Справа № 554/18751/14-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. Справа № 554/18751/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19.01.2015р. по справі № 554/18751/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

16.12.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача - Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (далі - УПФУ, пенсійний орган) від 09.04.2014 року № 96 про відмову в призначені пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" через недостатній стаж роботи;

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року N 1789-XII "Про прокуратуру" (далі - Закон N 1789-XII) та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01 квітня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначив, що періоди роботи: з 22.05.1989 року по 09.07.1997 року на посадах інспектора (старшого інспектора) Полтавського обласного Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог і період: з 28.04.1989 року по 02.02.2001 року спеціалістом (провідним спеціалістом) Управління соціального захисту населення Октябрського райвиконкому м. Полтави вважає роботою на посадах державного службовця, які займають особи з вищою юридичною освітою, тому вони підлягає зарахуванню до стажу за вислугу років, що дає право на пенсію згідно зі статтею 50-1 Закону N 1789-XII.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2015 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволені в повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано рішення колегіального органу з призначення пенсій Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві № 96 від 09.04.2014 року щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи на посадах інспектора та старшого інспектора Полтавського обласного центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомог з 22.05.1989 року по 09.07.1997 року та на посаді спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Октябрського райвиконкому з 28.04.1998 року по 02.02.2001 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01 квітня 2014 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених Законом N 1789-XII.

Рішенням УПФУ № 96 від 09.04.2014 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 7-8).

Пенсійним органом не враховано до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, стаж роботи позивача у періоди з 22.05.1989 року по 09.07.1997 року і з 28.04.1998 року по 02.02.2001 року, оскільки, як вважає відповідач, займаючи посади державного службовця ОСОБА_1 не мала вищої юридичної освіти.

Як вбачається з трудової книжки позивача, у період з 22.05.1989 року по 09.07.1997 року вона працювала у Полтавському обласному Центрі по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог, а у період з 28.04.1998 року по 02.02.2001 року - в Управлінні соціального захисту населення Октябрського райвиконкому м. Полтави. У подальшому, з 02.09.2002 року працювала в органах прокуратури (а.с. 21-32).

08.02.2001 року ОСОБА_1 отримала диплом спеціаліста, відповідно до якого у 2001 році вона закінчила Національну юридичну академію України ім. Я. Мудрого і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобула кваліфікацію юриста (а.с. 20). Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 навчалась на заочній формі, одночасно працюючи в Управлінні соціального захисту населення Октябрського райвиконкому м. Полтави.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення колегіального органу з призначення пенсій Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві № 96 від 09.04.2014 року щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки при зверненні з заявою про призначення пенсії позивач мав документально підтверджений трудовий стаж, який дає право на нарахування пенсії за вислугу років на умовах, визначених Законом N 1789-XII.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

На час звернення до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, а саме 01.04.2014 року, позивач працював на посаді старшого прокурора відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді прокуратури Полтавської області.

ОСОБА_1 з 22.05.1989 року по 30.08.2002 року працювала на посадах державних службовців та виконувала завдання та функції держави, які передбачали зазначені посади. На той час позивач до 02.02.2001 року вищої освіти не мав, оскільки умови прийняття на роботу на вказані посади не вимагали наявності такої освіти. Однак, 02.02.2001 року ОСОБА_1 закінчила Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста.

Статтями 1 та 2 Закону України «Про державну службу», який введений в дію 16 грудня 1993 року, визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні повноваження.

Посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до Закону України «Про державну службу» вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Наказом Головного управління державної служби України від 1 вересня 1999 року № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, який регламентує кваліфікаційні вимоги щодо певних категорій і посад державних службовців.

П. 2.6 Довідника передбачено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо - кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр, за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів VII категорії державних службовців припустимо використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

Суд першої інстанції у своїй постанові зазначив, що лише після введення в дію вищезазначених нормативно-правових актів постала вимога щодо обов'язкової наявності вищої освіти у осіб, які займають посади державних службовців і саме тому позивачка і вступила до вищого навчального закладу щоб отримати вищу освіту.

Колегія суддів не погоджується з вказаним твердженням, оскільки на момент подачі заяви про призначення пенсії за вислугою років у стаж, що враховується для пенсії по вислузі років не враховується період роботи на державній службі без повної вищої освіти.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується час роботи на прокурорських посадах, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», періодів роботи на посадах інспектора та старшого інспектора Полтавського обласного центру по нарахуванню і виплаті пенсій та допомог з 22.05.1989 року по 09.07.1997 року та на посаді спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Октябрського райвиконкому з 28.04.1998 року по 02.02.2001 року, оскільки ОСОБА_1 на той момент не мала повної вищої освіти.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, враховуючи вищевикладене, стаж позивача на момент звернення до відповідача з заявою (01.04.2014 року) складав 13 р. 1 міс 21 день, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 11 р. 6 міс. 29 днів, а саме: з 09.02.01 року до 30.08.2002 року, тобто 01 рік 06 місяців 22 дні: провідний спеціаліст управління праці та соціального захисту населення Октябрського райвиконкому з 09.02.2001 року по 31.01.2001 року; головний спеціаліст - юрист управління праці та соціального захисту населення Октябрського райвиконкому з 01.04.2001 року по 30.08.2002 року; в органах прокуратури: помічник прокурора Ленінського району м.Полтави з 02.09.2002 року по 14.09.2008 року; прокурор відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Полтавської області з 15.09.2008 року по 10.06.2012 року; старший прокурор відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Полтавської області з 10.06.2012 року по 26.12.2012 року, старший прокурор відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області з 27.12.2012 року по 31.03.14 року.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що на момент звернення до Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави з заявою ОСОБА_1 не мала передбаченого ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стажу 21 рік 6 місяців, тому оскаржуване рішення прийняте відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Постанова суду першої інстанції від 19.01.15 року не відповідає вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню з підстав, визначених п.1, п.2, п.3, ч.1 ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19.01.2015р. по справі № 554/18751/14-а скасувати.

Прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.
Судді Старостін В.В. Бегунц А.О.

Повний текст постанови виготовлено 28.09.2015р.