Справа № 2а-1709/10/1270
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2010-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Твердохліб Р.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року справа №2а-1709/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Колеснік Г.А.

судді - доповідача: Ляшенко Д.В.

судді учасника колегії: ОСОБА_2

при секретарі судового засідання: Драній Л.Г.

за участю представників:

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 05/2/2-159-10 від 16.07.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Калліста» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року по справі № 2а-1709/10/1270 за адміністративним позовом Приватного підприємства фірма «Калліста» до ОСОБА_4 прокуратури України «про визнання незаконною бездіяльності», -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року Приватне підприємство фірма «Калліста» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 прокуратури України про визнання незаконною бездіяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 серпня 2009 року за вих. № 286 на адресу ОСОБА_4 прокуратури України ППФ «Калліста» було направлено заяву про скоєння посадових злочинів співробітниками та суддями Господарського суду Луганської області. В зазначеній заяві позивач просив провести належну перевірку даної заяви про скоєння злочинів протягом десяти днів, порушити кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 365, 366, 375 КК України та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб (суддю Фонову С.О., суддю Шеліхіну Р.М., співробітників ОСОБА_5 та ОСОБА_6Н.), та направити на адресу позивача інформацію за результатами проведеної перевірки у вигляді постанови про порушення кримінальної справи чи постанови про відмову у порушенні кримінальної справи.

Разом із цим позивачем зазначено, що заява ППФ «Калліста» за вих.286 від 14.08.2009 року подавалась до ОСОБА_4 прокуратури України саме як заява про скоєння злочину, а тому, повинна була розглянута за правилами, встановленими ст.97 КПК України. Але відповідач проігнорував заяву позивача про скоєння злочину, та на час звернення позивача до суду не вжив ніяких заходів (не виніс постанови ані про порушення кримінальної справи, ані про відмову у порушенні кримінальної справи), чим порушив права заявника ППФ «Калліста», а також ст.97 КПК України.

Ухвалою від 19 травня 2010 року Луганський окружний адміністративний суд закрив провадження в адміністративній справі, в звязку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач вважаючи, що це судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Представник позивача за викликом суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Приватним підприємством фірма «Калліста» направлена заява в порядку ст. 97 КПК України про скоєння посадових злочинів співробітниками та суддями Господарського суду Луганської області до ОСОБА_4 прокуратури України, іншим центральним органам влади та народним депутатам України.

Супровідним листом № 662/09-192201 від 08.09.2009 року народний депутат України ОСОБА_7 направив зазначену заяву позивача ОСОБА_4 прокурору України.

Супровідним листом № 04-23/14-767 від 08.09.2009 року голова Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони направив зазначену заяву голові Комітету Верховної Ради України з питань правосуддя.

ОСОБА_4 прокуратурою України заява ПП фірма «Калліста» від 14.08.2009 року № 286 щодо ознак злочину, спрямована до Прокуратури Луганської області для організації перевірки викладених фактів та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, та одночасно із цим повідомила заявника.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України, призначенням Кримінально-процесуального кодексу України є визначення порядку провадження у кримінальних справах, а завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

В рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 у справі № 1-17/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) Конституційний Суд України зазначив, що кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості і не належить до сфери управлінської. Положення статті 55 Конституції України щодо можливості громадянина звернутись за захистом своїх прав і свобод однаково стосується можливості судового оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, оскільки ними можуть порушуватись його права і свободи. Недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб зазначених органів.

Таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Діяльність органів прокуратури щодо перевірки заяви про вчинений злочин, не є управлінською діяльністю, бо вчиняється в межах кримінально-процесуального законодавства. За наслідками такої діяльності приймається рішення про порушення кримінальної справи або про відмову в цьому. Оскарження цих документів відбувається за правилами і в порядку, передбаченому КПК України.

Повнота проведених дій в ході дослідчої перевірки, або, навпаки, не проведення певних дій, проведення яких передбачено КПК України, є предметом дослідження суду в ході розгляду скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи в рамках КПК України. Необхідність проведення тих чи інших дій не можливо перевірити в порядку адміністративного судочинства. Відсутність в кримінально-процесуальному законодавстві правової норми, яка б дозволяла оскаржити до суду певні дії, (бездіяльність) чи рішення субєкта кримінально-процесуального процесу, не означає наявності можливості оскарження до суду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП фірма «Калліста» звернулась до ОСОБА_4 прокуратури України із заявою в порядку ст. 97 КПК України про скоєння злочину. У позові позивач оскаржуює бездіяльність ОСОБА_4 прокуратури України стосовно невиконання відповідачем обовязку щодо розгляду та належної перевірки заяви ППФ «Калліста» про скоєння посадових злочинів співробітниками та суддями Господарського суду Луганської області за вих. 286 від 14.08.2009 роуц у строки, встановлені законодавством України та ненадання відповідачем на адресу ППФ «Калліста» відповіді по суті заяви про скоєння посадових злочинів співробітниками та суддями Господарського суду Луганської області за вих. 286 від 14.08.2009 року, а також не винесенні та не направленні на адресу ППФ «Калліста» постанови про порушення кримінальної справи або про відмову в порушенні кримінальної справи - тобто позивачем оскаржується діяльність, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального кодексу України, що, в свою чергу, виключає можливість розгляду поданого позивачем позову в порядку адміністративного судочинства.

Фактично листом № 19-р від 07.09.2009 року Генеральна прокуратура України повідомила ПП фірма «Калліста» про те, що заява від 14.08.2009 року № 286 щодо ознак злочину, спрямована до прокуратури Луганської області для організації перевірки викладених фактів та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Питання про оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вирішується в порядку кримінально-процесуального законодавства відповідно до вимог ст. 99-1 КПК України.

Питання щодо неповноти проведеної перевірки за заявою про злочин, дотримання строків проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України, повноти та обєктивності такої перевірки розглядаються судом в рамках оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи в порядку кримінального судочинства.

Як встановлено судом першої інстанції, правовідносини, які склались між сторонами, не є публічно-правовими, а є кримінально-правовими, оскільки витікають з кримінального та кримінального процесуального законодавства, а тому не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства. Крім того, дані правовідносини не можуть бути віднесені до категорії публічно-правових і з тих підстав, що їх виникнення не повязано з будь-якими рішеннями, діяльністю або бездіяльністю органів владних повноважень в сфері управлінської діяльності.

Про аналогічну позицію свідчить стала судова практика, підтримана Верховним Судом України, зокрема, у справі за позовом фізичної особи до прокурора м. Харцизька Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії (справа № 21-2177во09 від 23.12.2009 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України, адміністративні суди розглядають вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, лише за умови, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на наведене та враховуючи те, що позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та відсутні інші вимоги щодо вирішення публічно-правового спору, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо неможливості розглядати та вирішувати позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195-196, ст. 199, ст. 200, ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Калліста» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року по справі № 2а-1709/10/1270 за адміністративним позовом Приватного підприємства фірма «Калліста» до ОСОБА_4 прокуратури України про визнання незаконною бездіяльності залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22 липня 2010 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 27 липня 2010 року.

Колегія суддів: