Справа № 805/1194/15-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року справа №805/1194/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Ханової Р.Ф., Казначеєва Е.Г.,

при секретареві судового засідання Томах О.О.,

за участю представника

відповідача Державної податкової інспекції

у Ворошиловському районі м.Донецька ГУ Міндоходів

у Донецькій області: Лапшенкова Я.В. (за довіреністю) в режимі відеоконференції

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 805/1194/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мако-Трейдінг» до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкової вимоги від 4 березня 2015 року № 134-25 та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкової вимоги від 4 березня 2015 року № 134-25 про сплату податкового боргу в сумі 33025192 грн. 94 коп., зобов'язання врахувати у картках обліку з податку на прибуток наявну оплату податку в сумі 11250000 грн. (платіжне доручення від 25 грудня 2014 року № 12 на суму 11000000 грн., платіжне доручення від 25 лютого 2015 року № 3 на суму 250000 грн.), зобов'язання виключити у картках обліку нараховану пеню в сумі 1280815 грн. 02 коп., задоволені повністю. Скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 4 березня 2015 року № 134-25, якою визначений Товариству з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" податковий борг у сумі 33025192 грн. 94 коп. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області врахувати у картках обліку з податку на прибуток (код платежу 11024000) Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" наявну оплату податку в сумі 11250000 грн. (платіжне доручення від 25 грудня 2014 року № 12 на суму 11000000 грн., платіжне доручення від 25 лютого 2015 року № 3 на суму 250000 грн.). Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області виключити у картках обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" нараховану пеню в сумі 1280815 грн. 02 коп. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" витрати по сплаті судового збору в сумі 4872 грн. (арк. справи 229-232)

Відповідач, Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що судом першої інстанції в частині задоволення позовних вимог неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно досліджені докази і встановлені обставини справи, наявним у справі доказам не надано належної оцінки, у зв'язку з чим вказана постанова в цій частині підлягає скасуванню (арк. справи 239-241).

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України в режимі відеоконференції за приписами статті 122-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідачем 4 березня 2015 року прийнята податкова вимога № 134-25, відповідно до якої станом на 3 березня 2015 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 33 025 192 грн. 94 коп. (основний платіж). (арк.. справи 13)

25 лютого 2014 року позивачем подана податкова декларація з податку на прибуток за 2013 рік, відповідно до якої загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток складає 132 151 221 грн., авансовий внесок (1/12 нарахованої до сплати загальної суми податку на прибуток за звітний (податковий) рік), що підлягатиме сплаті щомісяця у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року складає 11 012 602 грн. (арк.. справи 32-34)

Станом на 1 січня 2014 року згідно інтегрованої картки у позивача була наявною переплата в сумі 205 744 грн. 77 коп. з авансових внесків з податку на прибуток за кодом платежу 11024000, та переплата в сумі 17 128 329 грн. з податку на прибуток за кодом платежу 11021000.

Позивачем сплачувалися грошові зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток платіжними дорученнями від 10 січня 2014 року № 10 в сумі 3 000 000 грн., від 17 січня 2014 року № 64 в сумі 3 000 000 грн., від 28 січня 2014 року № 143 в сумі 2 531 162 грн., від 14 лютого 2014 року № 301 в сумі 6 000 000 грн., від 21 лютого 2014 року № 335 в сумі 2 531 162 грн. (арк.. справи 53-57)

25 лютого 2014 року позивачем поданий лист № 102/03 до відповідача щодо переброски суми 214 900 грн. (арк.. справи 50)

Надалі сплата відбувалася на підставі платіжних доручень від 28 лютого 2014 року № 453 в сумі 20000000 грн., від 5 березня 2014 року № 467 в сумі 2025204 грн., від 20 березня 2014 року № 6 в сумі 11059070 грн. 96 коп., від 29 квітня 2014 року № 591 в сумі 2000000 грн., від 29 квітня 2014 року № 592 в сумі 8000000 грн., від 30 квітня 2014 року № 593 в сумі 2000000 грн., від 30 квітня 2014 року № 81 в сумі 3000000 грн., від 30 травня 2015 року № 87 в сумі 11000000 грн., від 20 червня 2014 року № 90 в сумі 4000000 грн., від 20 червня 2014 року № 4 в сумі 1000000 грн., від 27 червня 2014 року № 5 в сумі 6012602 грн., від 29 липня 2014 року № 740 в сумі 11012602 грн., від 26 серпня 2014 року № 770 в сумі 6412602 грн., від 26 серпня 2014 року № 11 в сумі 4600000 грн., від 30 вересня 2014 року № 13 в сумі 5500000 грн., від 28 листопада 2014 року № 21 в сумі 1246337 грн. 04 коп., від 28 листопада 2014 року № 22 в сумі 245000 грн., від 9 грудня 2014 року № 29 в сумі 9200 грн., від 26 грудня 2014 року № 6 в сумі 12602 грн., від 25 грудня 2014 року № 12 в сумі 11000000 грн. (не виконане банком), від 28 січня 2015 року № 2 в сумі 250000 грн. (не виконане банком), від 25 лютого 2015 року № 3 (повторно) в сумі 250000 грн. (не виконане банком). (арк.. справи 17, 58-76, 89-112)

