вимогу про сплату боргу № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій №, Державна фіскальна служба України збільшила суму штрафу та недоїмки та винесла рішення № від 09 лютого 2015 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 10806,68 грн. (10704,14 грн. + 102,54 грн.) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 125074,43 грн., та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 09 лютого 2015 року на суму 125074,43грн. (124390,84 грн. + 683,59 грн.).

Натомість, відповідно до п.4.6. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, рішення, прийняте за розглядом скарги, може бути менш сприятливе для скаржника, ніж рішення, яке оскаржувалося. У разі збільшення органом доходів і зборів суми єдиного внеску, пені та штрафів, які належать до сплати, або недоїмки, раніше надіслані вимоги про сплату недоїмки або рішення про нарахування пені та накладення штрафу не відкликаються, а на суму такого збільшення органом доходів і зборів надсилається окрема вимога про сплату недоїмки (рішення про нарахування пені, накладення штрафу).

Натомість відповідач, в порушення вищевказаного Порядку, прийняв рішення та сформував вимогу не на суму збільшення, а на всю суму, до якої повторно включив і розмір, який був визначений оскарженим рішенням, що також тягне їх протиправність.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог відповідає наявним у справі доказам.

А відтак, оскільки всі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, і цим обставинам дана правильна юридична оцінка, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № П/811/232/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко