Справа № 22-а-159/11
Суддя: Половінкіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Чернівецької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів Міцнея В.Ф., Височанської Н.К.

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання дій неправомірними та зобов»язання здійснити виплату допомоги на оздоровлення за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2010 року,

встановила:

ОСОБА_1 у квітні 2010 року звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення.

Вказував на те, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і відповідно до ст.48 Закону України „Про статус

та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати.

Посилаючись на те, що відповідачем здійснено виплату щорічної допомоги на оздоровлення з урахуванням статей 48 та 62 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-12 ( в редакції Закону України №107-VІ

Справа №22а-159 2011 рік Головуючий у 1 інстанції Галичанський О.І.

Категорія: 57 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

від 28 грудня 2007 року „Про державний бюджет України на 2008 рік) та постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив визнати відмову управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області щодо перерахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 та 2009 роки неправомірною та стягнути з відповідача щорічну допомогу на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 та 2009 роки в сумі 11461 грн. 60 коп.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2010 року позов задоволений частково, постановлено стягнути з управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007, 2009 роки відповідно ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі мінімальних заробітних плат за відрахуванням виплачених сум.

В решті відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відповідно до ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007, 2009 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідців аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, виплачується в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати на підставі положення абзацу 7 ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Зі змісту Законів «Про Державний бюджет України на 2003 рік» від 26 грудня 2002 року №380-ІУ і наступні роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХП.

Згідно пункту 30 статті 71 «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007, N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пункту 30 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію в частині надання безпроцентних та пільгових позик абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до підпункту 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 текст статті 48 викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пунктів 24-34 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлений розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема учасникам ліквідації наслідців аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Встановлено, що управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області здійснено виплату позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомоги на оздоровлення у квітні 2004 року та березні 2005 року по 26 грн. 70 коп., у листопаді 2005 року, лютому 2007 року, січні 2008 року та січні 2009 року по 100 грн., тобто у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру допомоги позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав вищевказаних громадян.

В той же час, що стосується вимог про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки, то суд першої інстанції безпідставно залишив без уваги доводи управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог через пропущення позивачем строку звернення до суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у квітні 2010 року, проте про своє порушене право повинен був дізнатись на час отримання допомоги у розмірі меншому, ніж встановлено законом.

Позивачем отримано виплати протягом з квітня 2004 року по лютий 2007 року, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а у позові ОСОБА_1 про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки слід відмовити у зв'язку з пропуском ним строку на звернення до суду без поважних причин.

Керуючись пунктом 1 розділу ХП «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.197, 198, 200, 205, 207 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2010 року в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки скасувати.

У позові ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнати дій щодо відмови перерахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки неправомірними та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки відмовити.

В решті залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів в з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис /ОСОБА_2Ю./

Судді підписи /ОСОБА_3, ОСОБА_4К./

З оригіналом згідно: