Справа № 2-а-1654/10/16
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 2-а-1654/10/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2010 р. Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Колесник С.А. розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення дій з перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2010р. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просить визнати дії відповідача про відмову в перерахунку розміру її пенсії у відповідності з діючим законодавством України протиправними; зобов»язати відповідача у відповідності зі ст..ст.50,54,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести призначення, перерахунок та виплату її державної пенсії з 12 січня 2005 року із розрахунку не менше 6 мінімальних пенсій за віком - прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, додаткової пенсії - 50% мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та в подальшому робити перерахунок її пенсії при зміні розміру мінімальної пенсії за віком та у разі зміни групи інвалідності; стягнути на її користь недоплачені суми пенсії за період з 12 січня 2005 року по даний час.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є інвалідом 3 групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на отримання державної пенсії, розмір якої повинен бути не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої повинен складати 50 % мінімальної пенсії за віком. При цьому мінімальна пенсія за віком повинна була розраховуватись виходячи із розміру встановленому ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. В травні 2010 року вона звернулась до УПФУ в Київському районі м.Харкова із заявою про перерахунок державної пенсії з урахуванням змін в діючому законодавстві, проте в проведенні перерахунку їй було відмовлено. Вважає дії УПФУ в Київському районі м.Харкова неправомірними, оскільки у відповідності з рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані невідповідні Конституції України положення пунктів Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, згідно з яким були внесені зміни до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р.

моменту винесення даного рішення Конституційним Судом положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р., обмежуючі розмір мінімальної пенсії інвалідів, інвалідність яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, а також внесені зміни в статтю 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» втратили юридичну силу.

Законодавчо термін «мінімальна пенсія за віком» визначена в Законі України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Стаття 28 даного закону визначає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року визначено, що у «випадку збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, збільшується розмір пенсії, визначеної у відповідності зі ст..54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії, визначеної у відповідності зі ст..54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю особам, віднесеним до категорії 1,2,3;4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» №1646-У1 від 20.10.2009 року, а також статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено для осіб, які втратили працездатність у розмір: з 01.01.2010 року - 695грн., з 01.04. -706 грн., з 01.07.- 709 грн., з 01.10. - 723 грн., з 01.12. - 734 грн.

На даний час їй виплачується пенсія в розмірах, які не відповідають нормам діючого законодавства України.

В позовній заяві позивач просила розглядати справу у її відсутність (а.с.4).

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова свого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності його представника та заперечення на позов (а.с.25), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне.

Пенсія по інвалідності, яка настала у зв»язку з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи призначається на підставі ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 від 28.02.91р., а не нормами ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р.

Відповідно до ч.7 с. 54 Закону №796 - порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі цієї норми управління при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу застосовувало норми Постанови КМУ "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" від 3 січня 2002 року №1, п.б ч.1 якої визначає, що розрахунок розміру пенсії проводиться із розміру 19 грн. 91 коп.

Із положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" випливає, що мінімальний розмір пенсі'і за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12) порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а саме:

Станом на 12.01.2005р. постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" від 3 січня 2002 року № 1;

Починаючи з 28.05.08р. постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" від 28 травня 2008 року Х!!530;

Починаючи з 16.07.08р. постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" від 16 липня 2008 року №654;

01.01.08 року Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік" були внесені зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими ст.. 54 викладена наступним чином - у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках:

по 1 групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по 11 групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08р. № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу 11 "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, до 22.05.2008 року управління діяло на підставі діючої ст..54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Після винесення рішення Конституційним Судом України від 22.05.08р. управління керувалося діючими Постановами Кабінету Міністрів, що регулювали питання призначення та виплати пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особі встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач звернувся до суду 30.09.2010 року, тобто позовні вимоги до 30.03.2010 року подані з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду. Тому управління наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог що стосуються до 30.03.2010 року з причини пропуску шестимісячного строку на зверненян до суду.

Таким чином, управлінням було вчинено всіх необхідних дій для призначення та виплати пенсії на підставі діючого законодавства.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом III групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесена до 1-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією його посвідчення Серія А № 092666 від 10.06.1999р., вкладкою №6406909 до посвідчення громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 серія А №092666, від 27.11.2008 року (а.с.6) та довідкою до акту огляду МСЕК Серія ХАР-07 № 018961 від 12.11.2008р., має пільги встановлені законодавством України для інвалідів, осіб віднесених до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.9-10).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 54 Закону №796, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» № 107-УІ від 28.12.2007, тобто до 01.01.2008 року, передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-й групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до стТ50 Закону №796 особам, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин правильним та таким, що відповідають Закону №796, є те, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача такого права є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України №796, а не Постанова Кабінету Міністрів України №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також є обґрунтованим не прийняття до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону №796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено мінімальний розмір пенсії за віком.

Зі ст.ст.50, 54 Закону №796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на вищевикладене обґрунтованим буде не прийняття до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону №796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за

Враховуючи вищезазначене, вбачається, що відмова відповідача у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом є протиправною.

Суд вважає необхідним зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, враховуючи положення ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає що нараховані суми не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням втрати частини доходів.

Суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог, щодо перерахунку та виплаті в подальшому основної та додаткової пенсії, у звязку з їх безпідставністю, оскільки на теперішній час право позивача не порушене і доказів того, що воно порушуватиметься у подальшому, позивач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними, а позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 17 листопада 2005 року № 3108 - IV, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-14, 71, 155,159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобов»язання провести призначення та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах, встановлених законом, та про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного Фонду у Київському районі м.Харкова щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести перерахунок з 12.01.2005 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленому ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в десятиденний строк із дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ -