Справа № 822/2997/15
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2997/15 Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

17 вересня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.,

суддів: Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, треті особи, - ВДАІ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, ВДАІ Славутського РВ ГУМВС України в Хмельницькій області, товариство з обмеженою відповідальністю "Сансервіс" м. Славута Хмельницької області, про скасування постанов та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

28.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу ДВС Славутського МУЮ Хмельницької області про скасування постанови від 29.01.2014 року про відкриття виконавчого провадження №41776200 та постанови від 05.06.2014 року про звернення стягнення на заробітну плату №41776200.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2015 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено, а позовну заяву - залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його до апеляційного суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

21.11.2013 року інспектором ВДАІ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області стосовно позивача було складено Протокол про адміністративне правопорушення №207547 (серія АВ2).

Постановою від 29.01.2014 року №41776200 відкрито виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_2 Позивач стверджує, що про зазначену постанову він дізнався 10.02.2014 року.

05.06.2014 року винесено постанову № 41776200 про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2, про яку він дізнався лише 30.06.2015 року, внаслідок повідомлення бухгалтерії підприємства, на якому він працює.

Зазначені постанови ОСОБА_2 спочатку оскаржив до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, який ухвалою від 10.07.2015 року позов повернув позивачу для подальшого подання до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Позивач, скориставшись своїм правом повторного звернення до адміністративного суду, 21.07.2015 року звернувся із цим позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не встановив підстав для поновлення строку звернення. Позивач, не погоджуючись із таким рішенням, оскаржив його до апеляційного суду.

Судова колегія апеляційного суду погоджується із позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 181 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач зазначає, що про існування постанови про відкриття виконавчого провадження № 41776200 від 29.01.2014 року він дізнався 10.02.2014 року, а про існування постанови про звернення стягнення на заробітну плату № 41776200 від 05.06.2014 року він дізнався 30.06.2015 року, внаслідок повідомлення бухгалтерії підприємства, на якому він працює.

Однак, позивачем не було надано до суду самих доказів, які свідчать про те, що він дізнався про порушення своїх прав (про існування оскаржуваних постанов).

Згідно із частиною 1 статті 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Так, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд поновлює його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними. І вирішення питання щодо визнання поважності причин пропущення строку, закон покладає на суд.

Зокрема, причина пропуску може бути визнана поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено суду належними і допустимими засобами доказування про поважність причин пропуску звернення до суду на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 41776200 від 29.01.2014 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату № 41776200 від 05.06.2014 року.

Крім того, апедяційний суд звертає увагу на те, що в порушення частини 2 статті 181 КАС України, позивач оскаржив постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 05.06.2014 року № 41776200 лише 10.07.2015 року, хоча вказана постанова надійшла на адресу місця роботи позивача (ТОВ "Сансервіс") ще 19.06.2015 року (вх. №29), про що стверджує сам апелянт. (а.с. 35) Також, позивачем не доведено того факту, що лише 30.06.2015 року він був ознайомлений працівниками бухгалтерії ТОВ "Сансервіс" із постановою про звернення стягнення на заробітну плату.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки позивачем не надоно жодних доказів, які б підтверджували його обізнаність про порушення його прав, тобто із оскаржуваними постановами, саме 10.02.2014 року та 30.06.2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 199, статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.