Справа № 2-а-1356/10/016
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2010-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 2-а-1356/10/016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2010 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.

при секретарі Хомінській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-постової служби батальйону дорожньо-постової служби УДАІ ГУМВС України в Харківській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та рішення суб»єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.08.2010р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову АХ №213900 по справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2010 року про накладення на нього стягнення у сумі 300 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.07.2010 року інспектором ДПС БДПС УДАІ ГУМВСУ в Харківській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення АХ №270183, у якому зазначено, що 22.07.2010 року о 20-25 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул..Ак.Павлова він здійснив зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знаку №3.3.4 (Зупинку заборонено), чим порушив вимоги п.8.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Також, у вказаний день відповідачем відносно нього була складена постанова АХ №213900 в справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено стягнення у розмірі 300 грн. З винесеними відповідачем відносно нього протоколом та постановою позивач не згоден, вважає їх необґрунтованими та такими, що прийняті із порушенням діючого законодавства, оскільки протокол було складено без залучення свідків та було проігноровано його вимогу про їх залучення, чим порушено, на його погляд, його права та встановлений порядок розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Також вважав, що виносячи оскаржувану постанову безпосередньо на місці де його було зупинено відповідачем порушено вимоги ст..245 та ст..280 КУпАП. Крім того вважав, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із перевищенням наданих йому повноважень та з порушенням встановленого способу використання наданих повноважень та виконання покладених обов»язків, патрулювання здійснювалося без оформлення належних документів відповідно до положень Інструкції №1111.

Також вказав, що ПДР України він не порушував, з викладеними обставинами у протоколі не згоден, оскільки 22.07.2010 року він рухався по вул..Ак.Павлова з дотриманням правил дорожнього руху коли раптово почув хлопок з боку переднього правого колеса. Дотримуючись безпеки руху, як того вимагають ПДР, він здійснив вимушену зупинку з правого боку проїзної частини не створюючи перешкод іншим учасникам руху і ввімкнувши сигнал аварійної зупинки здійснив огляд автомобіля. Після того, як він оглянув автомобіль прибрав знак аварійної зупинки, сів в автомобіль для того, щоб продовжити рух і вимкнув сигнал аварійної зупинки і в цей час до нього підійшов відповідач та повідомив про порушення ним ПДР України в частині здійснення стоянки у забороненому місці.

Позивач у судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримує у повному обсязі (а.с.13).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.12), причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним причину неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як свідчать матеріали справи, Постановою АХ №213900 від 22.07.2010 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 300,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.9). В постанові вказується, що ОСОБА_1 22.07.2010 року о 20-25 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул..Ак. Павлова здійснив зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знаку №3.3.4 (Зупинку заборонено), чим порушив вимоги п.8.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП докази в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте судом встановлено, що виходячи із положень вищезгаданих статей КУпАП, суб'єктом оскарження при складанні протоколу та винесення оскаржуваної постанови не було виконано вимог цих статей, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи.

Крім цього, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач стверджує, що 22.07.2010 року він рухався по вул..Ак.Павлова з дотриманням правил дорожнього руху коли раптово почув хлопок з боку переднього правого колеса. Дотримуючись безпеки руху, як того вимагають ПДР, він здійснив вимушену зупинку з правого боку проїзної частини не створюючи перешкод іншим учасникам руху і ввімкнувши сигнал аварійної зупинки здійснив огляд автомобіля. Після того, як він оглянув автомобіль прибрав знак аварійної зупинки, сів в автомобіль для того, щоб продовжити рух і вимкнув сигнал аварійної зупинки і в цей час до нього підійшов відповідач та повідомив про порушення ним ПДР України в частині здійснення стоянки у забороненому місці.

Проте, відповідач до суду не надав доказів в підтвердження законності складеної Постанови.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення гарантії прав, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ч.3 ст.162 КАС України суду повноважень при прийнятті постанови та ураховуючи положення ст.293 КУпАП, суд прийшов до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-постової служби батальйону дорожньо-постової служби УДАІ ГУМВС України в Харківській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та рішення суб»єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову АХ №213900 по справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2010 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 у сумі 300 (триста) грн., провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Колесник С.А.