Справа № 2-а-139/10
Суддя: Товстика І.В. І. В.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-139/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2010 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - Товстика І.В.

при секретарі - Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ В САРНЕНСЬКОМУ РАЙОНІ РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати соціальної допомоги як дитині війни ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати соціальної допомоги як дитині війни.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що має статус дитини війни, а тому має право на щомісячну надбавку до пенсії, яка гарантована Законом України «Про соціальний захист дітей війни», однак відповідач не здійснив перерахування пенсії, що привело до позбавлення отримання доплати до пенсії за період з січня 2006 року по грудень 2008 року в сумі 3 890,60 грн., в зв»язку з чим просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі тридцяти відсотків від мінімальної пенсії, зобов»язати сплатити дану суму.

ОСОБА_1 письмовою заявою підтримала позовні вимоги у повному об»ємі, просить розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача УПФУ в Сарненському районі подав заперечення, якими позов не визнав і вказав, що позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в 2006 році не нараховувалось і не виплачувалось, оскільки не був визначений порядок виплати даної соціальної допомоги, протягом 2007 року позивачу підвищення до пенсії як дитині війни не нараховувалось і не виплачувалось, так як в Державному бюджеті України не були передбачені кошти на виплату надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в зв»язку з чим в зазначений період виплати не проводились не з вини відповідача, в 2008 році державна соціальна допомога виплачувалась частково в розмірах, які були визначені Постановою КМУ від 28.05.2008 року №530, так як у діючому законодавстві не визначена величина мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус дитини війни; просить відмовити у задоволенні позову, який є безпідставним.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус «дитини війни» згідно посвідчення № 107738.

У Законі України "Про соціальний захист дітей війни" визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 було зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 р. № 3235-IV. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19.01.2006 року дію статті 6 відновлено (з 02.04.2006р.) у зв'язку з виключенням пункту 17 статті 77 Закону України від 20.12.2005 р. N 3235-IV.

Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 зазначеного Закону, яка передбачала, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі № 6-рп/2007 були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік". А отже, з 09.07.2007 року дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було відновлено в повному обсязі. Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже з 09.07 по 31.12.2007 року позивач має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Що стосується дії у 2008 р. статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004, № 2195-ІV, то Законом України "Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. передбачена інша редакція наведеної статті, а саме: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008.

Відповідно до п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Вказане рішення набуло чинності з 22.05.2008 року.

А відтак, позивач саме з 22.05. по 31.12.2008 року має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, що діяла в період до внесення змін пп. 2 п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI (що визнані неконституційними).

Постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка залишилась чинною і продовжувала діяти в 2009 році, було встановлено підвищення до пенсії дітям війни в таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні і судом встановлено, що в 2008 році така соціальна допомога була виплачена позивачу.

Однак, вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач отримував підвищення до пенсії в 2008 році в розмірах, передбачених Постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530, а не в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин, суд вважає, що право позивача порушене, він має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як це визначено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07. по 31.12.2007 р. та з 22.05. по 31.12.2008 року, виходячи з мінімальної пенсії за віком, що визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Щодо виплати надбавки як дитині війни позивачу у 2006 році, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними, оскільки дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» і це рішення не було визнане неконституційним, крім того, після відновлення дії даної статті 2.04.2006 року державна соціальна допомога як дитині війни виплачувалась відповідачем у встановленому порядку за встановлених законом умов, тобто у суду відсутні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача та зобов»язання провести нарахування державної соціальної допомоги як дитині війни за 2006 рік.

Посилання відповідача на те, що діючим законодавством не передбачений обов'язок здійснювати виплати, встановлені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", судом не приймаються до уваги. Так, згідно з п. 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1261 від 24.10.2007 р. (далі Постанова № 1261), до основних засад Пенсійного фонду України відноситься, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти Державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що згідно з Законом України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціального допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись зазначеними вище положеннями Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 р. та Постанови №1261, приходить до висновку, що саме органами ПФУ позивачу мало виплачуватись підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у зв»язку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не можуть прийняті до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не приймається до уваги. Так, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 09.02.2010 року поновлений строк звернення до суду позивачу, яка про порушення пенсійного права довідалася лише в кінці 2008 року, так як в порушення вимог ст.71 КАС України відповідач не надав докази того, що позивачу було відомо до кінця 2008 року про його право на отримання державної соціальної допомоги як дитині війни, а тому наслідки, передбачені ст. 100 КАС України, до позовних вимог позивача за період з 09.07. по 31.12.2007 року, з 22.05. по 31.12.2008 року не застосовуються.

Суд з відповідача судового збору не стягує, так як в силу п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації від сплати державного мита звільняються.

Керуючись ст. 71,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ В САРНЕНСЬКОМУ РАЙОНІ РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати соціальної допомоги як дитині війни задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо нездійснення нарахування та забезпечення виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 9.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 31.12.2008 року.

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії - надбавки, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 9.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 31.12.2008 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом на 2007, 2008 роки, з урахуванням виплачених сум надбавки у 2008 році.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч.1 ст.254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10-ти днів з дня складення постанови в повному обсязі, яка буде складена 15 лютого 2010 року; апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя .