Справа № 2а-2951/10/1070
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/42166/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,
суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 8 червня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:
визнати неправомірною бездіяльність Галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо ненадання відповіді на його звернення, не розгляду його звернення та неповідомлення його про наслідки розгляду звернення;
зобов`язати відповідача розглянути звернення та видати довідку про грошове забезпечення за п`ять років за період з 1975 року по 1980 рік для нарахування пенсії, як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 року №919;
стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 8 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд або постановити нове про задоволення позову. Зазначає, що на його звернення відповідач не надав відповіді, чим були порушені вимоги статті 19 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР), за що статтею 25 Закону № 393/96-ВР передбачена відповідальність.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, визначених частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.
Під час розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України із заявою, в якій просив надати фінансові документи на виплату грошового забезпечення військової частини за аналогічною посадою начальника складу з урахуванням усіх необхідних надбавок за період з 1975 року по 1980 рік. Ця заява отримана відповідачем 28 жовтня 2009 року.
З аналогічною заявою позивач вже звертався в 2006 році. У відповідь на цю заяву відповідачем на адресу позивача був направлений лист від 3 листопада 2006 року № 179/498, яким ОСОБА_1 було повідомлено про те, що роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення офіцерам, прапорщикам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 за період з 1975 року по 1980 рік знищені у зв`язку з закінченням строків їх зберігання відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 15 листопада 1975 року № 0215.
Позивачу листами від 22 квітня 2004 року № 4119 та від 23 червня 2004 року № 4119/1 було надано архівні довідки про грошове забезпечення за період з січня 1977 року по червень 1980 року з роз`ясненнями, а листами від 3 листопада 2006 року № 179/498, від 29 серпня 2007 року № 6346 та від 1 листопада 2007 року № 8244 повідомлено, що роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення офіцерам, прапорщикам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 за період з 1975 по 1977 роки знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що звернення позивача в 2006 році та заява від 28 жовтня 2008 року подані одним і тим же громадянином до одного і того ж органу та з одного і того ж питання, тому відповідач діяв у відповідності до норм чинного законодавства, а вимоги позивача є необґрунтованими.
Проте з таким висновком судів попередніх інстанцій погодитись не можна.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Суди першої та апеляційної інстанцій, вважали встановленим, що з аналогічною заявою позивач вже звертався в 2006 році та у відповідь на цю заяву відповідачем на адресу позивача був направлений лист від 3 листопада 2006 року № 179/498 (а.с. 11, 12). Проте заява позивача за 2006 рік в матеріалах справи відсутня, а з листа від 3 листопада 2006 року № 179/498 вбачається, що до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла позовна заява ОСОБА_1 , проаналізувавши яку відповідач підготував та направив позивачу цього листа.
Крім того, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що позивач у своїй заяві від 22 жовтня 2009 року (а.с.5), яка була отримана Галузевим державним архівом Міністерства оборони України 28 жовтня 2009 року та на яку відповідач не надав відповіді, зазначав, що листом від 3 листопада 2006 року № 179/498 він повідомлений про знищення Галузевим державним архівом Міністерства оборони України фінансових документів на виплату грошового забезпечення за період з 1975 року по 1980 рік, тому вони вважаються втраченими, та просив надіслати йому фінансові документи на виплату грошового забезпечення за період з 1975 року по 1980 рік військової частини за аналогічною посадою начальника складу з урахуванням усіх необхідних надбавок, посилаючись на Порядок визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 року №919.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 8 червня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.