Справа № К/9991/90042/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/90042/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, лінійного відділу на станції Житомир управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначав, що у липні 2011 року його звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, що виразилося у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Вважаючи звільнення незаконним та посилаючись на постанову Житомирського районного суду від 26 липня 2011 року просив суд скасувати наказ від 19 липня 2011 року №192 о/с, поновити на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Житомир управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року, позов задоволено: визнано протиправним і скасовано наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 19 липня 2011 року №192 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ; поновлено на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Житомир управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці з 19 липня 2011 року; зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці нарахувати і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці просило суд скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу на посаді оперуповноваженого по боротьбі зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Житомир управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 18 липня 2011 року №191 о/с позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а наказом від 19 липня 2011 року №192 о/с звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з поставкою на військовий облік) на підставі підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Притягнення до дисциплінарної відповідальності було пов'язано з керуванням транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, ігнорування неодноразових вимог Міністерства внутрішніх справ України та управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-західній залізниці щодо недопущення порушень транспортної дисципліни, підтверджене висновком службового розслідування від 18 липня 2011 року.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що постанова суду про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях події та складу правопорушення підтвердила безпідставність висновків службового розслідування та підстав звільнення позивача.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (частина десята статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрі-шніх справ України).

26 липня 2011 року Житомирським районним судом Житомирської області за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від відділу Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) прийнято постанову про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення.

У цій постанові зазначено про відсутність об'єктивних даних, які б стверджували про перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння. Зазначена постанова не оскаржувалась та є чинною.

За таких обставин, вирішуючи питання про поновлення позивача на посаді, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що підстави звільнення були спростовані постановою у справі про адміністративне правопорушення, а тому судові рішення в цій частині позовних вимог ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення в цій частині не вбачається.

Разом з тим, судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу неможна визнати законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 24 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

З огляду на зміст наведених норм матеріального права колегія суддів доходить висновку про те, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку.

У справі, що розглядається, суди зазначені положення законодавства не застосували, унаслідок чого їх рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу неможна визнати законними та обґрунтованими.

Наведений правовий висновок відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

Касаційний суд не має повноважень встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, зокрема, встановити тривалість вимушеного прогулу та розмір середнього заробітку, тому судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року в частині, що стосується стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/