Справа № 804/6189/13-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ К/800/15112/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -
в с т а н о в и л а:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів

№110100000/2013/200150/1 від 26 березня 2013 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110100000/2012/0181 від 26 березня 2013 року.

Присудждено з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» здійснені ним судові витрати в сумі 127 грн. 32 коп. (сто двадцять сім гривень тридцять дві копійки).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

від 04 лютого 2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 21 червня 2013 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» згідно з зовнішньоекономічним контрактом від 25 жовтня 2012 року №FT-10-12 придбало товар - «папір крейдовий для писання та друку без вмісту волокон, отриманих механічним шляхом, одношаровий в аркушах, країна виробництва СN», вироблений компанією «Futon Paper &Pulp Inc».

Зазначений товар 25 березня 2013 року позивачем заявлено до митного оформлення шляхом подання декларації №110100000/2013/208545, до якої додано наступні документи: уніфіковану митну квитанцію МД-1 №500006Е№0207189 від 19 березня 2013 року; картку особи, яка здійснює операції з товарами від 14 березня 2013 року №100/2012/0006877; накладну УМВС №42771766

від 20 березня 2013 року; коносамент (Bill of Lading) MSCUQP840799 від 07 лютого 2013 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією УкрПапір №235 від 22 березня 2013 року; рахунок-фактуру (інвойс) №PGS152842

від 05 лютого 2013 року; рахунок-проформу №PGS152842 від 24 грудня 2012 року; пакувальний лист №PGS152842 від 05 лютого 2013 року; страховий поліс ЕМ725017414

від 07 лютого 2013 року; зовнішньоекономічний договір №FT-10-12 від 25 жовтня 2012 року; сертифікат про походження товару ССРІТ 121229861 від 05 лютого 2013 року; екологічну декларацію №21822 від 19 березня 2013 року; копію митної декларації країни відправлення (експортну ВМД від 03 лютого 2013 року та її переклад).

Позивачем заявлено вартість товару за ціною контракту - 88102, 07 дол. США, що відповідає 704199 грн. 85 коп. вагою 106739, 88 кг (середня ціна за 1 кг - 0,825 дол. США), що відповідає інвойсу №PGS152842 від 05 лютого 2013 року.

Також на вимогу митного органу позивачем надавались додаткові документи, що стосуються поставки товару, експортна декларація, сертифікат про походження товару, страховий поліс.

За результатами розгляду митної декларації №110100000/2013/208545 відповідачем прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару №110100000/2013/200150/1

від 26 березня 2013 року, відповідно до якого митну вартість скориговано до 0, 90 дол. США/кг із застосуванням резервного методу та видано картку відмови №110100000/2012/0181

від 26 березня 2013 року.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що при проведенні перевірки документів, наданих для підтвердження митної вартості, були виявлені розбіжності: декларантом до митного оформлення шляхом заповнення митної декларації заявлено зовнішньоекономічний контракт №FT-10-12

від 19 червня 2012 року, що не відповідає інформації, наведеній в експертному висновку Укрпапір №235 від 22 березня 2013 року, платіжному дорученні №6 та №34 та виписці з бухгалтерської документації, де датою контракту зазначено 25 жовтня 2012 року.

Також відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110100000/2012/0181 від 26 березня 2013 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача про коригування митної вартості та карткою відмови, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» оскаржило їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийнято Дніпропетровською митницею Міндоходів протиправно, оскільки позивачем для підтвердження заявленої митної вартості надано всі необхідні документи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийнято відповідачем правомірно у зв'язку з невідповідністю відомостей, зазначених в декларації, та документах, наданих для митного оформлення.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України митна декларація реєструється та приймається митним органом у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 269 Митного кодексу України визначено, що відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Згідно з пунктом 12 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450 електронна митна декларація складається з полів електронного документа, що відповідають формам митних декларацій на паперовому носії, та засвідчується електронним цифровим підписом особи, яка її склала.

Відповідно до пункту 33 зазначеного Положення передбачено, що за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Пунктом 34 Положення про митні декларації встановлені обмеження стосовно внесення змін до митної декларації. Так, не дозволяється, зокрема, внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання.

Внесення змін до поданої митному органу електронної митної декларації здійснюється шляхом її відкликання.

Заява декларанта або уповноваженої ним особи щодо відкликання електронної митної декларації надсилається декларантом митному органу у складі засвідченого електронним цифровим підписом електронного повідомлення.

Таким чином, законодавчо встановлена можливість декларанта, виявивши помилку при заповненні електронної декларації, відкликати її шляхом подання відповідної заяви, якщо з поданих документів випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати.

Так, судом встановлено, що позивачем у митній декларації задекларовано відомості щодо поданих документів, а саме - зазначена дата зовнішньоекономічного контракту, яка не співпадає з поданими до митного оформлення документами.

При цьому позивач не скористався правом відкликати митну декларацію з метою внесення у неї виправлень.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не підтверджені відомості, зазначені у поданій декларації, та подання додаткових документів не усуне таких розбіжностей, оскільки вони пов'язані із помилкою при заповненні митної декларації, а зміна дати контракту є зміною відомостей, зазначених у митній декларації, що можливо лише за зверненням декларанта.

З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність винесеної відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110100000/2012/0181

від 26 березня 2013 року, а також прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів

№110100000/2013/200150/1 від 26 березня 2013 року за резервним методом, оскільки відповідачем обґрунтована неможливість застосування попередніх п'яти методів.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду апеляційної інстанції.

Постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді