Справа № 2-а-1438/10
Суддя: Волчек О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1438/10/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2010 року Суддя Купянського міськрайонного суду Харківської області Волчек О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Купянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду країни в Куп'янському районі Харківської області, в якому просить 1) визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області; 2) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком з 13.01.2005 -26.09.2007 роки ; 3) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 18.12.2009 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід другої групи, захворювання пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Між тим, відповідач необгрунтовано відмовив йому у такому перерахунку.

Під час підготовки справи до судового розгляду позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Від Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач просить суд розглянути справу без участі їх представника і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» на які посилається позивач, мінімальний розмір пенсії за віком при наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб які втратили працездатність. Ч. З ст. 28 вищенаведеного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки позивач отримував пенсію на підставі ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то відповідно до положень ч. 4 ст. 54 цього Закону, порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, вважає відповідач, сам Кабінет Міністрів України, своїми нормативно-правовими актами, визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету. Крім того, відповідач, вказує, що позивач раніше вже звертався з аналогічним позовом до суду, тобто знав про порушення свого права, а тому пропустив строк звернення до суду з позовом і заявлені ним вимоги не відповідають цьому строку, який згідно ст. ст. 99 КАС України складає 6-ть місяців. Також відповідач не погоджується з вимогами позивача в частині зобовязання у подальшому проводити перерахунок пенси, так як це неможливо, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2010 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 13.01.2005 року по 26.09.2007 року та з 18.12.2009 року по 05.04.2010 року був залишений без розгляду, у звязку з пропуском звернення до адміністративного суду.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, суддею встановлено наступне.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , є інвалідом 2 групи. Інвалідність позивача пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсі, на що отримав відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист ,що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації також конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визнання категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Засяй України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон № 796).

В силу ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 5, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'я яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону № 796, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007 р., зміни якого Рішенням Конституційного Суд України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 були визнані неконституційними, тобто до 01.01.2 року, було передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлені зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2- й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796 особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, які і інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, д розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Частиною 4 ст. 54 цього ж Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р. має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме закони підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії і розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоди заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача такого праві визначальним для вирішення вказаного спору, крім того це право гарантується ч. 2 ст. - Конституції України.

Тому суд вважає посилання відповідача на те, що КМУ, своїми нормативно-правовими актам і визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету, безпідставними. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно - правого акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону № 796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не означає, що останній встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом.

Зі ст.ст. 50, 54 Закону № 796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченим ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. У зв'язку з чим суд не бере до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону № 796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом , підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1,2, 3, категорії та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Щодо позовних вимог позивача про доплату пенсії за період починаючи з 06.04.2010 року.

Згідно ч.4 ст.46 Бюджетного Кодексу України до прийняття закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період податки, збори (обовязкові платежі) та інші надходження справляються відповідно до закону про Державний бюджет України на попередній бюджетний період та інших нормативно-правових актів.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом «Про Державний бюджет України» і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» статті 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у новій редакції не викладені та їх дію не зупинено.

Згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» з 01.01.2010 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає 695 грн., з 01.04.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року - 709 грн., з 01.10.2010 року - 723 грн., з 01.12.2010 року - 734 грн.

Згідно наданих довідок про фактично виплачені позивачу суми ( а.с.4-5) за період з січня по вересень місяць включно 2010 року йому виплачувалось щомісячно мінімальний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону № 796 - 1701,91 грн. щомісяця, а також додаткова пенсія згідно ст. 50 цього ж Закону - по 139,00 грн. щомісяця. Аналогічним чином позивачу повинні були проводити виплати за жовтень-грудень 2010 року. На підставі вищевикладеного, судця прийшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що оскількипозивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, вимоги позивача про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати пенсії у повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наели чинного правового регулювання, а ця частина вимог спрямована на майбутнє зобов'язання відповідача вчиняти дії у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було, крім того суд не врахувати та встановити обставини як можуть будуть в майбутньому (зміна законодавства тощо).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносин виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України к сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність ріні дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірні свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не були надані докази правомірності своїх дій щодо правильності нарахувань; виплати позивачу пенсії, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 64, 124, 152 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» з _ 20.10.2009 року № 1646-ГУ, ст.ст. 49,50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік», ст.ст. 11, 71, 99, 122, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянськом; районі Харківської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 06.04.2010 року по 30.12.2010 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даної постанови.

Справа № 2-а-1438/10/2023

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2010 року Суддя Купянського міськрайонного суду Харківської області Волчек О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Купянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду країни в Куп'янському районі Харківської області, в якому просить 1) визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області; 2) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком з 13.01.2005 -26.09.2007 роки ; 3) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 18.12.2009 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід другої групи, захворювання пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Між тим, відповідач необгрунтовано відмовив йому у такому перерахунку.

Під час підготовки справи до судового розгляду позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Від Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач просить суд розглянути справу без участі їх представника і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» на які посилається позивач, мінімальний розмір пенсії за віком при наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб які втратили працездатність. Ч. З ст. 28 вищенаведеного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки позивач отримував пенсію на підставі ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то відповідно до положень ч. 4 ст. 54 цього Закону, порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, вважає відповідач, сам Кабінет Міністрів України, своїми нормативно-правовими актами, визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету. Крім того, відповідач, вказує, що позивач раніше вже звертався з аналогічним позовом до суду, тобто знав про порушення свого права, а тому пропустив строк звернення до суду з позовом і заявлені ним вимоги не відповідають цьому строку, який згідно ст. ст. 99 КАС України складає 6-ть місяців. Також відповідач не погоджується з вимогами позивача в частині зобовязання у подальшому проводити перерахунок пенси, так як це неможливо, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2010 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 13.01.2005 року по 26.09.2007 року та з 18.12.2009 року по 05.04.2010 року був залишений без розгляду, у звязку з пропуском звернення до адміністративного суду.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, суддею встановлено наступне.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , є інвалідом 2 групи. Інвалідність позивача пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсі, на що отримав відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист ,що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації також конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визнання категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Засяй України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон № 796).

В силу ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 5, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'я яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону № 796, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007 р., зміни якого Рішенням Конституційного Суд України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 були визнані неконституційними, тобто до 01.01.2 року, було передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлені зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2- й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796 особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, які і інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, д розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Частиною 4 ст. 54 цього ж Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р. має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме закони підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії і розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоди заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача такого праві визначальним для вирішення вказаного спору, крім того це право гарантується ч. 2 ст. - Конституції України.

Тому суд вважає посилання відповідача на те, що КМУ, своїми нормативно-правовими актам і визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету, безпідставними. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно - правого акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону № 796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не означає, що останній встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом.

Зі ст.ст. 50, 54 Закону № 796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченим ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. У зв'язку з чим суд не бере до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону № 796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом , підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1,2, 3, категорії та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Щодо позовних вимог позивача про доплату пенсії за період починаючи з 06.04.2010 року.

Згідно ч.4 ст.46 Бюджетного Кодексу України до прийняття закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період податки, збори (обовязкові платежі) та інші надходження справляються відповідно до закону про Державний бюджет України на попередній бюджетний період та інших нормативно-правових актів.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом «Про Державний бюджет України» і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» статті 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у новій редакції не викладені та їх дію не зупинено.

Згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» з 01.01.2010 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає 695 грн., з 01.04.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року - 709 грн., з 01.10.2010 року - 723 грн., з 01.12.2010 року - 734 грн.

Згідно наданих довідок про фактично виплачені позивачу суми ( а.с.4-5) за період з січня по вересень місяць включно 2010 року йому виплачувалось щомісячно мінімальний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону № 796 - 1701,91 грн. щомісяця, а також додаткова пенсія згідно ст. 50 цього ж Закону - по 139,00 грн. щомісяця. Аналогічним чином позивачу повинні були проводити виплати за жовтень-грудень 2010 року. На підставі вищевикладеного, судця прийшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що оскількипозивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, вимоги позивача про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати пенсії у повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наели чинного правового регулювання, а ця частина вимог спрямована на майбутнє зобов'язання відповідача вчиняти дії у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було, крім того суд не врахувати та встановити обставини як можуть будуть в майбутньому (зміна законодавства тощо).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносин виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України к сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність ріні дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірні свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не були надані докази правомірності своїх дій щодо правильності нарахувань; виплати позивачу пенсії, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 64, 124, 152 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» з _ 20.10.2009 року № 1646-ГУ, ст.ст. 49,50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік», ст.ст. 11, 71, 99, 122, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянськом; районі Харківської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 06.04.2010 року по 30.12.2010 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даної постанови.

Справа № 2-а-1438/10/2023

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2010 року Суддя Купянського міськрайонного суду Харківської області Волчек О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Купянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду країни в Куп'янському районі Харківської області, в якому просить 1) визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області; 2) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком з 13.01.2005 -26.09.2007 роки ; 3) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 18.12.2009 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід другої групи, захворювання пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Між тим, відповідач необгрунтовано відмовив йому у такому перерахунку.

Під час підготовки справи до судового розгляду позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Від Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач просить суд розглянути справу без участі їх представника і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» на які посилається позивач, мінімальний розмір пенсії за віком при наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб які втратили працездатність. Ч. З ст. 28 вищенаведеного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки позивач отримував пенсію на підставі ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то відповідно до положень ч. 4 ст. 54 цього Закону, порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, вважає відповідач, сам Кабінет Міністрів України, своїми нормативно-правовими актами, визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету. Крім того, відповідач, вказує, що позивач раніше вже звертався з аналогічним позовом до суду, тобто знав про порушення свого права, а тому пропустив строк звернення до суду з позовом і заявлені ним вимоги не відповідають цьому строку, який згідно ст. ст. 99 КАС України складає 6-ть місяців. Також відповідач не погоджується з вимогами позивача в частині зобовязання у подальшому проводити перерахунок пенси, так як це неможливо, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2010 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 13.01.2005 року по 26.09.2007 року та з 18.12.2009 року по 05.04.2010 року був залишений без розгляду, у звязку з пропуском звернення до адміністративного суду.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, суддею встановлено наступне.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , є інвалідом 2 групи. Інвалідність позивача пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсі, на що отримав відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист ,що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації також конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визнання категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Засяй України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон № 796).

В силу ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 5, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'я яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону № 796, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007 р., зміни якого Рішенням Конституційного Суд України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 були визнані неконституційними, тобто до 01.01.2 року, було передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлені зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2- й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796 особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, які і інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, д розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Частиною 4 ст. 54 цього ж Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р. має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме закони підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії і розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоди заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача такого праві визначальним для вирішення вказаного спору, крім того це право гарантується ч. 2 ст. - Конституції України.

Тому суд вважає посилання відповідача на те, що КМУ, своїми нормативно-правовими актам і визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету, безпідставними. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно - правого акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону № 796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не означає, що останній встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом.

Зі ст.ст. 50, 54 Закону № 796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченим ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. У зв'язку з чим суд не бере до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону № 796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом , підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1,2, 3, категорії та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Щодо позовних вимог позивача про доплату пенсії за період починаючи з 06.04.2010 року.

Згідно ч.4 ст.46 Бюджетного Кодексу України до прийняття закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період податки, збори (обовязкові платежі) та інші надходження справляються відповідно до закону про Державний бюджет України на попередній бюджетний період та інших нормативно-правових актів.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом «Про Державний бюджет України» і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» статті 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у новій редакції не викладені та їх дію не зупинено.

Згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» з 01.01.2010 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає 695 грн., з 01.04.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року - 709 грн., з 01.10.2010 року - 723 грн., з 01.12.2010 року - 734 грн.

Згідно наданих довідок про фактично виплачені позивачу суми ( а.с.4-5) за період з січня по вересень місяць включно 2010 року йому виплачувалось щомісячно мінімальний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону № 796 - 1701,91 грн. щомісяця, а також додаткова пенсія згідно ст. 50 цього ж Закону - по 139,00 грн. щомісяця. Аналогічним чином позивачу повинні були проводити виплати за жовтень-грудень 2010 року. На підставі вищевикладеного, судця прийшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що оскількипозивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, вимоги позивача про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати пенсії у повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наели чинного правового регулювання, а ця частина вимог спрямована на майбутнє зобов'язання відповідача вчиняти дії у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було, крім того суд не врахувати та встановити обставини як можуть будуть в майбутньому (зміна законодавства тощо).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносин виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України к сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність ріні дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірні свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не були надані докази правомірності своїх дій щодо правильності нарахувань; виплати позивачу пенсії, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 64, 124, 152 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» з _ 20.10.2009 року № 1646-ГУ, ст.ст. 49,50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік», ст.ст. 11, 71, 99, 122, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянськом; районі Харківської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 06.04.2010 року по 30.12.2010 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даної постанови.

Справа № 2-а-1438/10/2023

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2010 року Суддя Купянського міськрайонного суду Харківської області Волчек О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Купянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду країни в Куп'янському районі Харківської області, в якому просить 1) визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області; 2) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком з 13.01.2005 -26.09.2007 роки ; 3) зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі здійснити йому перерахунок нарахування та виплатити основну державну пенсію з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ,в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положення ст..50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 18.12.2009 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід другої групи, захворювання пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Між тим, відповідач необгрунтовано відмовив йому у такому перерахунку.

Під час підготовки справи до судового розгляду позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить суд його задовольнити у повному обсязі.

Від Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач просить суд розглянути справу без участі їх представника і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» на які посилається позивач, мінімальний розмір пенсії за віком при наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб які втратили працездатність. Ч. З ст. 28 вищенаведеного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки позивач отримував пенсію на підставі ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то відповідно до положень ч. 4 ст. 54 цього Закону, порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, вважає відповідач, сам Кабінет Міністрів України, своїми нормативно-правовими актами, визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету. Крім того, відповідач, вказує, що позивач раніше вже звертався з аналогічним позовом до суду, тобто знав про порушення свого права, а тому пропустив строк звернення до суду з позовом і заявлені ним вимоги не відповідають цьому строку, який згідно ст. ст. 99 КАС України складає 6-ть місяців. Також відповідач не погоджується з вимогами позивача в частині зобовязання у подальшому проводити перерахунок пенси, так як це неможливо, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2010 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 13.01.2005 року по 26.09.2007 року та з 18.12.2009 року по 05.04.2010 року був залишений без розгляду, у звязку з пропуском звернення до адміністративного суду.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, суддею встановлено наступне.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , є інвалідом 2 групи. Інвалідність позивача пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсі, на що отримав відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист ,що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації також конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визнання категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Засяй України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон № 796).

В силу ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 5, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'я яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону № 796, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007 р., зміни якого Рішенням Конституційного Суд України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 були визнані неконституційними, тобто до 01.01.2 року, було передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлені зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2- й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796 особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, які і інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, д розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Частиною 4 ст. 54 цього ж Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 р. має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме закони підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії і розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоди заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача такого праві визначальним для вирішення вказаного спору, крім того це право гарантується ч. 2 ст. - Конституції України.

Тому суд вважає посилання відповідача на те, що КМУ, своїми нормативно-правовими актам і визначає конкретний розмір пенсії, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які виплачуються за рахунок державного бюджету, безпідставними. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно - правого акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону № 796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не означає, що останній встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом.

Зі ст.ст. 50, 54 Закону № 796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченим ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. У зв'язку з чим суд не бере до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону № 796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом , підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1,2, 3, категорії та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Щодо позовних вимог позивача про доплату пенсії за період починаючи з 06.04.2010 року.

Згідно ч.4 ст.46 Бюджетного Кодексу України до прийняття закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період податки, збори (обовязкові платежі) та інші надходження справляються відповідно до закону про Державний бюджет України на попередній бюджетний період та інших нормативно-правових актів.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом «Про Державний бюджет України» і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» статті 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у новій редакції не викладені та їх дію не зупинено.

Згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» з 01.01.2010 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає 695 грн., з 01.04.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року - 709 грн., з 01.10.2010 року - 723 грн., з 01.12.2010 року - 734 грн.

Згідно наданих довідок про фактично виплачені позивачу суми ( а.с.4-5) за період з січня по вересень місяць включно 2010 року йому виплачувалось щомісячно мінімальний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону № 796 - 1701,91 грн. щомісяця, а також додаткова пенсія згідно ст. 50 цього ж Закону - по 139,00 грн. щомісяця. Аналогічним чином позивачу повинні були проводити виплати за жовтень-грудень 2010 року. На підставі вищевикладеного, судця прийшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що оскількипозивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, вимоги позивача про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати пенсії у повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наели чинного правового регулювання, а ця частина вимог спрямована на майбутнє зобов'язання відповідача вчиняти дії у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було, крім того суд не врахувати та встановити обставини як можуть будуть в майбутньому (зміна законодавства тощо).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносин виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України к сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність ріні дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірні свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не були надані докази правомірності своїх дій щодо правильності нарахувань; виплати позивачу пенсії, тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 64, 124, 152 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» з _ 20.10.2009 року № 1646-ГУ, ст.ст. 49,50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік», ст.ст. 11, 71, 99, 122, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати провести перерахунок пенсії та виплату заборгованості згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині вимог за період починаючи з 06.04.2010 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянськом; районі Харківської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 06.04.2010 року по 30.12.2010 року, з урахуванням фактично проведених виплат.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даної постанови.

Суддя О.О.Волчек