Справа № 2а-5877/11/1370
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/33382/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій незаконними та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :
У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі належного речового майна та зобов`язати того прийняти рішення про виплату йому грошової компенсації, замість належних предметів форменого обмундирування, що підлягало видачі у сумі 3045,32 грн.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року позов задоволено.
Визнано протиправними (незаконними) дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.
Стягнуто з відповідача на користь позивача 3045,32 грн. грошової компенсації за неотримане речове майно.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову.
В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення цього суду та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року .
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України і наказом КВВ МВС України від 26 грудня 2008 року №114 о/с звільнений з військової служби у запас за п. «А» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом №265 від 31 грудня 2008 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Після звільнення з військової служби позивач грошової компенсації замість речового майна не отримував.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно до моменту набуття чинності Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», тобто до 11 березня 2000 року, та за період, починаючи з дати набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, оскільки відповідач порушував терміни забезпечення позивача речовим майном під час проходження військової служби і не виплатив йому грошову компенсацію за неотримане речове майно при звільненні.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент звернення позивача для отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року; далі Закон №2011-ХІІ) не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Згідно статті 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року №1459-ІІI дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 3 листопада 2006 року №328-V ст. 9 Закону №2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення ч. 2 ст. 9-1 Закону №2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Отже, на момент звернення позивача для отримання грошової компенсації замість речового майна Закон №2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, застосуванню не підлягає, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.
У зв`язку з наведеним колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови позивачу у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.
Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2013 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман