Справа № 2а-4591/11/1270
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каюда А.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року справа №2а-4591/11/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Васильєва І. А.

суддів Казначеєва Е.Г. , Яманко В.Г.

секретар Беліков Д.Л.

за участю представника:

третьої особи ОСОБА_2 (на підставі довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління у справах захисту прав споживачів у Луганській області та ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року у справі № 2а-4591/11/1270 (головуючий І інстанції Каюда А.М.) за позовом Луганського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго» до Управління у справах захисту прав споживачів у Луганській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису №62 від 28.01.2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

02 червня 2011 року Луганське міське комунальне підприємство «Теплокомуненерго» (надалі ЛМКП «Теплокомуненерго») звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління у справах захисту прав споживачів у Луганській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису №62 від 28.01.2011 року, мотивуючи наступним. Припис видано на підставі ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності. Позивач зазначає, що в силу приписів Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», ЛМКП «Теплокомуненерго» є виробником послуги. Позивач діє на договірних засадах та надає послугу організаціям, на балансі яких знаходяться житлові будинки абонентів. Згідно договору виконавець зобовязаний не допускати самовільного переобладнання внутрішньобудинкових систем центрального опалення, в тому числі: самовільного переобладнання систем опалення на автономне. Відносини між фізичними особами і позивачем неможливо розглядати, як послуги в значенні, яке вживається в Законі України «Про захист прав споживачів». Таким чином позивач вважає, що втручання управління у справах захисту прав споживачів в Луганській області в господарську діяльність двох субєктів господарювання, є протиправним, а тому, відповідач не мав повноважень щодо винесення такого припису.

Також, на думку позивача, спір між теплопостачальною організацією та споживачем підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Крім того, зазначив, що з 09.12.2007, з моменту вступу в законну силу змін № 169 від 06.11.2007 до ОСОБА_4 відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення окремих квартир від мереж централізованого опалення не передбачено, а передбачено відключення лише окремих житлових будинків. Відповідно до правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. В позовній заяві зазначено, що споживачем не дотримані вимоги порядку відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, має місце факт самовільного відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, відповідачем в приписі не зазначено з якого моменту позивач повинен зробити перерахунок.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року позовні вимоги задоволені, визнано протиправним та скасовано припис Управління у справах захисту прав споживачів в Луганській області від 28.01.2011 № 62.

Не погодившись з постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третьою особою також, подано апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та просила скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року та винести нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представники позивача та відповідача в судове засідання за викликом не зявилися.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на те, що жодним законодавчим актом не передбачено обовязку споживача проводити оплату за ненадані послуги, роботи, як і права вимагати здійснення такої оплати за ненадані послуги. Відповідач зазначив, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Отже, на думку відповідача, позивач свідомо ігноруючи діюче законодавство, зокрема, Закон України «Про теплопостачання», та звернення громадянки про її відключення від мереж ЦО та ГВП, що були проведені у між опалювальний період, продовжили нараховувати їй грошові кошти за ненадані послуги.

Управління також, звернуло увагу на те, що позивач змішує поняття неправомірного самостійного відключення споживача від мереж ЦО та ГВП, з проведенням нарахування і покладанням обовязків на споживача за наведені послуги, які є іншими правовідносинами.

Крім того, відповідач зауважив, що позивач є виконавцем послуг споживачам згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», тому, на думку відповідача, Управління мало всі законні підстави давати субєкту господарювання (позивачу) обовязкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Апеляцій скаргу третьої особи ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що судом першої інстанції залишено без уваги ті обставини, що третя особа зверталась до постійно діючої комісії з питань відключення окремих приміщень житлових домів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення управління житлово-комунального господарства Луганської міської Ради, з метою отримання дозволу на встановлення у квартирі автономного опалення. Основним мотивом заяви була неналежна якість послуги централізованого опалення, що створювала небезпеку для здоровя, а також відсутність технічної можливості мати гарячу воду. Комісія виконкому розглянувши заяву та додаток документів до неї, вирішила надати третій особі дозвіл на встановлення автономного опалення за адресою постійного проживання, підготовку та збір необхідних проектно-технічних документів і виконання монтажних робіт у неопалювальний період. Рішення комісії оформлено у протоколі № 7 від 13.10.2008 року та є чинним і позивачем не оскаржено. Однак, позивач продовжує нараховувати на імя третьої особи плату за фактично неіснуючу послугу централізованого опалення та не знімає її з абонентського обліку з моменту припинення правовідносин із приводу надання послуг централізованого опалення, у звязку з відмовою позивача від зазначеної послуги. Разом з тим, зазначає третя особа, між позивачем та відповідачем немає жодної угоди стосовно надання послуги централізованого опалення.

Вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги судова колегія встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Управлінням у справах захисту прав споживачів в Луганській області на підставі направлення № 000161 від 24 січня 2011 року (а.с.58) було проведено перевірку ЛМКП «Теплокомуненерго» за зверненням ОСОБА_3 від 14 січня 2011 року (а.с.51-52) з питання порушень її прав як споживача, а саме про відмову відключення її квартири від мереж централізованого опалення, зняття з обліку як абонента ЛМКП «Теплокомуненерго» та проведення перерахунку за ненадання послуг центрального опалення у період з 15 вересня 2009 року.

Внаслідок перевірки складено акт №000161 від 26 січня 2011 року, яким встановлено, що з зазначеного часу послуга центрального опалення не надавалася, оскільки ОСОБА_3 за вказаною адресою встановлено автономне опалення та таким чином є всі законні підстави для припинення нарахування за послуги теплопостачання. (а.с.59-60).

28.01.2011 відповідачем було винесено припис № 62 про припинення ЛМКП «Теплокомуненерго» порушень прав споживача ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: м. Луганськ, вул. Совєтська, 73А/183, у частині неправомірного нарахування виплат за ненадані послуги (а.с.8).

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 (далі Закон №1023).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону №1023, договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Згідно з п. 17 ст. 1 Закону № 1023, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1023, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право:

1) давати субєктам господарювання обовязкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів;

2) перевіряти у субєктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обовязкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих субєктів.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що відповідач мав передбачені законом повноваження на проведення перевірки позивача та виносити приписи при встановленні порушень прав споживачів

Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що ЛМКП «Теплокомуненерго» є виконавцем послуг споживачам у розумінні ст. 1 Закону № 1023, а тому відповідач мав законні підстави, керуючись ст. 26 зазначеного закону давати субєкту господарювання ЛМКП «Теплокомуненерго» приписи про припинення встановлених перевіркою порушень прав споживачів.

Даний спір виник стосовно факту відключення помешкання третьої особи від централізованого опалення та правомірності нарахування плати за відповідні комунальні послуги після такого відключення.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила №630), ОСОБА_4 відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення гарячої води при відмові споживачем від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року (далі ОСОБА_4 №4).

ОСОБА_4 перерахунку вартості послуг передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року №151 «Про затвердження ОСОБА_4 проведення підрахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості» (ОСОБА_4 №151).

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 Правил №630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура такого відключення передбачена як Правилами №630 так і ОСОБА_4 №4, якими встановлено, що із внесенням відповідних змін наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року №169 та постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року №1268, законодавча можливість індивідуального відключення від систем центрального опалення не передбачена, а відповідне право може бути реалізовано лише у разі відєднання усього будинку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на час відключення ОСОБА_3 свого помешкання від систем центрального опалення, вчинення відповідної дії законом заборонено та є протиправним, оскільки будинок, в якому знаходиться квартира ОСОБА_3 від центрального опалення не відключався.

Крім того, відповідно до положень ОСОБА_4 № 151 передбачено обовязок позивача провести перерахунок лише у випадку надання послуг або надання їх не в повному обсязі.

Неотримання послуги внаслідок самовільного відключення споживача не може ототожнюватись з ненаданням послуги з вини теплопостачальної організації, відтак не може бути підставою для перерахунку, передбаченого ОСОБА_4 № 151.

Із вищенаведеного вбачається, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного припису.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління у справах захисту прав споживачів у Луганській області та ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року у справі № 2а-4591/11/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року у справі № 2а-4591/11/1270 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 09 грудня 2011 року.

Головуючий суддя Васильєва І.А.

Судді Яманко В.Г.

ОСОБА_5