Справа № 2а/1770/4260/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/37566/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Комунального закладу «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради до виконавчої дирекції Рівненськоо обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) про визнання нечинним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати рішення №305 від 02 жовтня 2012 року про повернення неправомірно використаних коштів Фонду та застосування фінансових санкцій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і прийняти нове, яким задовольнити позов.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Фондом було проведено перевірку правильності нарахування, своєчасності сплати страхових внесків та повернення страхових коштів, використання страхових коштів у Комунальному закладі «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради, за результатами якої складено акт від 14 вересня 2012 року.

В акті від 14 вересня 2012 року зазначено, що позивачем порушено порядок використання страхових коштів Фонду по 41 листку непрацездатності на загальну суму 149091,56 грн., в тому числі наявні неправомірні витрати по 23 листках непрацездатності по вагітності та пологах на суму 144605,40 грн. та неправомірні витрати по 63 новорічних подарунках на суму 1329,30 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Фондом було винесено рішення №305 від 02 жовтня 2012 року про повернення позивачем коштів на загальну суму 225631,29 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем було неправомірно здійснено витрати на виплату 22 жінкам допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду, яких було прийнято на роботу до Сарненської ЦРЛ на умовах строкових трудових договорів, оскільки вказані договори укладалися на період відсутності основних працівників, які перебували у щорічних відпустках, на листках непрацездатності або у соціальних відпустках та при виході основного працівника на роботу дія цих договорів закінчувалася, однак, будь-яких дій щодо оформлення подальших трудових відносин із зазначеними працівниками позивачем не вчинилося. Крім того, на переконання судів позивачем не правомірно було забезпечено зазначених жінок 63-ма дитячими новорічними подарунками за рахунок коштів Фонду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, зокрема, може бути укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України визначено підставу для припинення трудового договору - закінчення його строку.

Згідно ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини - інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( далі - Закон №2240) визначено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати внаслідок вагітності та пологів за рахунок коштів Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності.( ч.1 ст.38 Закону №2240 )

Частиною 2 статті 53 Закону №2240 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, пунктом 10 якого встановлено, що розрахунок допомоги по вагітності та пологах визначається виходячи з посадового окладу, встановленого працівникові на момент настання страхового випадку.

Колегія суддів вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності рішення відповідача №305 від 02 жовтня 2012 року з огляду на те, що Комунальним закладом «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради всупереч викладеним вимогам трудового законодавства України не було здійснено звільнення жінок на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП, не проведено подальше їх працевлаштування та не встановлено цим особам розміри посадового окладу.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують, а тому і підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Комунального закладу «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман