Справа № 750/686/15-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/686/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лямзіна Н.Ю. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та положення ст. 197 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 2а/2506/685/12, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 20.12.2013 року, про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради здійснити ОСОБА_3 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум.

Відповідно до відомостей, викладених у позовній заяві, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 було проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення суду. Рішення суду виконано частково в частині перерахунку пенсії.

Проте виплата коштів не здійснена боржником у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів.

24.12.2014 року державним виконавцем було винесено постанову, яка є предметом оскарження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Підставою для прийняття зазначеного рішення стало невиконання судового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якого видано виконавчий лист № 2а/2506/685/12 від 20.12.2013 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є обґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів виконання та поважності причин невиконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова у встановлений державним виконавцем строк.

Колегія суддів погоджується з даним висновку суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст.19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В силу ч.ч.2, 5 ст.25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ст. 27 Закону № 606-XIV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У відповідності до ч.ч.1, 4, 5 ст.41 Закону № 606-XIV (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно пп.3.13.1 п.3.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк. Про розмір витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець відповідно до розрахунку витрат, наданого фінансовою службою відповідного головного управління юстиції, складає акт про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. у відповідності до ст. 41 Закону № 606-XIV було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №41349911 в сумі 119,12 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено дотримання ним вимог ст. 41 Закону № 606-XIV при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №41349911, тому оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Позивачем не надано доказів щодо неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження, не надано доказів поважності причин невиконання виконавчого документу у встановлений державним виконавцем строк, а також не надано доказів щодо порушення старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. норм Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, посилання апелянта на п.4.15.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки на час винесення оскаржуваної постанови вищезазначена Інструкція втратила чинність, натомість пп.3.13.1 п.3.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, яка діє на даний час, не передбачено зазначення в акті документів, якими підтверджуються перелік та суми витрат, пов'язаних з проведення виконавчих дій, з доданням таких документів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної ради у м. Чернігові залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.