Справа № 826/20176/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/60685/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року

у справі № 826/20176/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»

до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві

про визнання дій неправомірними та скасування рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» (далі - ТОВ «Софіт-Люкс») звернулось до суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві (далі - Інспекція), в якому просило: визнати неправомірними дії посадових осіб відповідача щодо складання акту перевірки характеристик продукції від 25 жовтня 2013 року № 000167, рішення від 05 листопада 2013 року № 000057 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та постанови від 05 листопада 2013 року № 000090 про накладення штрафних санкцій; визнати протиправними та скасувати рішення від 05 листопада 2013 року № 000057 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та постанову від 05 листопада 2013 року № 000090 про накладення штрафних санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування судами обставин справи, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що за нанесення Національного знаку відповідності відповідає виробник або уповноважений представник, в той же час позивач є розповсюджувачем продукції. Також зазначає, що питання щодо застосування до суб'єкта господарювання штрафу може бути розглянуто відповідачем виключно за наявності обставин, що свідчать про невиконання таким суб'єктом припису. І такі обставини можуть бути встановлені контролюючим органом виключно у спосіб проведення повторної перевірки. Крім того, вказує, що відповідач порушив умови, строки та порядок проведення перевірки, тому у нього не було законних підстав проводити перевірку взагалі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що згідно з наказом Інспекції від 23 липня 2013 року № 358 та направленням від 23 липня 2013 року здійснено перевірку ПП «Дублер-Люкс» (м. Київ, вул. Автозаводська, 24, магазин «Brille»). В ході перевірки оглянуто зразки продукції, яка зазначена в Акті перевірки №№ 1-30, її пакування та маркування. За результатами огляду встановлено, що ПП «Дублер-люкс» розповсюджує продукцію на якій відсутній Національний знак відповідності.

Крім цього, на підставі наданих ПП «Дублер-люкс» копій видаткових накладних встановлено, що постачальником зазначеної продукти (без національного знаку відповідності) є ТОВ «Софіт-Люкс».

З метою проведення невиїзної перевірки характеристик продукції Інспекцією направлено ТОВ «Софіт-Люкс» лист від 10 жовтня 2013 року № 07-17-03/2765 та завірену копію направлення із зазначенням переліку документів, які необхідно надати до перевірки в триденний термін з моменту отримання листа. Вказаний лист та копія направлення вручено представнику позивача 16 жовтня 2013 року.

У період із 14 по 25 жовтня 2013 року відповідачем на підставі наказу від 16 вересня 2013 року № 430 та направлення від 16 вересня 2013 року № 000278 проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань відповідності продукції (світильник зовнішній TM Delux G450 E27, лампа енергозберігаюча TM Delux Mini Full-spiral 11W6400K E27, лампа енергозберігаюча TM Philips 14W/827 E 27), що вводиться в обіг ТОВ «Софіт-Люкс», вимогам технічних регламентів, які розповсюджуються на зазначену продукцію, та Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Станом на 25 жовтня 2013 року позивачем не надано до перевірки будь-яких документів (їх копій) та інформації, перелік яких визначений ч. 7 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: декларацію про відповідність; супровідну документацію, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкції щодо користування продукцією); загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; документи щодо системи якості чи системи управління якістю; документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідну документацію тощо).

За результатами вказаної перевірки продукції відповідачем складено акт перевірки характеристик продукції від 25 жовтня 2013 року № 000167, яким встановлено, зокрема, що документи, які підтверджували, що продукція пройшла оцінку відповідності згідно з вимогами технічних регламентів ТОВ «Софіт-Люкс» не надано.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» зроблено висновок, згідно з яким ТОВ «Софіт-Люкс» вважається особою, що ввела продукцію в обіг.

З урахуванням того, що позивачем не надано документацію в обсязі, передбаченому Технічними регламентами, дія яких поширюється на вказану продукцію, відповідно до ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» зроблено висновок, що продукція не відповідає встановленим вимогам.

У зв'язку з викладеними обставинами, 25 жовтня 2013 року відповідачем складено протокол № 000094 про виявлене порушення вимог ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», у якому зазначено, що позивачем введено в обіг продукцію, яка не відповідає встановленим вимогам законодавства, а саме на продукції відсутній національний знак відповідності, який засвідчує відповідність продукції вимогам технічних регламентів, дія яких розповсюджується на неї, за що передбачена відповідальність п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

На підставі акту перевірки характеристик продукції від 25 жовтня 2013 року 05 листопада 2013 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафних санкцій, якою за введення в обіг продукції, на яку не надано технічна документація в обсязі, передбаченому Технічними регламентами, дія яких розповсюджується на неї, позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн.

Також відповідачем прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 05 листопада 2013 року № 000057, яким до позивача застосовано обмежувальний (корегувальний) захід у вигляді обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Позивач, вважаючи зазначені рішення відповідача та дії по їх прийняттю неправомірними, звернувся до суду з даним позовом про їх скасування, визнання дій неправомірними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності проведення відповідачем перевірки, дотримання процедури її проведення та оформлення результатів, а також з законності спірних рішень. Також суди виходили з того, що позивачем не спростовано ненадання Інспекції витребовуваних документів.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 3-7 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

Під час невиїзної перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: декларація про відповідність; супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); загальний опис продукції та схема (креслення) конструкції виробу, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; документи щодо системи якості чи системи управління якістю; висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо); документи і матеріали щодо стану виконання суб'єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб'єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; повідомлення та інша інформація, надана суб'єктами господарювання, органами доходів і зборів, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»; інші документи та матеріали, звернення, одержані органами ринкового нагляду відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у випадках, зазначених у підпункті "б" пункту 2 цієї частини, встановлюється за ланцюгом постачання продукції особа, яка ввела таку продукцію в обіг, та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про законність дій посадових осіб Інспекції щодо проведення перевірки. Також перевірку проведено з дотриманням та наявності встановлених законом підстав для її проведення, а саме: виявлення факту розповсюдження ПП «Дублер-люкс» продукції, на якій відсутній Національний знак відповідності, та постачальником якої є ТОВ «Софіт-Люкс», що й зумовило ініціювання та проведення перевірки останнього; наказ про проведення позапланової перевірки і направлення на проведення перевірки від 16 вересня 2013 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» суб'єкти господарювання зобов'язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:

1) будь-який суб'єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію;

2) будь-який суб'єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Згідно з ч. 7 ст. 8 вказаного закону у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що для визнання особи такою, що ввела в обіг продукцію, необхідною умовою є ненадання вказаною особою документації, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію, протягом строку (терміну), узгодженого з органом ринкового нагляду.

Як встановлено судами, позивачем не надано Інспекції жодного документу із запитуваних відповідно до листа Інспекції від 10 жовтня 2013 року № 07-17-03/2765.

Така вимога органу ринкового нагляду щодо надання документації, яка дає змогу ідентифікувати, зокрема, суб'єкта господарювання, що поставив позивачу відповідну продукцію, ґрунтувалась на необхідності відстеження ланцюга постачання продукції, а також мала на меті отримати документальне підтвердження статусу позивача, який першопочатково визначався як розповсюджувач.

З урахуванням того, що ТОВ «Софіт-Люкс» у строк, визначений Інспекцією, не надано їй документів, які б дали змогу ідентифікувати позивача, останнього обґрунтовано визнано як особу, що ввела продукцію в обіг.

Разом з цим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг.

Аналіз наведеної норми, дає підстави для висновку, що саме на позивача, як суб'єкта господарювання покладається обов'язок довести, що він не є особою, яка ввела обіг в продукцію.

Ст. 34 Закону України «Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності» встановлено, що виробники і постачальники повинні забезпечити виконання всіх вимог відповідних технічних регламентів перед введенням в обіг об'єктів технічних регламентів.

Введення в обіг об'єктів технічних регламентів супроводжується декларацією про відповідність та/або сертифікатом відповідності, а також маркуванням продукції Національним знаком відповідності, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» Національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються.

Відповідно до п.п. 7, 10 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149 перед введенням в обіг на електрообладнання повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту, включаючи виконання процедури оцінки відповідності (внутрішній контроль виробництва) згідно з додатком 3 до цього Технічного регламенту.

Національний знак відповідності має відповідати вимогам, наведеним у додатку 4 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача продукції в Україні на кожний виріб електрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність.

Згідно з п.п. 1, 2 додатку 3 до Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149 виробник або уповноважений представник повинен нанести національний знак відповідності на електрообладнання та скласти декларацію про відповідність згідно з вимогами пункту 2 додатка 4 до Технічного регламенту.

Виробник повинен скласти технічну документацію, визначену в пункті 3 цього додатка, яку він або уповноважений представник має зберігати на території України не менше ніж 10 років після дати випуску останнього виробу і надавати її для перевірки відповідним органам державного ринкового нагляду в установлених законодавством випадках.

У разі коли виробник не є резидентом України та не має уповноваженого представника в Україні, ці зобов'язання покладаються на особу, яка ввела електрообладнання в обіг на ринку України.

Як встановлено судами, позивачем не надано на вимогу Інспекції документів, які б підтверджували, що продукція, яка перевірялась, пройшла оцінку відповідності згідно з вимогами Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням встановлення факту ненадання ТОВ «Софіт-Люкс» на вимогу Інспекції документів, які б підтверджували, що продукція, яка перевірялась, пройшла оцінку відповідності згідно з вимогами технічних регламентів, та що ТОВ «Софіт-Люкс» не є особою, яка ввела продукцію в обіг, а також відсутності поважних причин ненадання вказаних документів, Інспекцією обґрунтовано прийнято спірну постанову про накладення штрафних санкцій відносно ТОВ «Софіт-Люкс» і підстави для її скасування відсутні, про що вірно вказано судом першої інстанції.

Щодо законності спірних рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що неналежне застосовано Національний знак відповідності, не нанесено Національний знак відповідності, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, не складено декларацію про відповідність, якщо її складання передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, декларацію про відповідність складено з порушенням встановлених вимог або органу ринкового нагляду не надано чи надано технічну документацію на відповідну продукцію не в обсязі, передбаченому технічним регламентом, орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і третьою статті 29 цього Закону); тимчасової заборони надання продукції на ринку.

З урахуванням того, що органу ринкового нагляду не надано документацію на відповідну продукцію в обсязі, передбаченому технічним регламентом, Інспекції правомірно прийнято оскаржуване рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів.

Посилання позивача на ту обставину, що за нанесення Національного знаку відповідності відповідає виробник або уповноважений представник, в той же час позивач є розповсюджувачем продукції, не заперечується судом касаційної інстанції, однак не спростовує вчинення позивачем правопорушення, за яке на нього накладено штраф.

Доводи позивача, що питання про застосування до суб'єкта господарювання штрафу може бути розглянуто відповідачем виключно за наявності обставин, що свідчать про невиконання таким суб'єктом припису і такі обставини можуть бути встановлені контролюючим органом виключно у спосіб проведення повторної перевірки, також не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у випадку невиконання ним приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю). В той же час вказана стаття закону не звільняє суб'єкта господарювання від відповідальності за порушення норм законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), відповідно до закону, яким ця відповідальність передбачена.

Окремі ж порушення порядку проведення перевірки, як то строки її проведення, строки прийняття рішень тощо, не є безумовною підставою для скасування рішень, прийнятих органом ринкового нагляду за наслідками проведення такої перевірки, якщо такі порушення не призвели до прийняття незаконних рішень.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: