Справа № 638/13898/14-а
Суддя: Руднєва О. О.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/638/462/14,
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2014 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова РУДНЄВА О.О., діючи у порядку ч 3 ст.122 Кодексу Адміністративного Судочинства України у порядку письмового провадження, розглянула в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Судом установлено і відповідач не надав своїх заперечень тим обставинам, що ОСОБА_1 працювала в Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області востаннє на посаді головного державного податкового ревізора інспектора відділу контрольно перевірочної роботи Управління оподаткування фізичних осіб. Має спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу.
Позивачка з 15.04.2009 року отримує пенсію, призначену їй згідно закону України Про державну службу .
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.
Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу", державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Аналогічні положення містяться й в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.04 р. № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.
Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.
Відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Між тим, постановою Управління Пенсійного фонду України від 14.02.11 р. № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/2670" затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально-побутових питань (графа 5) є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.11 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Положеннями ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті Закону передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20.02.12 р. по справі №21-430а11.
В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.
Відповідно до ч.І ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, беручи до уваги, що відповідно до наданих позивачем довідок вбачається, що на суми виплаченої винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів дійшла висновку, що вказані виплати повинні бути враховані до середньомісячного розміру заробітної плати позивача, та, як наслідок, повинні враховуватись при визначенні розміру призначеної позивачу на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсії.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. З ст. 2 КАС України, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії є незаконною та необгрунтованою.
Відповідно до ч.І ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.І ст. 71 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обгрунтованості відмови у перерахунку позивачу пенсії.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, -
С У Д П О С Т А Н О В И В:
Визнати діяння (бездіяльність при визначенні розміру пенсії за віком та відмову в перерахунку пенсії,) Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо нарахування та виплати недоотриманої частини пенсії дерслужбовця ОСОБА_1П.з 12.02.2014 р. по теперішній час протиправними, а недоотриману пенсію заборгованістю.
Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова враховуючи ст. 22, ст.64, Конституції України згідно яких, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, застосовувати (залишити не змінним) розмір пенсії - саме 85% від заробітку (у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції діючий на час призначення пенсії, тобто на 12.02.2014 року), під час проведенні правильного розрахунку та виплати в подальшому, виправленого розміру мені пенсії держслужбовця на підставі оновлених довідок №1/20-30-05-50, №2/20-30-05-50 від 09.01.2014р.
Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова відшкодувати ОСОБА_1 інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсій за кожен календарний місяць, починаючи з 12.02.014 року, помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати, без врахування коефіцієнту за місяць, коли ця сума була повинна нарахована.
Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова враховуючи ст. 22, ст.64, Конституції України згідно яких, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, і тому, при проведенні розрахунку індексації виправленої пенсії ОСОБА_1, залишити базовий місяць без змін.
Постанову може бути оскаржено в Харківський Апеляційний Адміністративний суд через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня винесення, а особою, що не приймала участі в той же строк після отримання копії постанови.
Суддя: О.О. РУДНЄВА