Справа № 805/2352/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Давиденко Т.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року справа №805/2352/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі №805/2352/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.05.2015 року №/2904/10/28-03-40.

Постановою Донецького окружного адміністративного суд від 21 липня 2015 року позов задоволено, внаслідок чого скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.05.2015 року №/2904/10/28-03-40.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України. Відповідач також зазначив, що виходячи з приписів п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Тобто, у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за лютий 2015 року, за результатами якої складений акт від 09.04.2015 року №123/28-03-40/00191075 та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 25.05.2015 року №/2904/10/28-03-40, яким позивачеві було збільшено суму грошового зобов'язання у сумі 9 843 182 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 921 591 грн.

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.3, п.200.4, ст. 200, п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року на рахунок платника суми 9 843 182 грн. та 555 439 грн., яка підлягає зменшенню.

При здійсненні перевірки встановлено, що відповідно до додатку № 5 до декларації та Єдиного реєстру податкових накладних до податкової декларації за лютий 2015 року включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладним, отриманих від КП «Компанія «Вода Донбасу» на суму 88 678,8 грн. та від ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» га суму 9 754 503,3 грн..

Однак, згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобов'язань КП «Компанія «Вода Донбасу» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за лютий 2015 року становить 0 грн., оскільки ними не надано податкові декларації з ПДВ за лютий 2015 року та не задекларовано свої податкові зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетним відшкодуванням є відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно п.п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною ( п.198.2 ст.198 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У п.198.6 наведеної норми визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В апеляційній скарзі, відповідача посилається на те, що актом перевірки від 09.04.2015 року №123/28-03-40-0019075 спеціалістами СДПІ встановлено наступні обставини, а саме в порушення норм податкового законодавства недекларування об'єкту оподаткування та податкові зобов'язання з ПДВ КП «Компанія «Вода Донбасу» та ПАТ «Донецькоблгаз», якими податкові накладні аз ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» не було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, згідно Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №19320808 (а.с.42) на запит від 19.05.2015 року КП «Компанія «Вода Донбасу» 04.03.2015 було зареєстровано податкову накладну від 27.02.2015 року за лютий 2015 року(а.с. 40).

Як вбачається з матеріалів справи:

- Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №19320783(а.с. 51) на запит від 19.05.2015 року підтверджується те, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» 26.02.2015 року було зареєстровано податкову накладну від 23.02.2015 року за лютий 2015 року(а.с. 49);

- Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №19320783 на запит від 19.05.2015 року (а.с. 57) підтверджується те, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» було зареєстровано податкову накладну від 24.02.2015 року (а.с. 55);

- Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №19320808 на запит від 19.05.2015 року (а.с. 64) підтверджується те, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» було зареєстровано податкову накладну від 26.02.2015 року (а.с. 62);

- Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №19320816 на запит від 19.05.2015 року (а.с. 69) підтверджується те, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» було зареєстровано податкову накладну від 28.02.2015 року (а.с. 67);

Таким чином, доводи апеляційної скарги, щодо не реєстрування контрагентами позивача податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов'язань. Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, виписані контрагентом, який на момент спірних правовідносин був зареєстрований платником ПДВ, що не спростовано відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що порушення норм податкового законодавства контрагентами позивача породжує негативні наслідки саме для цих підприємств і не може впливати на право позивача на податковий кредит. Податковий кодекс України не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку - продавцем об'єктів оподаткування, правильність відображення їх у податковому обліку та інше.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем порушення позивачем вимог п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14,п.198.6 ст.198,п.200.1,200.3, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України , а тому правомірно скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України (чинної до 01.01.2015р.), на яку посилається відповідач, встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Наведена норма не містила в собі заборони на формування платником податків податкового кредиту у разі недекларування контрагентом податкових зобов'язань, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийняті до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі №805/2352/15-а - залишите без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі №805/2352/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.В. Ястребова

Судді: Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць