Справа № 826/9263/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/60744/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року

у справі № 826/9263/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР»

до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів

про визнання дій протиправними,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР» (далі - ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Інспекція), в якому просило скасувати рішення Інспекції про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 28 травня 2014 року № 0013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивач не може нести відповідальність за виявлене Інспекцією правопорушення, оскільки не здійснював розміщення реклами. В той же час, розміщенням реклами займався інший суб'єкта господарювання відповідно до укладеного між ними договору.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, відповідач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що 17 березня 2014 року відносно ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР» складено протокол про порушення законодавства про рекламу за розміщення зовнішньої реклами без відповідних дозволів при розповсюдженні зовнішньої реклами (прапори - 3 об'єкти зовнішньої реклами) за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 20, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Держспоживінспекцією у м. Києві направлено позивачу вимогу вих. № 07-17-06/501 від 17 березня 2014 року про надання документів, необхідних для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а саме: письмові пояснення, свідоцтва про державну реєстрацію, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами за період до одного року з моменту отримання вимоги (договори, акти виконаних робіт).

На підставі вказаного протоколу від 17 березня 2014 року та доданих матеріалів про ознаки порушень законодавства України про рекламу при розповсюдженні зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 20, відповідачем прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 01 квітня 2014 року, відповідно до якого вирішено розпочати розгляд справи і отримання необхідних доказів про порушення вимог законодавства України про рекламу відносно розповсюджувача реклами ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР» відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу» від 26.05.04 р. № 693.

23 квітня 2014 Держспоживінспекцією у м. Києві направлено лист № 0714-06/755 до Управління з питань реклами Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханням надати повну інформацію щодо наявності (відсутності) дозвільних документів на розміщення об'єктів зовнішньої реклами у тому числі ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР».

Листом від 06 травня 2014 року № 059/07-2432 Департаментом суспільних комунікацій повідомлено, що дозволи на 3 об'єкти зовнішньої реклами, замовником яких є ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР» в процесі оформлення, тобто відсутні.

Протоколом Держспоживінспекції у м. Києві від 14 травня 2014 року вирішено внести на розгляд керівництву Держспоживінспекції у м. Києві попередні висновки, а також матеріали справи для прийняття рішення та у зв'язку з тим, що сума штрафних санкцій складає більше 300 неоподатковуваних мінімумів громадян, на виконання ч. 8 ст. 27 Закону України «Про рекламу», матеріали справи стосовно позивача вирішено направити до Інспекції для подальшого розгляду та прийняття рішення.

28 травня 2014 року Інспекцією прийнято рішення № 0013 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, у розмірі 15249 грн. на підставі ст. 27 Закону України «Про рекламу».

Позивач, вважаючи спірне рішення відповідача незаконним, звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Інспекцією правомірно прийнято рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. N 206 виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про рекламу» відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

За змістом ч. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зокрема, на розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдження реклами.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу»).

Згідно з ч. 8 ст. 27 Закону України «Про рекламу» рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

З урахуванням наведених норм та відсутності у позивача дозволів на розміщення реклами, Інспекцією обґрунтовано прийнято спірне рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, про що вірно зазначено судами.

При цьому, суд касаційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача на наявність договірних відносин у нього з іншим суб'єктом господарювання щодо розміщення реклами, як підставу, що звільняє його від відповідальності, з огляду на те, що відповідно до листа Департаменту суспільних комунікацій Київської міської державної адміністрації від 06 травня 2014 року № 059/07-2432 замовником отримання дозволу на розміщення реклами (прапори - 3 об'єкти зовнішньої реклами) є саме ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР», який являється і її власником, що дозволяє зробити висновок, що ТОВ «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР» є розповсюджувачем реклами в розумінні ст. 27 Закону України «Про рекламу».

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС-СІТРОЕН-ЦЕНТР» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: