Справа № 570/5320/14-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2015 р. м. Київ К/800/11296/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 травня 2014 року № 954 про надання дозволу на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 229 громадянам (згідно додатку №1 до рішення) загальною площею 18,102 га відповідно до детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови згідно номера земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля, пасовища) в с. Корнин.

Визнано протиправними дії Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в

с. Корнин Рівненського району у зв'язку із відсутністю вільних земель запасу.

Визнано протиправним та скасовано рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 травня 2014 року № 955 в частині відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Корнин для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Корнин у зв'язку із відсутністю вільних земель запасу.

Зобов'язано Корнинську сільську раду Рівненського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Корнин для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Корнин у зв'язку із відсутністю вільних земель запасу.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів, Корнинська сільська рада Рівненського району Рівненської області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд касаційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 травня 2014 року № 954 надано дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) 229 громадянам (згідно додатку до рішення №1) загальною площею 18,102 га, відповідно до детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови згідно номера земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля, пасовища) в с. Корнин.

Крім того, Корнинською сільською радою Рівненського району Рівненської області

21 травня 2014 року за результатами розгляду заяв громадян про надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) прийнято рішення № 955, яким відмовлено у наданні таких земельних ділянок 419 громадянам (в тому числі і ОСОБА_4.).

Вважаючи, що рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області

від 21 травня 2014 року № 954 повністю, та №955 в частині відмови у наданні земельної ділянки ОСОБА_4 є протиправними, позивач звернулась до суду з позовом про їх скасування.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 травня 2014 року № 954 повністю та № 955 в частині відмови у наданні земельної ділянки ОСОБА_4 є протиправними та суперечать вимогам чинного законодавства.

Такий висновок судів є передчасним з огляду на наступне.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

При цьому постановляючи рішення у справі в частині скасування рішення відповідача

від 21 травня 2014 року №955 щодо відмови ОСОБА_4 у наданні земельної ділянки, суди не перевірили, чи було дотримано позивачем визначений законом порядок при зверненні до відповідача із відповідною заявою.

Крім того, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Положеннями часини 2 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Разом з тим, постановляючи рішення у справі в частині скасування рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 травня 2014 року № 954, суди не залучили до участі у справі 229 громадян, прав та інтересів яких стосується оскаржене позивачем в судовому порядку рішення відповідача про надання дозволу на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 229 громадянам (згідно додатку №1 до рішення) загальною площею 18,102 га відповідно до детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови згідно номера земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля, пасовища) в с. Корнин.

Крім того, частиною 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

При цьому судами не встановлено, які саме права, свободи або інтереси позивача

порушені рішенням Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області

від 21 травня 2014 року № 954.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Згідно зі статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа - поверненню на новий розгляд суду першої інстанції для виконання вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, перевірки всіх доводів сторін і постановлення законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: