Справа № 825/2375/14
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/59197/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Гончар Л.Я., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Дахно Артема Миколайовича

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

14.07.2014р. до суду з позовом про визнання незаконними дій державного реєстратора Дахно А.М. щодо відмови в державній реєстрації нерухомого майна та зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію звернулася ОСОБА_3 Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що держреєстратор неправомірно відмовив у реєстрації житлового будинку, оскільки рішенням суду за нею було визнано право власності, а отже прийняття в експлуатацію цього будинку не потрібно. Посилаючись на незаконні дії держреєстратора, просила задовольнити позов.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів, ОСОБА_3 звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та задовольнити позов. При цьому скаржник зазначив, що судами зроблено помилковий висновок про необґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях відповідач вважає рішення судів законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22.11.2013р. у справі №728/3237/13-ц за позивачем, як спадкоємцем ОСОБА_5, визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

4.02.2014р. ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію за нею права власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням держреєстратора від 2.02.2014р. позивачу відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок у зв'язку з неприйняттям житлового будинку в експлуатацію.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 (далі Порядок №868).

Частиною 13 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обумовлено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 49 Порядку №868 для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Частина 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також містить застереження, відповідно до якого якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Оскільки з наданих державному реєстратору документів вбачається, що домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1, після реєстрації його в органах БТІ та прийняті в експлуатацію, було реконструйовано та після завершення реконструкції не введено в експлуатацію, державним реєстратором обґрунтовано та у відповідності до приписів чинного законодавства прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності на житловий будинок.

Доводи касаційної скарги правильність застосування норм матеріального та процесуального парова не спростовують, ґрунтуються не направленому тлумаченні чинного законодавства та не дають підстав для скасування чи зміни судових рішень.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222,223,224,230,232,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

Л. Я. Гончар

В.Ф. Мороз