Справа № 638/2552/13-а
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2013-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/2552/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2013 м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання противоправною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання протиправною відмови Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова в перерахунку судді Апеляційного суду Харківської області у відставці - ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів; Зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити судді Апеляційного суду Харківської області у відставці - ОСОБА_1 перерахунок з 01.01.2013 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Апеляційного суду Харківської області від 14.02.2013 р. № 02-59/74 та здійснювати подальшу виплату довічного утримання судді у відставці з урахуванням частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова надалі самостійно роботи перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується йому відповідачем за рахунок коштів Державного бюджету України. Враховуючи положення частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, за змістом якої розмір довічного грошового отримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та з огляду, що розмір такого утримання працюючого судді збільшився, відповідач мав на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області, наданої позивачу, здійснити йому перерахунок щомісячного грошового довічного утримання.

Відповідач УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова, в запереченнях на адміністративний позов зазначив про безпідставність позовних вимог з огляду на наступне. Положеннями Закону України Про судоустрій і статус суддів не передбачена можливість перерахунку грошового довічного утримання суддям у відставці, таке можливе лише відносно суддів Конституційного Суду України, що прямо визначено частиною 4 статті 138 зазначеного Закону.

Суддя, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є суддею Апеляційного суду Харківської області у відставці, знаходиться на обліку в УПФУ в Дзержинського районі м. Харкова, отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці.

21.02.2013 р. позивач з приводу перерахунку розміру довічного грошового утримання письмово звернувся до УПФУ в Дзержинському районі міста Харкова. Рішенням УПФУ в Дзержинському районі міста Харкова, котре оформлено листом № 2920-02/26 від 22.02.2013 р., позивачу відмовлено в проведенні перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Як зясовано судом, підставою для прийняття спірного рішення територіальним органом ПФУ обрано судження про можливість здійснення перерахунку лише суддям Конституційного Суду України.

Перевіряючи відповідність спірної відмови вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд відзначає, що правовідносини з приводу виплати судді у відставці довічного грошового утримання унормовані частиною 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та частиною 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Так, відповідно до частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року (положення якої були чинними на момент виходу позивача у відставку) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, сплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Суд вважає, що в силу приписів статті 22 Конституції України, положення частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року мають застосовуватись до всіх правовідносин, котрі складаються за участі позивача.

Окрім того, суд враховує, що згідно з частиною 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить до висновку, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому, законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Розв'язуючи спір, суд також зважає на рішення Конституційного Суду України від 01.12.04 №19-рп/ 2004 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України Про статус суддів (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), рішення Конституційного Суду України від 11.10.05 № 8-рп/2005 р. у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання); рішення Конституційного Суду України від 18.06.07 № 4-рп/2007 у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20,33,49,50,статті 71, статей 97,98,104,105 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік(справа про гарантії незалежності суддів); рішення Конституційного Суду України від 14.12.11 №18-рп/2011 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо офіційного тлумачення поняття щомісячне довічне грошове утримання.

Так, зокрема, Конституційний Суд України зазначав, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004). Положеннями п.7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.05 № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-УІ . В рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11 №18-рп2011 також зауважено, що виходячи з системного аналізу положень Закону це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Відмінністю щомісячного грошового утримання працюючого судді від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є лише те, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, цю виплату одержують виключно з Державного бюджету України, а судді у відставці - з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд також вважає за необхідне взяти до уваги і положення статті 126 Конституції України, які закріплюють основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Враховуючи наявність у позивача правового статусу судді у відставці та приписи ч. 2 ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року, де передбачено, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, а також положення ст.ст.19 і 22 Конституції України суд вважає, що територіальний орган ПФУ був обтяжений обовязком здійснити з 01.01.2013 р. (як з дати збільшення розміру заробітної плати працюючого судді) позивачу перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів, але протиправно не виконав такого обовязку.

З наявної у справі довідки від 14.02.2013 р. № 02-59/74 випливає, що розмір довічного грошового утримання позивача з 01.01.2013 р. має складати - 80% від 18.925, 50 грн., (посадовий оклад 12.617 грн. та надбавка 50% за вислуги років у розмірі 6.308,50 грн.), тобто 15.140,4 грн.

Відтак, задля захисту та відновлення порушеного права позивача на УПФУ в Дзержинському районі міста Харкова слід покласти обовязок нарахувати судді Апеляційного суду Харківської області у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 15.140,4 грн., відповідно до частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року, частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів та обовязок здійснювати виплату такого утримання та надалі самостійно роботи перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з збільшення розміру заробітної плати працюючого судді Апеляційного суду Харківської області.

Відповідно до статті 256 КАС України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених п.п.1, 3, 4, ч.1 ст.183-2 цього Кодексу, підлягають негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 183-2, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання противоправною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова в перерахунку судді Апеляційного суду Харківської області у відставці - ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова нарахувати судді Апеляційного суду Харківської області у відставці - ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 15.140,4 грн. з 01.01.2013 р. відповідно до частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів та здійснювати подальшу виплату довічного утримання судді у відставці з урахуванням частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та частини 3 статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова надалі самостійно робити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з збільшення розміру заробітної плати працюючого судді Апеляційного суду Харківської області.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова згідно з частино 8 статті 183-2 КАС України може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання постанови апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції відповідно до статті 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили згідно з статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Відповідно до статті 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню.

Головуючий: