Справа № 815/4786/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4786/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер», Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер» до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ТОВ «Фермер» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2014 року №, №, №, № та №000303201.

Позов обґрунтовувало тим, що висновки акту перевірки ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 17 червня 2014 року №1380/22-01/30612063 про порушення товариством ст.ст. 14, 44, 138, 139, 162, 163, 164, 167, 168, 171, 176, 187, 192, 198, 150 ПК України, в результаті чого донараховано податок на прибуток на загальну суму 55865 грн. і занижено від'ємне значення об'єкту оподаткування податку на прибуток на загальну суму 1037698 грн., донараховано податок на додану вартість на загальну суму 116616 грн. та завищено від'ємне значення рядка « 24» Декларації, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2013 року у розмірі 10314 грн. та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за період з липня 2012 року по грудень 2013 року у розмірі 486,61 грн., а також щодо порушення ТОВ «Фермер» п.119.2, ст.119, п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок чого підприємством подавались податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку по формі 1-ДФ з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку та сплаченого податку за 3-4 квартали 2012 року, є безпідставними та базуються на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які спростовуються наявними у позивача первинними документами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 18.07.2014р. в частині суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, що перевищує суму 20285 грн. та штрафу 10142,50 грн., податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2014р. в частині суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, що перевищує суму 99369 грн. та штрафу 24842 грн., а також податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2014р. в частині зменшеної суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, що перевищує 976256 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду в частині вимог, що залишено без задоволення, ТОВ «Фермер» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «Фермер» задовольнити в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові судом не надано відповідної правової оцінки доводам позивача щодо незаконності спірних податкових повідомлень-рішень, що являється порушенням норм процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що жодним законодавчим актом не встановлено вимог щодо ступеню деталізації даних в актах виконаних робіт; товариством надано суду всі наявні у нього первинні документи, складені у перевіряємий період, значну частину яких судом не досліджено та не відображено в постанові від 02.12.2014р. Жодним законом не встановлено певної типової послідовності та структури маркетингових та аналогічних послуг з визначенням орієнтовної вартості кожної з конкретних послуг, а тому твердження, що оформлення результатів договору надання послуг обов'язково має бути у формі письмового звіту про те, які саме виконані роботи, місце здійснення та час, переліки, відомості тощо, узагальнена інформація, суперечить положенням чинного законодавства. Судом не визнані донарахування ПДВ, зроблені в акті перевірки щодо взаємовідносин з ТОВ «Бізнес-Центр Черемушки», проте залишено ті, які є похідними від донарахування податку на прибуток; апелянт вважає неправомірними всі донарахування податку на прибуток і, як наслідок, всі донарахування ПДВ.

ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області також подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. та відмовити ТОВ «Фермер» у задоволенні позову в повному обсязі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ДПІ у Київському районі м.Одеси №273-и від 22.04.2014р. та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2014 року, відповідно до п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, у період з 21.05.2014р. по 10.06.2014р. державними податковими ревізорами-інспекторами відповідача було проведено виїзну документальну планову перевірку ТОВ «Фермер» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено акт перевірки №1380/22-01/30612063 від 17 червня 2014 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем:

- п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3 п.138.10, ст.138, п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.138.5.1 п.138.5 ст.138, п.150.1 ст.150 ПК України, в результаті чого донараховано податку на прибуток на загальну суму 55865 грн. та завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податку на прибуток на загальну суму 1037698 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.п.192.1.1 ст.192, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість на загальну суму 116616 грн. та завищено від'ємне значення рядка 24 Декларації, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2013 року у розмірі 10314 грн.;

- п.п.14.1.54, п.п. 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.п.164.1.2 ст.164, п.167.1 ст.167, ст.167, п.168.1, п.168.4 ст.168, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок чого не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за період з липня 2012 року по грудень 2013 року у розмірі 486,61 грн.;

- п.119.2 ст.119, п.176.2 ст.176 ПК України, підприємством подавались податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку по формі 1-ДФ з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку та сплаченого податку за 3-4 квартали 2012 року.

18 липня 2014 року, на підставі акту перевірки №1380/22-01/30612063 від 17.06.2014р., ДПІ у Київському районі м.Одеси прийняла податкові повідомлення - рішення:

- № про збільшення загальної суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 145770 грн. (в т.ч. 116616 грн. за основним платежем та 29154 грн. за штрафними санкціями);

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1037698 грн.;

- № про збільшення загальної суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 83798 грн. (в т.ч. 55865 грн. за основним платежем та 27933 грн. за штрафними санкціями);

- №000303201 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10314 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 1118,26 грн. (в т.ч. 486,61 грн. за основним платежем та 631,65 грн. за штрафними санкціями).

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку про законність податкових повідомлень-рішень відповідача №000303201 та № від 18.07.2014р., а також податкових повідомлень-рішень № від 18.07.2014р. в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 30427,5 грн. (в т.ч. 20285 грн. основного платежу та 10142,50 грн. штрафу), № від 18.07.2014р. в частині грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 124211 грн. (в т.ч. 99369 грн. основного платежу та 24842 грн. штрафу) та № від 18.07.2014р. в частині зменшеної суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 976256 грн. Переглядаючи такі висновки Одеського окружного адміністративного суду колегія суддів виходить з наступного.

Податкові повідомлення-рішення № та № прийнято ДПІ у Київському районі м.Одеси з посиланням на порушення ТОВ «Фермер» п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3 п.138.10, ст.138, п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.138.5.1 п.138.5 ст.138, п.150.1 ст.150 ПК України, в результаті чого донараховано податку на прибуток на загальну суму 55865 грн. та завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податку на прибуток на загальну суму 1037698 грн.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Підпунктами 138.10.2 та 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 ПК України визначено перелік адміністративних витрат, спрямованих на обслуговування та управління підприємством, а також витрат на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених ст.157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами п.п.140.1.5 п.140.1 ст.140 цього Кодексу). Обмеження, передбачені абзацом другим цього підпункту, не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є: організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерейних білетів, інших документів, що засвідчують право участі в лотереї; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених статтями 142 і 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу.

Статтею 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.150.1 ст.150 ПК України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

В акті перевірки ДПІ дійшла висновку, що ТОВ «Фермер» двічі віднесено до складу витрат по послугах згідно актів виконаних робіт по взаємовідносинах з ТОВ «БЦ Черемушки» - у ІІІ кварталі 2012 року послуги по акту №7 від 30.07.2012р. у розмірі 2600 грн., ПАТ «Фарлеп-Інвест» - за 2013 рік послуги по акту наданих послуг №091295 від 30.09.2012р. у розмірі 875,58 грн., чим завищено суму 3476 грн.

Проте, при дослідженні рахунку субконто : 37.7 за липень 2012р. «Б-Ц Черемушки» та рахунку субконто :37.7 за вересень 2012р. «Фарлеп-Інвест» колегією суддів встановлено, що в бухгалтерському обліку позивачем було проведено тільки по одному акту на кожну послугу у відповідному періоді. При поданні заперечень на акт перевірки ТОВ «Фермер» зазначало про вказану обставину, однак податковим органом це до уваги взято не було. А відтак, збільшення товариству сум податку на прибуток на 3476 грн. є незаконним.

На стор. 9-10 акту перевірки ДПІ у Київському районі м.Одеси зазначає, що позивач не мав права включати до витрат вартість послуг оренди за договором від 01.04.2012р. №24/02/12, укладеним з ТОВ «Бізнес Центр «Черемушки», оскільки актом приймання-передачі від 31.12.2012р. приміщення було повернуте орендодавцю. У зв'язку з цим, за висновками перевіряючих, встановлено завищення витрат на загальну суму 10400 грн., у тому числі за 2013 рік на 10400 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2012р. між ТОВ «Фермер» (Орендар) та ТОВ «Бізнес Центр «Черемушки» (Орендодавець) було укладено договір оперативної оренди №24/04-12, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове користування терміном до 31.12.2012р. нежитлове приміщення площею 31,2 кв.м. розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Терешкової, 15.

31.12.2012р. позивач повернув приміщення ТОВ «Бізнес Центр «Черемушки» по акту прийому-передачі.

01.01.2013р. сторони уклали додаткову письмову угоду до договору оренди від 01.04.2012р. №24/04-12, згідно умов якої продовжили термін дії оренди до 31.12.2013р. В той же день за актом прийому передачі позивач прийняв від ТОВ «Бізнес Центр «Черемушки» вказане приміщення.

За січень-квітень 2013 року, на виконання умов договору, ТОВ «Фермер» було сплачено 12480 грн. (в т.ч. 2018 грн. ПДВ).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем суму 10400 грн. було правомірно віднесено до витрат, а податковим органом не зазначено про наявність жодної з підстав для неврахування вказаних витрат. Більше того, у перевіряючих не виникало сумнівів, що ТОВ «Фермер» користувалось вказаним приміщенням у 2013 році.

На арк. 7-8 акту перевірки ДПІ зазначає про неправомірність віднесення позивачем витрат на приймання платежів на користь клієнтів за договором з ПАТ АБ «Південний» від 21.07.2011р. в загальній сумі 3668 грн. Колегія суддів знаходить помилковим такий висновок ДПІ у Київському районі м.Одеси.

Згідно умов договору від 21.07.2011р. №736-0 був складений акт на виконані роботи по прийому грошових коштів від фізичних осіб за перераховані грошові кошти на рахунок ТОВ «Фермер» з нарахуванням комісійної винагороди 0,5% від суми прийнятого платежу. Загальна сума комісійної винагороди банку, яка віднесена до складу витрат склала 3668 грн. Вартість послуг за вказаним договором відображена в п.1.3. Договору.

Обґрунтовуючи вимоги позову ТОВ «Фермер» зазначає, що вказані витрати на виконання умов договору з ПАТ АБ «Південний» є витратами пов'язаними зі збутом товарів, включення яких до складу витрат передбачено п.п.138.10.3 ПК України. Колегія суддів знаходить обґрунтованими такі доводи товариства, оскільки звільнення покупців товарів, які розраховуються за придбаний товар у ТОВ «Фермер» у відділеннях банку, обслуговуючого рахунки позивача без стягнення з платника коштів комісійної винагороди банку за оформлення переказу, фактично зменшує собівартість придбаної продукції для їх покупців, тобто стимулює їх обирати товар позивача, який за кінцевими витратами на його придбання не містить комісійних витрат сплачених банку за переказ коштів.

За результатами перевірки ДПІ зменшила товариству витрати на збут на 4 квартал 2012 року на 1295 грн. з посиланням на те, що товариством не надано страхового полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів з ПАО ОФ «Гарант Авто».

Як вбачається з матеріалів справи, на балансі позивача перебувають транспортні засоби, які підлягають обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності. На транспортні засоби позивачем були надані суду виписані в Одеській філії ПАТ «УСК Гарант Авто» поліси: №АЕ /0577563 на автомобіль ГАЗ - 3307, д/н НОМЕР_1 (страховий платіж склав 830 грн., сплачено 06.11.2012р.); №АЕ/0577564 на автомобіль ГАЗ - 3307, д/н НОМЕР_2 (страховий платіж склав 830 грн. сплачено 06.11.2012р); №АЕ/0577565 на автомобіль ГАЗ - 3307, д/н НОМЕР_3 (страховий платіж склав 830 грн. сплачено 06.11.2012р.).

11.12.2012р. між позивачем та Одеській філією ПАТ «УСК Гарант Авто» був укладений договір №24-00/111212/ф про добровільне страхування 4-х транспортних засобів - Фатонів; загальна сума оплат за вказаним договором склала 2076 грн.

З вказаного слідує, що ТОВ «Фермер» суму 4566 грн. (2490 грн. + 2076 грн.) правомірно відображено у складі валових витрат 4 кварталу 2012 року, а сума 1295 грн. безпідставно виключена податковим органом зі складу витрат ТОВ «Фермер».

На арк.10 акту перевірки, з посиланням на п.138.5 ст.138 ПК України, ДПІ зменшує інші витрати позивача 3 кварталу 2012 року на 49428 грн., зазначаючи, що вони мали місце в періоді, який передував перевіряємому і не зазначені у відповідному акті перевірки.

В додатку №7 до акту перевірки міститься перелік оплат здійснених двічі, а саме:

- ПП «Профілактична дезінсекція» по акту за 04.2012р. №048сан4 сума 136,8 грн., по акту за 05.2012р. №048сан4 сума 136,8 грн., по акту за 06.2012р. №048сан4 сума 136,8 грн.;

- ПП «Таврія Плюс» по акту від 30.06.2012р. №3006502 сума 19790,27 грн.;

- ПП «Таврія І» по акту від 30.06.2012р. №3006140 сума 1520,02 грн.;

- ПП «Таврія В» по акту від 30.06.2012р. №3006762 на суму 3792,29 грн.;

- ДП «Укравтогаз» по акту від 30.06.2012р. б/н на суму 5445грн., по акту від 30.06.2012р. б/н на суму 9,9 грн.;

- ПАТ «Фарлеп-Інвест» по акту від 29.02.2012р. №212745295 на суму 1459,90 грн.;

- ТОВ «Весна-2010» по акту від 31.05.2012р. ОУ- 000087 на суму 17000 грн.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи те, що в акті перевірки ТОВ «Фермер» від 20.11.2012р. №238/22-213 за період з 01.10.2009р. по 30.06.2012р. не відображено, що до складу витрат товариства не віднесені вказані витрати, а також те, що позивач документи, що спростовують вказаний висновок перевіряючих до своїх заперечень на акт перевірки не надавав, вказане свідчить, що дана сума знята перевіряючими з витрат 2013 року правомірно частково. Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача погодився з наявністю помилки, зазначивши, що вірна сума завищення витрат становить 44023,36 грн.

На арк.11 акту перевірки зазначено, що ТОВ «Фермер» двічі віднесено до складу витрат витрати по послугах згідно актів виконаних робіт по взаємовідносинах з ТОВ «БЦ Вузовський» (віднесено до складу витрат за 3 кв.2012р. двічі послуги по акту від 31.07.2012р №б/н у розмірі 26701,13 грн.), ТОВ « 3-А» (віднесено до складу витрат за 3 кв. 2012р. двічі послуги по акту виконаних робіт від 31.07.2012р. №б/н у розмірі 3000 грн.), ТОВ «Копійка Центр» (віднесено до складу витрат за 2013 рік двічі послуги по акту здачі прийняття робіт №5953 від 30.11.2013р. у розмірі 2400 грн.). У зв'язку з цим, податковий орган дійшов висновку про завищення ТОВ витрат на загальну суму 32101 грн.

Надаючи правову оцінку вказаним висновкам відповідача суд першої інстанції зазначив, що враховуючи те, що позивач документи, що спростовують вказаний висновок перевіряючих до своїх заперечень на акт перевірки не надавав, а на пропозицію суду провести судово-економічну експертизу з цього питання представники позивача не погодились, тому дана сума знята перевіряючими з витрат 2013 року правомірно. Колегія суддів знаходить такий висновок Одеського окружного адміністративного суду правильним, а доводи апеляційної скарги ТОВ «Фермер» протилежного не доводять.

В акті перевірки №1380/22-01/30612063 від 17.06.2014р. ДПІ у Київському районі м.Одеси не визнає витрат позивача на оренду приміщень у ТОВ «Весна 2010» за договором від 01.01.2012р. на загальну суму 153 000 грн. з посиланням на те, що позивач торгує м'ясо-молочними виробами, які потребують дотримання відповідного температурного режиму, та який відсутній в орендованому приміщенні.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2012р. між позивачем (Орендар) та ТОВ «Весна -2010» (Орендодавець) укладено договір оренди приміщення №1, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в користування нежитлове приміщення площею 200 кв.м. розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205/3.

Додатковою угодою від 01.04.2012р. сторони збільшили площу до 400 кв.м. та розмір орендної плати.

Всього за період з 01.07.2012 по 31.03.2013р., на виконання умов вказаного договору, було сплачено суму 153000 грн. без ПДВ. та складались акти здачі-прийняття робіт.

Висновок перевіряючих щодо безпідставності віднесення суми 153000 грн. на витрати збуту через відсутність в орендованому приміщенні відповідного температурного режиму колегія суддів вважає безпідставними, оскільки під час проведення перевірки податковим органом не досліджувалися характеристики переданого в оренду приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надавались ДПІ листи ТОВ «Весна 2010», в яких містилася інформація про температурний режим орендованого приміщення, однак зазначену обставину відповідачем проігноровано.

Щодо висновків ДПІ про неправомірність відображення ТОВ «Фермер» у складі витрат вартості транспортних, логістичних та транспортно-експедиторських послуг, наданих ТОВ «Делівері», ПТП «Лазурний берег» та ТОВ «Укрлогістика» колегія суддів виходить з наступного.

Так, 11.06.2012р. між ТОВ «Фермер» (Замовник) та ТОВ «Делівері» (Експедитор) був укладений договір №Д-00001435 на транспортно-експедиційні послуги, за умовами якого Замовник надає для перевезення вантаж або приймає доставлений на його адресу вантаж, а Експедитор організовує та забезпечує перевезення і супроводження вантажів на умовах обумовлених дійсним договором; вартість транспортно-експедиційних послуг обчислюється згідно тарифів Експедитора (додаток 6) та визначається Експедитором самостійно (п.4.1 Договору); розмір плати за транспортне експедирування вантажів та інші послуги визначається за тарифами Експедитора (додаток № 6) (п.3.1 Договору).

ТОВ «Фермер» не надано до перевірки Додатків №2 та №6 до договору, калькуляцій робіт за якими здійснювалась щомісячна оплата послуг, складення яких передбачено безпосередньо умовами Договору №Д-00001435 від 11.06.2012р. Суд апеляційної інстанції знаходить правильним висновок суду першої інстанції, що відсутність вказаних документів ставить під сумнів правильність здійснених оплат та зв'язку цих витрат з господарською діяльністю товариства. Як наслідок, сума 24960 грн. знята зі складу витрат позивача правомірно.

Аналогічні порушення були встановлені перевіряючими щодо суми витрат 134553 грн., відображених по операціях позивача з ТОВ «Укрлогістика» за договором №42/1-12 від 14.05.2012р., за умовами якого Виконавець (ТОВ «Укрлогістика») зобов'язується за плату та за рахунок Замовника (ТОВ «Фермер») організувати виконання комплексу логістичних послуг, пов'язаних з перевезенням товару по території України, на вимогах цього Договору.

До перевірки позивачем надано акти здачі - прийняття робіт, однак не надано розрахунку фактично виконаних послуг по вказаних актах. Не надано перевіряючим і графіку поставок, оформлення якого передбачено умовами п.2.1 Договору.

За умовами договору про надання транспортних послуг №2003 від 01.03.2013р. ПТП «Лазурний берег» (Виконавець) зобов'язується надати комплекс логістичних послуг пов'язаних із перевезенням товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Фермер» (Замовника).

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що сума 132750 грн. знята перевіряючими з витрат 2013 року правомірно, так як перевіряючим не був наданий Додаток №1 до договору, а також ТТН, які б містили обов'язкові реквізити, передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363. З копії додатку №1 до договору вбачається, що тарифи на транспортні послуги сформовані виходячи із вартості 1 кг. товару доставленого в м.Одесі, або фіксована сума за доставку в м.Б-Дністровський або в м.Ізмаїл. Водночас, в актах виконаних робіт складених на виконання умов вказаного договору між сторонами не міститься даних щодо кількості перевезеного вантажу по м.Одесі, або кількості рейсів по перевезенню вантажу до м.Б-Дністровський або в м.Ізмаїл в звітному періоді.

ТОВ «Фермер» відобразило у складі витрат послуги отримані від постачальника ПП «Таврія плюс» на суму 16912 грн. за договорами №596 від 08.06.2012р. та №646 від 20.06.2012р., згідно яких ПП «Таврія плюс» (Виконавець) по дорученню ТОВ «Фермер» (Замовник), з цілю збільшення обсягів продажу товарів Замовника на території Виконавця (в торгівельній мережі), приймає на себе зобов'язання по наданню Замовнику послуг об'ємі, вказаному п.1.4 цього договору, а Виконавець зобов'язується прийняти належним чином надані послуги і сплатити їх в порядку та на умовах, обговорених в цьому договорі; Виконавець надає послуги, направлені на реалізацію дріжджів ТОВ «Лесаффр Україна»; територія на якій Виконавцем надаються послуги по цьому договору є магазини виконавця (торгова мережа).

За умовами п.1.4 Договорів послуги, надані Виконавцем, укладаються в комплексі засобів і складаються з наступного: контроль за наявністю товару замовника в торгівельній мережі виконавця, об'ємів продажу, з зазначенням цін товару для організації цінової політики і наявності залишків, надання інформації замовнику про рух товару в електронному вигляді з використанням програми «Електронні вікна»; передпродажна підготовка товару укладається в розміщенні товару замовника у відповідності з побажаннями замовника, узгоджених сторонами, в тому числі шляхом підписання додаткових угод до цього договору; організація локальної реклами на території виконавця; підтримка споживчого виду товару замовника.

Під час перевірки посадовим особам відповідача позивачем були надані акти виконаних робіт, які складені ПП «Таврія плюс»; по бухгалтерському обліку відображено проводками Дт. 93 «Витрати за збут», Кт.37.7 «Розрахунки з різними дебіторами», Дт.791 «Результат операційної діяльності». В актах виконаних робіт зазначається лише період та назва послуги: «стимулювання продажу товарів», «послуги мерчандайзингу» з посилання на відповідний договір. Проте, в наведених актах відсутня інформація щодо суті господарської операції, відсутній звіт щодо здійснених заходів по стимулюванню продажу товарів, результатів дослідження з просування товару з відповідною інформацією щодо оцінки ринку збуту (впровадження) розробки, оцінки ринку ресурсів, необхідних для впровадження розробки, оцінки конкурентоспроможності видів продукції, які можуть бути отримані з використанням розробки та видів-аналогів, аналіз перешкод і ризиків, пов'язаних з комерціалізацією конкретної розробки.

Актом перевірки зафіксовано ненадання товариством договору №646 від 20.06.2012р., який був зазначений в акті виконаних робіт №3112806 від 31.12.2012р. щодо послуг по стимулюванню продажу товарів. Також, не надано до перевірки додаткових угод з ТОВ «Таврія Плюс».

У зв'язку з цим, висновок суду першої інстанції щодо недоведеності зв'язку отриманих від ПП «Таврія плюс» послуг з веденням господарської діяльності позивача суд апеляційної інстанції вважає вмотивованим.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Фермер» відобразило у складі витрат послуги, отримані від постачальника ПП «Білла Україна» на суму 79087 грн.

01.01.2012р. між ТОВ «Фермер» (Постачальник) та ПП «Білла Україна» (Покупець) було укладено договір поставки №303035112, за умовами якого постачальник зобов'язується відповідно до замовлень покупця передавати у власність (постачати) покупцю, а покупець - приймати та оплачувати товар на умовах, передбачених цим договором, у тому числі додатковими умовами поставки, котрі погоджуються сторонами як додаток №1 до цього договору, що становить його невід'ємну частину та додатковою угодою до договору поставки, що також становить його невід'ємну частину та погоджується сторонами як додаток №5 до цього договору.

Згідно п.10.1 вказаного Договору як невід'ємну частину договору та відносин поставки за ним, одночасно з укладенням цього договору сторони уклали угоду про надання маркетингових послуг (додаток №3 до договору), за умови якої покупець за окрему винагороду надаватиме постачальнику маркетингові послуги щодо товару, який постачається постачальником покупцю за цим договором (надалі - «Маркетингова угода»). Умови надання маркетингових послуг щодо товару визначаються маркетинговою угодою та додатковими умовами поставки.

До перевірки не надано додаток №3, а тому суд знаходить обґрунтованими доводи ДПІ, що такі документи були відсутні у позивача.

08.06.2012р. між ТОВ «Фермер» (замовник) та ТОВ «Таврія-В» (виконавець) було укладено договір №558, за умовами якого виконавець по дорученню замовника, з цілю збільшення об'ємів продажу товарів замовника на території виконавця (в торгівельній мережі), приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг об'ємі, вказаному п.1.4 цього договору, а виконавець зобов'язується прийняти належним чином надані послуги і сплатити їх в порядку та на умовах, обумовлених цим договором; виконавець надає послуги, направлені на реалізацію дріжджів ТОВ «Лесаффр Україна».

Згідно п.1.4 Договору послуги, надані виконавцем, укладаються в комплексі засобів і складаються з наступного: контроль за наявністю товару замовника в торгівельній мережі виконавця, об'ємів продажу, з зазначенням цін товару для організації цінової політики і наявності залишків, надання інформації замовнику про рух товару в електронному вигляді з використанням програми «Електронні вікна»; передпродажна підготовка товару укладається в розміщенні товару замовника у відповідності з побажаннями замовника, узгоджених сторонами, в тому числі шляхом підписання додаткових угод до цього договору; організація локальної реклами на території виконавця; підтримка споживчого виду товару замовника.

20.04.2013р. між вказаними сторонами був укладений договір №601, за умовами якого виконавець по дорученню замовника, з цілю збільшення об'ємів продажу товарів замовника на території виконавця (в торгівельній мережі), приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг обсязі, вказаному п.1.4 цього договору, а виконавець зобов'язується прийняти належним чином надані послуги і сплатити їх в порядку та на умовах, обумовлених цим договором; виконавець надає послуги, направлені на реалізацію молока коров'ячого питного стерилізованого вітамінізованого.

Відповідно до п.1.4 цього договору послуги, надані виконавцем, укладаються в комплексі засобів і складаються з наступного: контроль за наявністю товару замовника в торгівельній мережі виконавця, об'ємів продажу, з зазначенням цін товару для організації цінової політики і наявності залишків, надання інформації замовнику про рух товару в електронному вигляді з використанням програми «Електронні вікна»; передпродажна підготовка товару укладається в розміщенні товару замовника у відповідності з побажаннями замовника, узгоджених сторонами, в тому числі шляхом підписання додаткових угод до цього договору; організація локальної реклами на території виконавця; підтримка споживчого виду товару замовника.

За умовами п.2.2 Договору прийняття - передача наданих послуг здійснюється одноразово на підставі акту прийняття - передачі виконаних робіт, підписаних сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що до перевірки ТОВ «Фермер» було надано акти виконаних робіт відмінні від тих, що було представлено суду під час розгляду справи, тоді як зауважень до даних, зазначених в акті перевірки перевіряючими, позивач в запереченнях на акт перевірки не висував. Зазначене, на думку суду, є достатньою підставою для висновку про завищення товариством витрат на загальну суму 13476 грн.

Стосовно висновків акту перевірки про завищення позивачем витрат на суму 39120 грн. по розрахунках з ППТП «Екстра» судова колегія звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Фермер» (Замовник) та ППТП «Екстра» (Виконавець) було укладено договір №М00379 від 01.01.2013р. та Договір №М00244 від 01.03.2012р., за умовами яких виконавець бере на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг по стимулюванню продажу товарів, постачаємих замовником, вивченню попиту споживачів, сприянню в організації просування товарів замовника в мережі магазинів «Обжора» (мерчандайзинг), а замовник зобов'язується сплатити виконавцю зазначені послуги на умовах передбачених вказаним договором.

Актом перевірки зафіксовано ненадання ТОВ «Фермер» до перевірки вказаних договорів.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано жодного доказу щодо виконання умов вказаних договорів, вид та обсяг наданих послуг, їх вартість, узгодження розташування POS терміналів, оптимальні розрахунки, узгодження програм по просуванню товарів, тобто послуг які при умові їх виконання повинні були оплачуватися. У зв'язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що відповідач правомірно не врахував у витратах суму 39120 грн. по актах здачі - прийняття робіт №ОУ-0002022, №ОУ-0002241, №ОУ-0002404, №ОУ-0002570, №ОУ-0003019, №ОУ-0003020, №ОУ-0003391, №ОУ-0003246, №ОУ-0003877, №ОУ-0004172, №ОУ-0004451, №ОУ-0004831, №ОУ-0000064, №ОУ-0003661, №ОУ-0003917.

У перевіряємому періоді позивачем відносились до витрат суми: 4421,08 грн. по акту №; 836,87 грн. по акту №; 1424,45 грн. по акту № за Договором №ФР 002768 від 01.06.2012р., укладеним між ТОВ «Фермер», як замовником, та ДП «Фуршет Регіон», як виконавцем, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату маркетингові послуги, вказані в підпункті 1.2 даного договору, стосовно товарів, поставлених замовником згідно з договором №ФР002768 від 01.06.2012р. в мережу магазинів виконавця «Фуршет», вказаних в додатку №1 до цього договору.

Згідно п.1.2 договору виконавець надає замовнику наступні послуги: вивчення, дослідження та аналіз споживчого попиту на товар замовника в мережі магазинів виконавця, дослідження торгівельних операцій та збуту товару з метою збільшення об'ємів поставок; розміщення товару замовника на торговому обладнанні (полках, стелажах), безпосередньо в торгових залах та інших місцях продажу в мережі магазинів виконавця згідно погоджених сторонами договору умов розміщення, зазначених в додатках до цього договору; збір та розповсюдження інформації про товар замовника на умовах та в обсязі, погоджених сторонам договору; дослідження кон'юнктури ринку, в тому числі здійснення цінового моніторингу ринку антологічних товарів та їх аналіз з метою збільшення об'єму поставок; вимір лояльності та задоволення потреб клієнтів в товарі змовника. Розробка програм лояльності; керування закупівлями та постачанням товарів замовника та внесення товару до інформаційних баз продажу.

Передбачених вказаним договором додатків до перевірки надано не було.

В наданих позивачем до перевірки актах здачі-прийняття (надання послуг) відсутня будь-яка інформація щодо конкретних маркетингових послуг з наданням відповідної документації щодо підтвердження їх виконання ДП «Фуршет Регіон», звіту щодо результату проведених маркетингових досліджень та послуг з просування товару.

У зв'язку з цим, суд вважає недоведеними доводи ТОВ «Фермер» про правомірність віднесення ним суми 6682 грн. до витрат у 4 кв. та 2013 року.

Також, перевіряючими за актом знято з витрат в 3 кварталі 2012 року суми 416,67 грн. по акту № та 416,67 грн. по акту №. Вказані суми були перераховані позивачем ПрАТ «Фуршет» по договору №54-12 від 01.08.2014р., згідно умов якого виконавець бере на себе зобов'язання з надання замовнику комплексу інформаційних послуг, пов'язаних з продажем товарів мережею магазинів «Фуршет», в порядку і на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується прийняти такі послуги та оплатити їх; найменування кожної з послуг, період надання та вартість послуг визначаються у додатках до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Додатків до договору, які є невід'ємною його частиною, ТОВ «Фермер» не надано, а тому суд доходить висновку, що відповідач правомірно зняв вказану суму 833 грн. з витрат 3 кварталу 2012 року.

19.12.2012р. між ТОВ «Фермер» та ТОВ «ТД Копійка» був укладений договір №1/1912, за умовами якого виконавець зобов'язується надати замовнику в мережі магазинів маркетингові послуги на умовах заявок останнього, а замовник в свою чергу зобов'язується сплатити зазначені вище послуги на умовах та в строки, ухвалені цим договором; вартість маркетингових послуг, строки надання, інші параметри відображаються в додатках, котрі є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов договору між сторонами 31.12.2012р. укладений акт виконаних робіт №2296 на суму 8800 грн. без врахування ПДВ за маркетингові послуги. Сам же договір перевіряючим до перевірки не надавався, а був наданий вже разом з запереченнями на акт перевірки, тоді як додаток №1 до Договору, який є його невід'ємною частиною та в якому міститься вартість послуг не надано позивачем ані під час перевірки, ані разом з запереченнями на акт перевірки.

01.01.2012р. між ТОВ «Фермер» та ТОВ «Віртус» було укладено договір постачання з відстрочкою платежу №768/12, за умовами якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю товар, а покупець приймати та оплачувати товар, у відповідності з умовами цього договору; товаром по цьому договору є товари, зазначені в визначеному сторонами прейскуранті (специфікаціях), які є невід'ємною частиною цього договору.

Ні до перевірки, а ні під час подання заперечень на акт перевірки вказаний додаток не надавався, що на думку колегії суддів ставить під сумнів наявність його у позивача на час здійснення перевірки. Більше того, виходячи з того, що згідно умов Додатку №1 до Договору існує 13 позицій послуг, які можуть надаватися стороні, та кожна з яких має власну вартість, міру вимірювання та відрізняється одна від іншої, та без їх конкретного визначення у вказаних документах перевірити їх надання чи ненадання не надається можливості, тому суд вважає, що перевіряючими правомірно знято з витрат суму 25800 грн.

Стосовно відображення у рядках 06.4 Додатку ІВ Декларації «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» показників за період з 01.07.2012р. по 31.12.2013р. зайвих 222136 грн., колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в рядках 06.4 Додатку ІВ Декларації «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» показників за період за 2013р. відобразив суму 459612 грн. (з яких від'ємне значення курсових різниць згідно ст.153 ПК України 237476 грн. щодо яких зауважень у перевіряючих не було), та у рядку 06.4.24 - 209927 грн. (суму фактично повернутої поворотної фінансової допомоги), а у рядку 06.4.36 суму 12209 грн. (витрати на інформаційне забезпечення господарської діяльності, в тому числі з питань законодавства, на придбання літератури, оплату Інтернет - послуг і передплату спеціалізованих періодичних видань). З включенням вказаних витрат на суму 222136 грн. відповідач не погодився та надав докази правомірності врахування вказаних витрат (видаткові та приходні касові ордери, копію касової книги, декларацію за 2012р.) та витрат по інтернет послугах, з яких вбачається правомірність віднесення даних витрат у перевіряємому періоді, та вказані документи не надавались позивачем до заперечень на акт перевірки, в запереченнях на акт перевірки ТОВ «Фермер» не спростовувались висновки перевіряючих по цим зауваженням, та про надання даних документів під час проведення перевірки не зазначалось в акті перевірки, а тому колегія суддів погоджується з Одеським окружним адміністративним судом, що відповідач за даних обставин правомірно дійшов висновку щодо безпідставності включення цих витрат у рядок 06.4 Додатку до Декларації.

Варто зазначити, що даний висновок не перешкоджає в наступному подати позивачу уточнену декларацію, до якої включити дані витрати після поновлення документів, які були відсутні на час прийняття податкового повідомлення-рішення.

На підставі всього вищевикладеного, колегія суддів погоджується з Одеським окружним адміністративним судом, що податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2014р. правомірно прийнято ДПІ в Київському районі м.Одеси в частині грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 30427,5 грн. (в т.ч. 20285 грн. основного платежу та 10142,50 грн. штрафу) та податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2014р. правомірно прийнято в частині зменшеної суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 976256 грн. В іншій частині вказані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з викладених вище підстав. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Підставою для збільшення ТОВ «Фермер» суми грошового зобов'язання з ПДВ на 116616 грн. та суми штрафу на 29154 грн. податковим повідомленням-рішенням № від 18.07.2014р. стали висновки податкового органу про порушення товариством п.187.1 ст.187, п.п.192.1.1 ст.192, п.198.3 ст.198 ПК України.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст.201 ПК України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п. 201.6 ст.201 ПК України).

В акті перевірки №1380/22-01/30612063 від 17.06.2014р., серед іншого, зазначено, що у липні 2012 року при відвантажені товарно-матеріальних цінностей були виписані товарно-транспортні накладні без відповідного нарахування податку на додану вартість по контрагентах ПП «Таврія Плюс» (накладна №7233 від 03.07.2012р.) та ППТП «Екстра» (накладна №7228 від 03.07.2012р., №7229 від 03.07.2012р.), чим занижено показник у рядку 1 декларації «Операції на митній територій України що оподатковуються за ставкою 20% крім імпорту товарів» на загальну суму 123 грн.

Однак, при здійсненні вказаних висновків податковим органом не враховано положення п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, відповідно до якого у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках із покупцем, покупцю може бути виписана зведена податкова накладна, виходячи із визначеної в договорі періодичності оплати поставлених товарів/послуг, але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця; при цьому, до зведеної податкової накладної обов'язково додається реєстр товарно-транспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, сума ПДВ за вказаними накладними увійшла до зведеної податкової накладної виданої покупцю ПП «Таврія Плюс» за липень №309 від 31.07.2012р. та зведеної податкової накладної виданої покупцю ППТП «Екстра» за липень №303 від 31.07.2013р. Вказані податкові накладні були включені до Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за липень 2012 р.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про помилковість доводів ДПІ про заниження ТОВ «Фермер» показника у рядку 1 декларації «Операції на митній територій України що оподатковуються за ставкою 20% крім імпорту товарів» на загальну суму 123 грн.

На стор. 44-45 акту перевірки перевіряючі встановили, що ТОВ «Фермер» отримувало послуги, зв'язок яких не доведено з використанням їх в господарській діяльності товариства, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 111762 грн.

Зокрема, такі висновки здійснено ДПІ при аналізі господарських відносин позивача з: ТОВ «Делівері» - 4992 грн., ПТТ «Лазурний берег» - 26550 грн., ТОВ «Укрлогістика» - 23911 грн., ПП «Білла Україна» - 15817 грн., ТОВ «Реал-Гіпермаркет Україна» - 7754 грн., ТОВ «Таврія Плюс» -3382 грн., ТОВ «Таврія-В» - 2695 грн., ДП «Фуршет Регіон» -1337 грн., ПАТ «Фуршет» - 8500 грн., МПП «Віртус» -5160 грн., ПВТП «Екстра» - 7824 грн., ТОВ «ТД Копійка» - 1760 грн., ТОВ «Бізнес Центр Черьомушки» - 2080 грн.

Оскільки під час вирішення питання правомірності зменшення суми від'ємного значення з податку на прибуток суд погодився з зауваженнями перевіряючих, крім витрат до яких додавались суми ПДВ з ТОВ «Бізнес центр Черьомушки» відображених в січні-квітні 2013р., а тому сума ПДВ 2080 грн. врахована в податковому кредиті позивачем правомірно. Як наслідок, на вказану суму оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

В акті перевірки, також, зазначено, що ТОВ «Фермер» до рядка 8 колонки «Б» сума ПДВ до податкової декларації з ПДВ за січень 2013 року включена коригуюча накладна по ПАО «Яготинський маслозавод» на суму ПДВ 15044,68 грн., яка до перевірки не надана. Проте, судом встановлено, що вказана накладна №256 від 29.12.2012р. була надана відповідачу разом із запереченнями на акт перевірки, та до реєстру виданих податкових накладних її за грудень 2012р. включили та сума була відображена в зобов'язаннях з ПДВ за грудень 2012р.

Як пояснив позивач, коли виписували в січні 2013 року іншу накладну ПАО «Яготинський маслозавод» №142 на суму ПДВ 15044,68 грн., то враховували, що на аналогічні суми зобов'язання з ПДВ були сплачені в грудні без проведення товарної операції. А відтак, суд дійшов висновку, що дана сума донарахована безпідставно.

На підставі викладеного, загальна сума грошового зобов'язання з ПДВ, яка має бути визначена в податковому повідомленні-рішенні №, повинна становити 99369 грн. основного зобов'язання та 24842 грн. за штрафними санкціями, а не 116616 грн. за основним платежем та 29154 грн. за штрафними санкціями, як це визначено ДПІ у Київському районі м.Одеси.

Податковим повідомленням-рішенням № від 18.07.2014р. позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб 1118,26 грн. (з яких 486,61 грн. за основним платежем та 631,65 грн. за штрафними санкціями) за порушення ТОВ «Фермер» п.п.14.1.54, п.п. 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.п.164.1.2 ст.164, п.167.1 ст.167, ст.167, п.168.1, п.168.4 ст.168, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок чого не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за період з липня 2012 року по грудень 2013 року у розмірі 486,61 грн.

Згідно п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.п.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Пунктом 167.1 ст.167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Відповідно до п.168.1 ст.168 ПК України оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі, якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Як пояснив представник відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції, сума штрафу складається з суми 121,65грн., яка є 25% від суми 486,61 грн. + 510 грн. (штраф за невірне відображення інформації в облікових відомостях яка не співпадає з даними Ф-1Д). Сума боргу 486,61 грн. є залишком суми заборгованості з податку на доходи фізичних осіб станом на 31.12.2012р. від суми заборгованості - 3108,68грн. за актом перевірки від 20.11.2012р. №238/21-3/2862.

Судом першої інстанції встановлено та апелянтами не спростовано, що за результатом попередньої перевірки від 20.11.2012р. вимогу зі сплати заборгованості з податку на доходи фізичних осіб ДПІ у Київському районі м. Одеси не складала та не направляла до позивача. За період з 01.10.2009 р. по 30.06.2012 р. станом на 30.06.2012р. заборгованість по заробітній платні, терміни виплати якої настав - відсутня. В таблиці зазначено, що нараховано податку 31955,41 грн., перераховано до бюджету 28846,73 грн. та залишок на 30.06.2012р. (Д-т) складає -3108,68 грн.

Оскільки заперечень до ДПІ у Київському районі м.Одеси щодо даних зауважень в акті перевірки ТОВ «Фермер» не надавало, тому у суду немає підстав ставити під сумнів висновки податкового органу, відображені в акті перевірки №1380/22-01/30612063 від 17 червня 2014 року.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційних скарг ТОВ «Фермер» та Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер» та Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.