Також позивачем 27 січня 2015 року та 24 лютого 2015 року були подані доручення банку № 146 та № 147 на продаж валюти в сумі 700000 доларів, які не були виконані банком. Всього було сплачено авансових внесків позивачем протягом січня-грудня 2014 року та січня-лютого 2015 року 116188344 грн., з яких платіжні доручення на суму 11250000 грн. не були виконані банками у зв'язку із визнанням їх неплатоспроможними. (арк.. справи 16, 42)

Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" залишки грошових коштів позивача станом на 22 грудня 2014 року, 27 січня 2015 року та 24 лютого 2015 року складали 252309 грн. 76 коп. (арк.. справи 186)

Листами від 3 та 27 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку" повідомив позивача, що постановою Правління Національного Банку України від 27 листопада 2014 року № 743 банк віднесений до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження з 28 листопада 2014 року тимчасової адміністрації. (арк.. справи 20, 45)

Листом від 29 грудня 2014 року позивач повідомив Орджонікідзевське відділення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (отриманий лист згідно з вхідним штампом 6 січня 2015 року) про невиконання Публічним акціонерним товариством "Український Бізнес Банк" платіжного доручення про сплату податку від 25 грудня 2014 року та просив взяти його виконання на контроль. Згідно з повідомленням Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк" платіжне доручення від 25 грудня 2014 року № 12 взяте банком для обліковування за позабалансовим рахунком, що підтверджує наявність коштів на рахунку позивача для виконання платіжного доручення. (арк.. справи 46)

Також, листом від 9 лютого 2015 року позивач повідомив Орджонікідзевське відділення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про невиконання Публічним акціонерним товариством "ВБР" платіжних доручень щодо сплати податку та заяв про продаж валюти, і просив взяти на контроль виконання доручень та заяв. Даний лист був отриманий податковим органом 20 лютого 2015 року згідно з вхідним штампом. (арк.. справи 14)

Також, позивачем 17 березня 2015 року надісланий лист від 5 березня 2015 року до Орджонікідзевського відділення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з аналогічним змістом тільки стосовно платіжних доручень та заяв на продаж валюти у лютому 2015 року. (арк.. справи 40)

Колегія суддів зазначає, що згідно з наказом Державної фіскальної служби України від 7 листопада 2014 року № 256 "Про переміщення та закінчення простою" виконання функціональних обов'язків Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька покладено на Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку, такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно з положеннями підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Аналіз наведених положень законодавства дозволяє погодитись із висновком податкового органу, що законодавець не звільняє платника податків від обов'язку сплатити суму основного зобов'язання або податкового боргу, а лише звільняє від відповідальності за порушення строків зарахування такого зобов'язання або боргу до бюджетів, або державних цільових фондів, зокрема, фінансової, як то - нарахування пені.

Таким чином, не зважаючи на звільнення від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів та інших платежів до бюджетів, приписи підпункту 129.3.1 пункту 129.3 та пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України (при їх логічному тлумаченні) покладають на платника податків обов'язок погасити суму основного зобов'язання шляхом її перерахування на відповідні рахунки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Разом із тим, положення пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України визначають податковий обов'язок платника податку: обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (стаття 59 ПК України).

Пеня, згідно з підпунктом 14.1.162 цієї ж статті, це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Зі змісту наведених понять вбачається, що законодавець пов'язує обов'язок платника податків по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання з моментом сплати такого зобов'язання. У той же час, Кодекс не наводить визначення поняття "сплата", утім відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно зі статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж зазначені, строки виконання доручень клієнтів. Положеннями пункту 22.4 статті 22 названого Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Проведення самого переказу грошей є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (пункт 1.29 статті 1 даного Закону).

Системний аналіз викладеного, дозволяє дійти висновку про те, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання, а отже його сплата, пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Стосовно зобов'язання відповідача врахувати в інтегрованій картці з податку на прибуток наявну оплату податку в сумі 11 250 000 грн. (платіжне доручення від 25 грудня 2014 року № 12 на суму 11 000 000 грн., платіжне доручення від 25 лютого 2015 року № 3 на суму 250 000 грн.), колегія суддів зазначає, що норми чинного законодавства, які регулюють спірні питання, не ставлять момент виконання платником податків грошових зобов'язань шляхом подання в банк платіжного доручення на перерахування податків в залежність від статусу обслуговуючого банку, в даному випадку - наявність тимчасової адміністрації в банку, який обслуговує позивача.

Крім цього, відповідно до пункту 129.7 статті 129 Податкового Кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що право виставляти податкову вимогу виникає у контролюючого органу лише за наявності у платника податків непогашеної у встановлені строки суми узгодженого грошового зобов'язання. Проте, в даному випадку вини платника в порушенні строків немає, оскільки кошти не зараховані до державного бюджету з вини банківської установи, в якій обслуговувався позивач.

Так, 2 березня 2015 року позивачем подана податкова декларація з податку на прибуток за 2014 рік, у рядку 14 якої, позивач зменшив податок на прибуток за звітний період на 57 710 709 грн. (арк.. справи 35-36)

Факт подання декларації підтверджується квитанцією № 2, відповідно до якої декларація прийнята 2 березня 2015 року о 12 год. 53 хв. 23 сек., реєстраційний номер . (арк.. справи 51)

Разом з тим, в інтегрованій картці позивача за авансовими внесками з податку на прибуток приватних підприємств (код 11024000) зазначено, що вказана декларація подана 11 березня 2015 року. Яким чином показники декларації, поданої 2 березня 2015 року, обліковані в картці позивача тільки 11 березня 2015 року, представником відповідача пояснень суду як першої, так і апеляційної інстанцій, не надано. (арк.. справи 221)

Між тим, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ «Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №217/24994, при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Таким чином, відповідач мав внести до інтегрованої картки позивача показники декларації в день її подання, тобто 2 березня 2015 року.

У зв'язку із зменшенням позивачем грошових зобов'язань, відповідачем нарахована пеня на таке зменшення в сумі 1 280 815 грн. 02 коп. Колегія суддів звертає увагу, що таке нарахування є неправомірним, оскільки фактичного погашення зобов'язання не відбувалося. Як зазначалося раніше, згідно з положеннями підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань. Зменшення грошового зобов'язання платником податків шляхом подання податкової декларації не є тотожним зарахуванню коштів або будь-яким випадком погашення грошового зобов'язання.

Згідно з актами відповідача від 17 квітня 2015 року, між позивачем та відповідачем була здійснена звірка розрахунків за період з 1 січня по 31 березня 2015 року. (арк.. справи 197-188) Станом на 31 березня 2015 року від'ємне сальдо розрахунків 0,0 грн., позитивне сальдо розрахунків за даними відповідача 17614898 грн., код платежу 11024000 авансові внески з податку на прибуток. Згідно з декларацією позивача з податку на прибуток за 2014 рік сума авансового внеску за березень 2015 року складає 5789803 грн., а отже станом на 3 березня 2015 року з урахуванням суми переплати та авансового внеску у позивача не могло бути податкового боргу.

Колегією суддів досліджена інтегрована картка позивача та встановлено, що така дата обліку як 3 або 4 березня 2015 року у картці позивача відсутня, показники декларації позивача, яка подана 2 березня 2015 року, безпідставно враховані відповідачем у картці тільки 11 березня 2015 року, що спричинило штучне виникнення податкового боргу у позивача, та як наслідок неправомірне нарахування пені.

Крім того, правова позиція суду у даній постанові узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 29 вересня 2014 року справа № К/800/17917/14, в ухвалі від 15 грудня 2014 року справа № К/800/45490/14, в ухвалі від 31 жовтня 2013 року справа № К/800/21780/13, в ухвалі від 12 березня 2015 року справа № К/800/65943/13.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196 ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 805/1194/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 805/1194/15-а - залишити без змін.

В повному обсязі ухвала складена та підписана колегією суддів 17 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий А.В. Гайдар

Судді Р.Ф.Ханова

Е.Г. Казначеєв