Справа № 591/4887/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015 р.Справа № 591/4887/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Сумської міської ради на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2015р. по справі № 591/4887/15-а

за позовом Управління соціального захисту населення Сумської міської ради

до ОСОБА_1

про стягнення тимчасової державної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Управління соціального захисту населення Сумської міської ради (далі по тексту - позивач, УПСЗН СМР) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.) в якому просить суд стягнути з батька дітей ОСОБА_1 4172,40 грн. надмірно виплаченої державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2015 року по справі №591/4887/15-а закрито провадження у справі за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2015 року по справі №591/4887/15-а та направити справу для продовження розгляду, розглянути справу без участі представника управління.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав вказав на те, що даний позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції виходив з того, що на наданий спір юрисдикція адміністративних судів не поширюється, тому провадження у даній справі необхідно закрити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України, громадяни України можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог за позовом Управління соціального захисту населення Сумської міської ради є стягнення з фізичної особи надмірно виплачених коштів у вигляді тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відповідно до приписів п. 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189 та ч. 10 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Частинами 8, 9, 10 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що названа норма є бланкетною та передбачає врегулювання відповідних правовідносин іншим нормативно-правовим актом, до якого, в цьому випадку, слід віднести постанову Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189 "Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідомо".

За правилами пункту 12 цього Порядку у разі, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що даний спір, виникає за зверненням суб'єкта владних повноважень (управління праці та соціального захисту населення) і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постанові Верховного Суду України від 27.10.2010 року у справі № 6-7358св10, врахування якої при відправленні правосуддя є обов`язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір є адміністративним та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2015 року по справі №591/4887/15-а не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової, про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2015р. по справі № 591/4887/15-а скасувати.

Справу за позовом Управління соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.09.2015 р.