Справа № 2а-4238/10/0570
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папазова Г.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року справа №2а-4238/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Старосуда М.І.

суддів: Бадахової Т.П., Василенко Л.А.

при секретарі судового засідання Ковальчук Г.Л.

за участю представників

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 15 червня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-4238/10/0570

за позовом Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк»

до Східної митниці

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 24 грудня 2009 року № 59 та № 60, -

ВСТАНОВИЛА:

01.03.2010 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшли позови комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк» до Східної митниці про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 24 грудня 2009 року № 59 та № 60.

02.03.2010 року за вищевказаними позовами було відкрито провадження за окремими справами: справа № 2а-4238/10/0570 та справа № 2а-4239/10/0570.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.03.2010 року справи № 2а-4238/10/0570 та № 2а-4239/10/0570 обєднані в одне провадження для спільного розгляду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року у справі № 2а-4238/10/0570 у задоволені позову комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі..

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суму податкових повідомлень № 107/19 та № 108/19 не можна вважати податковим боргом у розумінні ст. 5.4.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якою визначено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків, оскільки вищевказані податкові повідомлення не були узгодженими до прийняття судами вищої інстанції рішення по суті. Рішення щодо податкового повідомлення рішення № 108/19 було прийнято Верховним судом України 05.11.2008 року, а судове рішення щодо податкового повідомлення № 107/19 не прийнято Вищим адміністративним судом до сих пір. Тому у митного органу не було підстав для винесення податкових рішень від 24 грудня 2009 року № 59 та № 60 за порушення п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Також вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідачем були порушені вимоги ст. 5.3 5.4 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 18.06.2007 року Східною регіональною митницею були прийняті податкові повідомлення:

№ 107/19, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, в загальній сумі 339606,08 грн., в тому числі 323434,36 грн. - сума податкового зобов'язання, 16171,72 грн. - штрафна санкція;

№ 108/19, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, в загальній сумі 747133,38 грн., в тому числі 711555,6 грн. - сума податкового зобов'язання, 35577,78 грн. - штрафна санкція.

22.06.2007 року КП «Міжнародний аеропорт Донецьк», не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями, звернувся до Східної регіональної митниці зі скаргами, в яких просив повідомлення скасувати.

16.07.2007 року Східна регіональна митниця залишила податкові повідомлення без змін, а скарги без задоволення.

27.07.2007 року позивач звернувся із скаргами на податкові повідомлення № 107/19 та 108/19 до Державної митної служби України.

16.08.2007 року Державною митною службою України відмовлено у задоволенні повторних скарг позивача та податкові повідомлення залишені без змін. Вказані рішенні отримані позивачем 20.08.2007 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

17.09.2007року КП «Міжнародний аеропорт Донецьк» оскаржив спірні повідомлення у судовому порядку, звернувшись з адміністративними позовами до Донецького окружного адміністративного суду.

Постановами Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2007 року та 20.03.2008 року позовні вимоги КП «Міжнародний аеропорт Донецьк» задоволені, визнане протиправним податкове повідомлення № 108/19 та визнано нечинним податкове повідомлення № 107/19 відповідно.

Постановами Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2008 року та 19.06.2008 року вищезазначені постанови окружного суду скасовані та в задоволені вимог КП «Міжнародний аеропорт Донецьк» відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2008 року постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2008 року (щодо податкового повідомлення № 108/191 залишена без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 05.11.2008 року відмовлено у допуску до провадження скарги КП «Міжнародний аеропорт Донецьк» про перегляд за винятковими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України.

20.11.2008 року позивачем сплачений податковий борг за податковими повідомленнями № 107/19 та 108/19 в повному обсязі.

24.12.2009 року Східною митницею за затримку на 459 календарних днів граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань за податковими повідомленнями № 107/19 та № 108/19 прийняті податкові повідомлення:

№ 59 на загальну суму штрафу 200199,48 грн. за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності;

№ 60 на загальну суму штрафу 440438,87 грн. за платежем податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що відмови у задоволені позовних вимог позивача з огляду на наступне.

Преамбулою Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-III визначено (далі ОСОБА_4 № 2181), що ОСОБА_4 є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Закону № 2181, одним із контролюючих органів відповідно до цього Закону є митні органи - стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов'язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Пунктом 1.3 Закону № 2181 визначено, що податковий борг (недоїмка) це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п. 1.20 Закону № 2181 1.20) апеляційне узгодження це узгодження податкового зобов'язання у порядку і строки, які визначені цим Законом за процедурами адміністративного або судового оскарження.

Підпунктом 5.2.1. пункту 5.2 ст. 5 Закону № 2181 передбачено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 5.2.2 вищенаведеної статті у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку.

За приписами п.п. 5.2.4. п.п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181 процедура адміністративного оскарження закінчується:

останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк;

днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві;

днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 5.3.2. пункту 5.3 ст. 5 Закону № 2181 встановлено, що у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Враховуючи положення п.п. 5.2.4 п. 5.4 ст. 5 та ст.15 Закону № 2181, колегія суддів прийшла до висновку, що днем узгодження податкового повідомлення № 107/19 від 18.06.2007 року була дата ухвалення постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2008 року, днем узгодження податкового повідомлення № 108/19 від 18.06.2007 року дата ухвалення постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2008 року.

Відповідно до п.п. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Як вже було встановлено раніше, 20.11.2008 року позивачем сплачений податковий борг за податковими повідомленнями № 107/19 та 108/19 в повному обсязі.

Враховуючи те, що днем узгодження податкового повідомлення № 107/19 вважається 19.06.2008 року, податкового повідомлення № 108/19 06.03.2008 року, а позивачем податковий борг був сплачений лише 20.11.2008 року, колегія суддів прийшла до висновку, що позивач порушив положення п.п. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181, та явно попустив строк сплати податкового зобовязання більш ніж 90 календарних днів.

Митним органом при винесені податкових повідомлень від 24.12.2009 року № 59 та № 60 було помилково вказано затримку сплати податкового зобовязання на 459 календарних днів, однак, враховуючи наявність порушення позивачем положення п.п. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181, то це не є підставою для визнання цих податкових повідомлень нечинними.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог позивача.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем порушені вимоги «Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій», затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року № 253, не приймаються до уваги суду, оскільки вказаний Порядок регулює виключно діяльність податкових органів та може бути застосований до спірних правовідносин. В даному випадку відповідач керувався Наказом Державної митної служби України від 11.05.2006 року № 370 «Про затвердження Порядку підготовки та направлення митними органами податкових повідомлень платникам податків, установлення й експлуатації дощок податкових повідомлень та Порядку дій митних органів при несвоєчасному погашенні платниками податків податкових зобов'язань», який розроблено відповідно до статей 2, 4 та 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності зазначених висновків суду першої інстанції, зроблених у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку що, судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини по справі та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року у справі № 2а-4238/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року у справі № 2а-4238/10/0570 залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді