Справа № 2-а-726/10
Суддя: Троян Л. Г.
Дата ухвалення: 2010-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Троян Л.Г.

при секретарі Кухтіній А.П.

За участю прокурора Тимошенко О.В.

представника відповаідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха адміністративну справу за адміністративним позовом прокурора Волноваського району в інтересах ОСОБА_2 до УПСЗН Волноваської РДА про зобов*язання провести виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2006роки

ВСТАНОВИВ:

15.11.2006 року прокурор звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з зазначеним позовом. Посилався на те, що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи 1 категорії постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС і відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат на момент виплати. Відповідач ухиляється від надання допомоги у повному обсязі та виплачував щороку допомогу в розмірах, встановлених Постановою КМУ №836 від 26.07.1996р. Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постановою КМУ №562 від 12.07.2005р. 'Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вищу юридичну силу має Закон. Тому просив суд поновити строк звернення до суду та зобов*язати відповідача провести виплату допомоги на оздоровлення за 2002-2006роки відповідно до ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

У судовому засіданні прокурор на позові наполягає.

Позивач в судове засідання не заявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивач з серпня 2002р. знаходиться на обліку як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 3 групи та отримує щорічно допомогу на оздоровлення з 2002р. у сумі 21,50грн. у відповідності з Постановою КМУ №836 від 26.07.1996р. та з 2005р. в розмірі 90грн . встановленому Постановою КМУ №562 від 12.07.2005р., з урахуванням реальних можливостей бюджету. Позицію обгрунтував ст.62 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'. якою встановлено, що роз*яснення застосування цього закону провадиться в порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими органами.

Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоводенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи 1 категорії постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС, в зв*язку з чим з серпня 2002р. перебуває на о опіку у відповідача та отримав допомогу на оздоровлення: за 2002 рік у серпні 2004р. у сумі 21,50 грн.; за 2003 рік у квітні 2004р. у сумі 21,50-грн.; за 2004 рік у червні 2005р. у сумі 21,50 грн.; за 2005 рік у березні 2006р. у сумі 90 грн.; за 2006 рік у квітні 2006р. у сумі 90 грн.

Виплати проводились з 2002р. у розмірах, встановлених постановою КМУ №836 від 26.07.1996р. та з 2005року V розмірах, встановлених постановою КМУ №562 від 12.07.2005р.

9.11.2005р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату допомоги на оздоровлення у встановлених ст. 48 Закону розмірах, але відповідач листом №03 6433 від 21.11,2005р. йому в цьому вимовив

Суд не може погодитися з такими діями відповідача з наступних підстав

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 ст.92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам третьої групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати...» за відповідні роки та Закону України «Про державний бюджет України...» за відповідні роки мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі: у 2002р.-з 1.01.2002р. 118грн., з 1.04.2002р. 140грн., з 1.07.2002р.- 165 грн., у 2003р.-з 1.01.2003р. 185грн., з 1.12.2003р.-205 грн., у 2004р.-з 1.01.2004р. 205грн., з 1.09.2004р. -237грн.,

у 2005р.-з 1.01.2005р. 262грн., з 1.04.2005р. 290грн., з 1.07.2005р. 310 грн., з 01.09.2005р. 332 грн.,

у 2006р. -з 1.01.2006р. 350грн., з 1.07.2006р.-375грн., з 1.12.2006р. 400 грн.

Зі змісту названих законів не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 „Про компенсаційні виплати особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і від 12.07.2005 року №562 всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які встановлюють розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначену законом на час здійснення виплати, установлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Між тим, з моменту прийняття зазначених Постанов Кабінетом Міністрів України встановлені ними розміри щорічної допомоги залишалися незмінними, у той час. як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягають: -ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

-Закон України від 13 грудня 2001 року № 2896-ІЇІ Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік", згідно з яким розмір мінімальної заробітної плати із 1 січня 2002 року дорівнював 118грн . з 1.04.2002р. -140 грн., азі липня 2002 року-165 грн. на місяць,

-Закон України від 26 грудня 2002 року № 372-ІУ Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік", згідно з яким з 1 січня 2003 року її було встановлено в розмірі 185 грн. на місяць, а з 1 грудня 2003 року (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом від 22 травня 2003 року № 849-ІУ) -237грн. на місяць,

-Закон України від 25 листопада 2003 року № 1328-ІУ Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2003 рік, цей Закон був доповнений статтею 72-16, згідно з якою з 1 грудня 2003 року було встановлено розмір мінімальної заробітної плати 205 грн. на місяць, що був чинним до 31 серпня 2004 року.

