Справа № 822/1948/15
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1948/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

17 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 03.07.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, решта осіб в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач - ОСОБА_2 наказом № 15-к від 30.08.2005 року призначена на посаду головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації. Присягу державного службовця ОСОБА_2 прийняла 30.08.2005 року, що підтверджується записом у трудовій книжці під № 5 від 30.08.2005 року.

18.11.2013 року відповідачем прийнятий наказ № 32-к про звільнення позивача з посади головного спеціаліста - головного бухгалтера. Підставою звільнення стало систематичне невиконання службових обов'язків без поважних причин, покладених на позивача трудовим договором, згідно п.3 ст.40 КЗпП України, який позивач оскаржила до суду.

Постановою від 16 січня 2014 року по справі № 822/4726/13-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року, Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував наказ Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації №32-к від 18 листопада 2013 року про звільнення ОСОБА_2, поновив її на посаді головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації та зобов'язав Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 листопада 2013 року по 16 січня 2014 року включно. Постанова в частині поновлення на посаді та зобов'язання нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток у межах суми стягнення за один місяць допущена судом до негайного виконання.

На виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суд від 16 січня 2014 року по справі № 822/4726/13-а, Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації наказом №6-к від 21.01.2014 року поновив ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Наказ №6-к від 21.01.2014 року видала виконуюча обов"язки директора Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_9 на підставі наказу директора Центру ОСОБА_10 №1-к від 08.01.2014 року, у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю останньої (листок непрацездатності від 08.01.2014 року №879473 за період з 08.01.2014 року по 28.01.2014 року).

Супровідним листом №211 від 27.01.2014 року відповідач надіслав наказ №6 - к від 21.01.2014 року на адресу позивача. Зазначений наказ ОСОБА_2 отримала 29.01.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про його вручення, а також позивачем і її представником в судовому засіданні.

Листом №484 від 03.02.2014 року Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді повідомив Хмельницький окружний адміністративний суд про виконання постанови від 16 січня 2014 року по справі № 822/4726/13-а та надіслав копію наказу №6 - к від 21.01.2014 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді.

Отримавши копію наказу №6-к від 21.01.2014 року про поновлення на посаді головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, ОСОБА_2 листом від 05.02.2014 року повідомила відповідача про перебування на амбулаторному лікуванні та зазначила, що вказаний наказ виданий з багатьма порушеннями, що вказує на неможливість його виконання.

Протягом лютого-липня 2014 року ОСОБА_2 в Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не з"явилась та не приступила до виконання посадових обов"язків головного бухгалтера центру. У зв"язку з її відсутністю на робочому місці відповідачем неодноразово складались акти про її відсутність на робочому місці (акти від 11.02.2014 року, від 20.03.2014 року, від 23.04.2014 року, від 30.05.2014 року, від 19.06.2014 року та від 07.07.2014 року).

Відповідач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з листами про необхідність надання пояснень щодо причин триваючої відсутності на робочому місці та підтверджуючих документів (листи №28 від 03.02.2014 року, №54 від 21.02.214 року, №88 від 24.03.2014 року, від 24.04.2014 року, №182 від 02.06.2014 року, і №248 від 07.07.2014 року.

Крім того, листом №162 від 21.05.2014 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про необхідність терміново з"явитись в Полонське відділення Шепетівської ОДПІ для подачі уточнюючих даних податкової звітності 1-ДФ Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за 1-3 квартали 2013 року. На вказаний лист позивач відповіла відмовою (лист вх. №151 від 28.05.2015 року).

На звернення відповідача щодо надання пояснень про причини відсутності на робочому місці позивач відповіді не надала та на робочому місці не з"явилась.

30.05.2014 року директор Полонського районного центру звернувся до профспілкового комітету Центру з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста - головного бухгалтера на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. На засіданні 02.06.2014 року профспілковий комітет прийняв рішення про надання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_2 за прогули, вчинені в період з 21.01.2014 року по 02.06.2014 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

02.06.2014 року за вих. №183 відповідач надіслав начальнику УДКС в Полонському районі Подання про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, до якого додав проект відповідного наказу. Розглянувши подані документи, УДКС в Полонському районі склало Висновок від 02.07.2014 року №5 про погодження звільнення та надіслало його відповідачу супровідним листом №01-17/582 від 03.07.2014 року.

Крім того, листом №252 від 10.07.2014 року відповідач звернувся до голови Полонської РДА ОСОБА_6 з проханням погодити звільнення ОСОБА_2 на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Голова РДА відповідною візою на листі №252 вказав, що не заперечує проти звільнення.

Після отримання вказаних вище висновків та погоджень директор Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді видав наказ №18-к від 10.07.2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за прогули, вчинені в період з 21.01.2014 року по 02.06.2014 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Наказ №18-к від 10.07.2014 року ОСОБА_2 отримала поштою 15.07.2015 року.

Вважаючи зазначений наказ протиправним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державну службу України" та КЗпПП, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Регулювання трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами здійснюється на підставі Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 4 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Стаття 40 КЗпП України передбачає підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Так, згідно ч.4 вказаної статті трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Стаття 139 КЗпП України зазначає, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення - догана, звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

За правилами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином з урахуванням зазначеного, власник або уповноважений ним орган, за наявності підстав передбачених ст. 40 КЗпП України з врахуванням вимог статті 43 цього ж кодексу має право розірвати трудовий договір.

Підставою для такого розриву трудового договору може слугувати порушення дотримання трудової дисципліни та як наслідок застосування до особи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення (ст. 147 КЗпП України).

Згідно з матеріалами справи позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин з 21.01.2014 року по 10.07.2014 року, що підтверджується наступними доказами, зокрема: копіями актів про відсутність працівника та робочому місці, копіями листів Полонської центральної районної лікарні №454 від 29.06.2014 року та Полонського центру первинної медико-санітарної допомоги №436 від 29.05.2014 року, відповідно до яких ОСОБА_2 в період в період з 21.01.2014 року по 28.05.2014 року не перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, листами прокуратури Полонського району №97-33-14 від 04.07.2014 року і Полонського райвідділу УМВС у Хмельницькій області №10-49 від 03.07.2014 року, відповідно до яких ОСОБА_2 в період з 01.02.2014 року по 03.07.2014 року зі скаргами щодо створення перешкод при поновленні її на посаді не зверталась.

На виконання вимог статті 149 КЗпП України відповідач вирішуючи питання щодо застосування дисциплінарного стягнення надіслав ОСОБА_2 листи з проханням надати пояснення щодо причин триваючої відсутності на робочому місці та підтверджуючих документів №182 від 02.06.2014 року, і №248 від 07.07.2014 року, отримавши які позивач на роботу не з'явилась та не надала жодних пояснень, в тому числі письмових, з обгрунуванням причин відсутності на робочому місці.

Крім цього, як зазначалося вище, позивач призначена на посаду головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації, тобто працює на посаді бухгалтера бюджетної установи.

Окрім зазначених норм, порядок звільнення головного бухгалтера бюджетної установи додатково регулюється також і іншими нормативно-правовими актами.

Так, зокрема згідно до ч.3 ст.56 Бюджетного кодексу України призначення та звільнення головного бухгалтера бюджетної установи здійснюються за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до законодавства про працю з урахуванням типових професійно-кваліфікаційних характеристик головного бухгалтера бюджетної установи, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п.п.13, 14, 16 Порядку погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 214 від 21.02.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 березня 2011 р. за N 281/19019 (далі - Порядок), редакції, що діяла на час існування спірних відносин, для погодження звільнення з посади головного бухгалтера керівником бюджетної установи надсилається до відповідного органу Державної казначейської служби України у порядку, визначеному у пункті 4 цього Порядку, подання щодо погодження звільнення з посади (далі - подання про звільнення) головного бухгалтера на наступний день після виникнення підстав для звільнення з посади, визначених законодавством.

У поданні про звільнення з посади головного бухгалтера обґрунтовуються обставини, що перешкоджають перебуванню цієї особи на займаній посаді, та до нього додаються: проект розпорядчого документа про звільнення з посади, завізований керівником бюджетної установи; заява особи про звільнення за власним бажанням або пояснення особи, яка звільняється за порушення трудової дисципліни; матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються питання (у разі потреби).

Висновок про погодження (відмову в погодженні) звільнення з посади головного бухгалтера, оформлений відповідно до пунктів 11, 15 цього Порядку, підписується керівником органу Державної казначейської служби України чи особою, яка виконує його обов'язки, реєструється у Журналі реєстрації висновків та надсилається органом Державної казначейської служби України із супровідним листом керівнику бюджетної установи з урахуванням дати звільнення, зазначеної у поданні про звільнення.

Також відповідно до Пунктом 9 Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, яким, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2011 року №59 в редакції, що діяла на час існування спірних відносин, передбачено, що звільнення головного бухгалтера бюджетної установи здійснюється за погодженням з керівником та головним бухгалтером бюджетної установи, якій підпорядкована бюджетна установа, у разі, коли така установа є розпорядником нижчого рівня коштів державного або місцевого бюджету.

Згідно з матеріалами справи, на підставі Подання відповідача від 02.06.2014 року №183 про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Управління Державної казначейської служби в Полонському районі склало Висновок від 02.07.2014 року №5 про погодження звільнення та надіслало його відповідачу супровідним листом №01-17/582 від 03.07.2014 року (а.с. 47).

Крім цього, листом №252 від 10.07.2014 року відповідач з метою дотримання п. 9 Типового положення звернувся до голови Полонської РДА ОСОБА_6 з проханням погодити звільнення ОСОБА_2 на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Голова РДА на вказаному зверненні наклав візу від 10.07.2014 року, зазначивши, що не заперечує проти звільнення. В судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який у липні 2014 року займав посаду Голови Полонської РДА, підтвердив факт погодження звільнення ОСОБА_2 та пояснив, що на дату звільнення позивача посада головного бухгалтера Полонської районної державної адміністрації була вакантною.

У відповідь на зазначене звернення Полонська районна державна адміністрація надіслала лист від 23.06.2015 року №62/08-08-1534/2915 року, підписаний головою Полонської РДА ОСОБА_7, яким останній повідомляє ОСОБА_2 про те, що погодження щодо її звільнення протягом 2014 року головою та головним бухгалтером РДА не надавалось, однак в процесі судового розгляду суд першої інстанції встанови, що таке погодження надавалось головою Полонської РДА ОСОБА_8 10.07.2014 року.

Матеріалами справи підтверджується, що наказ №18-к від 10.07.2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста - головного бухгалтера Полонського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за прогули, вчинені в період з 21.01.2014 року по 02.06.2014 року, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України прийнятий за наявності попередньої згоди профспілкового комітету (рішення від 02.06.2014 року) та за погодженням з УДКС в Полонському районі (Висновок від 02.07.2014 року №5) і голови Полонської РДА ОСОБА_6 (10.07.2014 року).

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації при видачі оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера дотримався всіх необхідних вимог законодавства яке регулює дані відносини.

При цьому суд вірно не взяв до уваги доводи позивача про порушення відповідачем при видачі наказу про звільнення ч.3 ст. 40 КЗпП України оскільки такі доводи повністю спростовуються матеріалами справи та не підтверджені необхідними доказами.

Також колегія суддів критично ставиться до доводів позивача викладених в апеляційній скарзі стосовно того, що позивача було неправильно поновлено на роботі, оскільки наказ про її поновлення був підписаний неповноважною особою, а саме начальником відділу соціальної роботи Полонського РЦСССДМ ОСОБА_9 виходячи з наступного.

Згідно з матеріалами справи, а саме наказом Полонського РЦСССДМ від 08.01.2014 року про покладення виконання обов'язків директора на начальником відділу соціальної роботи Полонського РЦСССДМ ОСОБА_9 на ОСОБА_9 на час знаходження на лікуванні було покладено обов'язки директора у зв'язку із знаходженням директора ОСОБА_10 на лікуванні на підставі лікарняного листа ОСОБА_10 відкритого Полонською ЦРЛ 08.01.2014 року (зазначене підтверджується наказом Полонського РЦСССДМ від 08.01.2014 року а.с. 108 том 1 та листком непрацездатності а.с. 109 том 1).

Як встановлено з матеріалів справи, наказ про поновлення ОСОБА_2 від 21.01.2014 року був підписаний в.о. ОСОБА_9

Таким чином, на момент підписання цього наказу у зв'язку із знаходженням директора ОСОБА_10 з 08.01.2014 року по 04.02.2014 року на лікуванні відповідно до наказу Полонського РЦСССДМ від 08.01.2014 ОСОБА_9 мала відповідні повноваження для підписання такого наказу про поновлення на роботі, а тому твердження апелянта з цього приводу необґрунтованими та безпідставним.

Також, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 8.2.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України 15.12.199 року №74/5 виконання вважається завершеним з моменту фактичного допущення працівника до виконання попередніх обов'язків, а тому висновок суду першої інстанції, що наказ про поновлення на роботі є достатньою умовою виконання рішення є помилковим.

Колегія суддів критично ставиться до наведених доводів, оскільки в судовому засіданні було встановлено та повністю підтверджено матеріалами справи, що нез'явлення на роботу позивача було суто з її вини, при цьому як зазначалося вище відповідач вживав всіх необхідних дій для забезпечення допущення позивача до виконання його посадових обов'язків, а саме не однарозово звертався до позивача з листами вказуючи, що позивач не приступив до виконання своїх обов'язків та проханням повідомити про причини відсутності на робочому місці.

Таким чином колегія суддів вважає, що позивач не приступив до виконання обов'язків через свою бездіяльність, а тому вина відповідача у цьому відсутня, що повністю спростовує доводи апелянта стосовно цього приводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що Полонський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Полонської районної державної адміністрації при винесенні оскаржуваного наказу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог та його скасування відсутні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 вересня 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.