Справа № 2-а-278/10
Суддя: Соколова К. А.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.10 року суддя Балаклійського районного суду Харківської області Соколова К.А., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Балаклія Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі про зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

26.02.2010 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, в якому просить визнати бездіяльність відповідача щодо не донарахування та не виплати належного їй підвищення як дитині війни починаючи з 01 червня 2009 року такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства; зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати на її користь недоплачену їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за з 01.06.2009 року; зобовязати відповідача в наступні роки також нараховувати та виплачувати належне їй щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до законів і виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 червня 2009 року має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач надав письмові заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити і справу розглянути у відсутність представника Пенсійного фонду. Згідно заперечень, відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своїх доводів зазначив наступне.

Починаючи з моменту набрання чинності Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: з01.01.2006 року по 31.12.2007 року, його норма - ст.6 жодного разу не була реалізована в життя, так як її дію було зупинено на цей період нормативно-правовими актами: ст.77,110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та п.12.ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 було визнано таким, що не відповідають Конституції положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким було припинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу щомісячної соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус «дитини війни», за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст.99 КАС України.

Враховуючи наявність відповідних заяв позивача та відповідача суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивачка ОСОБА_1 народилася 25 серпня 1934 року (а.с. 4) і має статус «дитина війни», що підтверджується копією відповідного посвідчення з проставленим в ньому штампом «Дитина війни», перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області та отримує пенсію за віком.

Враховуючи зазначений статус позивачка, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме: підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивачка зверталась до суду з аналогічним позовом, але за інший період та Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.07.2009 року було частково задоволено позов, а саме зобовязано Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахунокпідвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» як дитині війни в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та 22 травня 2008 року по 31 травня 2009 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2009 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державної соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію статті 6 зазначене:; на 2006 рік зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 :19.01.2006року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону ' «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей запроваджені не були. Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про ві змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року неконституційними не ви діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, суд вихс того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета пра регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, шс однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (спра набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути всі врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часті скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачене цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до п.12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ста Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 у справі за констатуй поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пол статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13. 1 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України

2006рік» (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідає Конституції України конституційними) положення п. 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зугл дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону.

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиш значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які ви внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положенні визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення л неконституційність.

Відповідно до п.п. 41 розділу 2 закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення деяких законодавчих актів України » текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладені наступній редакції:

«Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гар ані соціального захисту» ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного гроюс утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Ьа України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вий згідно з одним із законів.»

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.. 65 розділу 1, пунктів 61,62,63,66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6- 22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

У ч.І ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-УІ (далі Закон №835-УІ) зазначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлюється в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось.

Таким чином, при нарахуванні пенсії позивачу з 01.06.2009 року відповідач повинен брати прожитковий мінімум в розмірі станом на грудень 2008 року, тобто - 498 гривень, оскільки саме він береться для визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті щомісячного підвищення до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З статті 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Суд вважає за необхідне застосувати саме частину 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини З статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1 - є Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитина війни».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачці, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі, за місцем проживання останньої.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч. 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30 відсотків доплати до пенсії.

Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів

національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобі: та органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, г-я приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прі; т констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної зл можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії ос а принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність не нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конститу іайї інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Ууоппє уап Оиуп V. ОСОБА_2 (Сазе 41/74 уап Оиуп %. | ОШсе) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладати зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом я автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності дер який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запооі відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному за це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протну якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідеча про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підставі виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічне! і такої політики чи поведінки.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачці ЗО % доплати до пенсії та виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин.

Відповідачем, в порушення ч.2 ст. 71 КАС України, не доведено та не надано суду доказів щодо вчен будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати поза доплати до пенсії у розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Суд вважає необхідним, визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Балаклійському районі, ги виконанню з 01.06.2009 року по 22.04.2010 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист і війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

Суд відхиляє заявлену вимогу відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позов ч пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки річний строк не проп> ?

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч.І ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст.6, 7 Закону Ураїни «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсі страхування», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до леї законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп2 від 22.05.2008 року, Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» №835-УІ від 26.12.2008 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Положенням Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року за №121/2001, ст.ст.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст.72, ст.ст.94, 99, 160, 161, п.4 ч.2 ст.162, ст.ст.163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по невиконанню приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахуванню отримання підвищення до пенсії за період з 01 червня 2009 року по 22 квітня 2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області нарахувати ОСОБА_1, як особі, яка має статус «Дитина війни», щомісячне підвищення; до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України Л загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 01 червня 2009 року по квітня 2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 (три) гривні 40 копійок.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 11.02.2010 року постанова може бути оскаржена апеляційного суду Харківської області, в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Суддя