-Закон України від 27 листопада 2003 року № 13 44-1V Про Державний бюджет України на 2004 рік ( доповнено згідно із Законом від 17 червня 2004 року № 1801-ІУ), згідно з яким з 1 вересня 2004 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 237 грн.

-Закон України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» встановив мінімальну заробітну плату з 01 січня 2005 р. у розмірі 262 гривні на місяць, з 01 квітня 2005 р. - 290 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року - 332 гривні.

-Закон України №323 5-1У Про Державний бюджет на 2006рік встановив мінімальну заробітну плату з 1.01.2006р. 350грн., з 1.07.2006р.-375грн., з 1.12.2006р. - 400грн.

Крім того, суд приймає до уваги, що рішеннями Конституційного Суду №8- рп/2005 від 11.10.2005 року і №6-рп/2007 від 09.07.2007року по справах відповідно №1- 21/2005 та №1-29/2007 сформульована правова позиція, згідно якої Конституція та Закони України відокремлюють певні категорії громадян держави, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать і громадяни, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. Також у вказаних рішеннях зазначено, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень та захист втраченого здоровая у зв*язку з аварією на ЧАЕС (тобто порушення безпечного для життя і здоров*я довкілля), тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів, постанов КМУ або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області щодо виплати компенсації на оздоровлення позивачу у розмірах, менших від чотирьох мінімальних заробітних плат, є неправомірними і стягненню підлягає сума 4850.10грн.. виходячи з наступного розрахунку:

за 2002р.: 2Согрн х4-21.50грн =798,50грн. за 2003 р.: 205грн.х4-21.50грн =998.30грн за 2004 р.: 290грн.х4-21.50грн.=1423.30грн. за 2005 р.: З50грн.х4-90.ООгрк.=1630.00грн.

Згідно ч,2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин строк може бути юновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

За ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» особі, ірава та інтереси якої порушені, гарантується право на судовий захист.

Конституція України у ст 46 гарантує громадянам право на соціальний захист, їкий включає отримання пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування та мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому зважаючи на наявність прямої норми в Конституції України, яка гарантує щійснення державними органам належних за законами України виплат сум пенсії та допоміг, за приписами ст.8 Конституції України та вимог ч.З ст.99 КАС України, при розгляді справ за Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пропущений річний строк для звернення до суду не є підставою для відмови у позові та при наявності заяви сторони відновлюється судом.

Враховуючи викладені обставини, суд визнає протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005 роки, виходячи з розміру чотирьох мінімальних заробітних плат, і зобов*язує відповідача виплатити на користь позивача недоотриману допомогу на оздоровлення у сумі 4850,10грн.

Що стосується стягнення матеріальної допомоги за 2006р., то в цій частині позивачу необхідно відмовити, оскільки дія абзацу другого та третього частини четвертої ;т.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2006 рік призупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п. 37 ст. 77 Закону України Про державний бюджет України на 2006рік, який має різну чинність, та до теперішнього часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

Керуючись ст.ст.100,158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. Поновити прокурору Волноваського району строк звернення до суду. Визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005, виходячи з розміру чотирьох мінімальних заробітних плат.

Зобов*язати Управління праці та соціального захисту населення Волноваської законної державної адміністрації Донецької області виплатити за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 недоотриману ;уму щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005р.р. у загальному розмірі 4850,10грн.

В решті вимог відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня оголошення постанови й подання після нього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: