Справа № 823/189/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/26332/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Зайця В.С., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства „Шрамківський цукровий завод" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року у справі №823/189/15 за позовом відкритого акціонерного товариства „Шрамківський цукровий завод" до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Шемігон Світлани Федорівни, третя особа регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про визнання незаконним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року відкрите акціонерне товариство „Шрамківський цукровий завод" звернулося в суд з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Шемігон Світлани Федорівни, третя особа регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 27.01.2015 р. №18872763 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію (прийняти рішення) та внести до Державного реєстру прав речове право позивача на нерухоме майно, а саме: будівлю колишнього дитячого садка, загальною площею 259 м2 (інвентарний номер 28), що знаходиться на вул.Крупської буд.14 смт.Шрамківка Драбівський район Черкаська обл..

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прийняв оскаржуване рішення за відсутності правових підстав для нього, а державний реєстратор не дав належної оцінки наданим позивачем документам.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями відкрите акціонерне товариство „Шрамківський цукровий завод" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та задовольнити позов, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований з 03.11.1995р. як державне підприємство та після приватизації був перетворений в акціонерне товариство.

Позивач 15.01.2015р. звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію права власності за Товариством на будівлю колишнього дитячого садочку, загальною площею 259 кв.м., що знаходиться на вул.Крупської буд.14 смт.Шрамківка Драбівський район Черкаська область.

Згідно з карткою прийому від 15.01.2015 р. №18634966 позивач додав до заяви: копії ухвал господарського суду Черкаської області від 17.03.2009 р. та від 30.12.2014 р. про призначення арбітражного керуючого-ліквідатора позивача; копію довідки Драбівського відділення ЧООБТІ від 25.12.2014 р.; копію інвентаризаційного опису основних засобів позивача; копію наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (далі - ФДМУ по Черкаській області) про створення позивача; копію листа ФДМУ по Черкаській області про підтвердження права власності позивача на вищевказану будівлю; копію технічного паспорта на цю будівлю.

Рішенням від 19.01.2015 №18707650 відповідач зупинив розгляд вищевказаної заяви у зв'язку з тим, що відсутній документ, який підтверджує виникнення (перехід) права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна до позивпача.

Позивач 26.01.2015 р. надав відповідачу письмове пояснення, в якому зазначив, що підтвердженням права на будівлю дитячого садка є наказ ФДМУ по Черкаській області від 26.10.1995 р. №258-АТ про створення позивача і його лист від 23.11.2014 р. №11-01-5689 про підтвердження права власності Товариства на зазначену будівлю дитячого садка.

У подальшому, рішенням від 27.01.2015 р. №18872763 відповідач відмовив позивачу в державній реєстрації права власності на вищевказану будівлю у зв'язку ненаданням позивачем документу, що підтверджує факт виникнення (переходу) права власності позивача на вищевказане нерухоме майно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржуване рішення прийняте у межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонам виник спір щодо законності рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції про відмову позивачу в державній реєстрації права власності на дитячий садочок за відсутності документа що підтверджує факт виникнення (переходу) права власності позивача на дитячий садочок.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно згідно ч.1 ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 9 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року №1952-IV (далі - ЗУ №1952-IV) визначені обов'язки державного реєстратора. Серед них - встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку, визначеному ч.1 ст.15 ЗУ №1952-IV. Вказаний Закон передбачає: прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені Законом.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Колегія суддів вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанції. що документи, надані позивачем відповідачу, не містили правовстановлюючих документів про право власності на зазначений об'єкт будівництва позивача. З доданого до пакету документів наказу регіонального відділення ФДМУ по Черкаській області від 26.10.1995 №288-АТ, яким ДП „Шрамківський цукровий завод" перетворене у відкрите акціонерне товариство „Шрамківський цукрозавод", вбачається, що до статутного фонду перетвореного підприємства передавалося майно згідно з актом оцінки вартості, затвердженим наказом регіонального відділення ФДМУ по Черкаській області від 31.03.1995 №116-П, який державному реєстратору не надавався.

Лист Регіонального відділення ФДМУ по Черкаській області від 23.11.2014 №11-01-5689 про підтвердження права власності позивача на вищевказану будівлю суди попередніх інстанцій обгрунтовано не взяли до уваги, оскільки встановили, що у Державному реєстрі прав на нерухоме майно наявний запис від 26.03.2013 р. №1152754 про взяття будівлі колишнього дитячого садка на облік Шрамківською сільською радою Драбівського району, як безхазяйного. Цей реєстраційний запис позивач оскаржив у судовому порядку. Однак постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2013 р. у справі №823/2167/13-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 р., відмовлено позивачу у скасуванні зазначеної реєстраційної дії. Отже, станом на час розгляду цієї справи вищевказана будівля фактично знаходиться на балансі Шрамківської сільської ради. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2015 року вказані рішення залишені без змін.

Абзацом 2 ч.2 ст.12 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств" від 04.03.1992 №1263-ХІІ (у редакції станом на час створення позивача) встановлено, що на підставі розгляду заяв про приватизацію державного майна Фонд державного майна України чи відповідний державний орган по приватизації приймає рішення про приватизацію об'єкта і повідомляє про це заявника та трудовий колектив підприємства, що приватизується.

Однак, відповідне рішення ні державному реєстратору, ні суду не надане.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2013 р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2014 р. у справі №925/398/13 відмовлено позивачу у визнанні права власності на зазначений об'єкт нерухомості.

Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що позивач не надав державному реєстратору належного правовстановлюючого документу на спірне майно за позивачем.

Слід зазначити, що після прийняття рішення про зупинення розгляду заяви позивач надав державному реєстратору письмові пояснення з посиланням на документи, які були надані йому під час подання заяви. Інші докази, що підтверджують перехід права власності на зазначену будівлю до позивача, не надані.

Зважаючи, що рішення відповідача про зупинення розгляду зазначеної заяви позивача не було оскаржене та не виконане позивачем, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення, суди вірно зазначили, що відповідач діяв відповідно до вимог закону.

Частиною 1 ст.22 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV встановлено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подані не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Частиною 2 ст.22 Закону №1952-IV встановлений обов'язок державного реєстратора прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі невиконання вимог рішення про зупинення розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що оскаржуване рішення прийняте у межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Шрамківський цукровий завод" залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: