Справа № 398/978/14-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"23" вересня 2015 р. м. Київ К/800/31632/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області (далі - УПФ) на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2014 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року,-

встановив:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, частково задоволено позов ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії. Визнано неправомірною бездіяльність УПФ щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 підвищення пенсії за віком як дитині війни за період з 22.06.2010 по 09.07.2010. Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок та провести виплату підвищення пенсії ОСОБА_4 як особі, яка має статус дитини війни, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат, починаючи з 22.06.2010 по 09.07.2010. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05.03.2013 на підставі вказаних рішень видано виконавчий лист з примусового виконання судового рішення.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 24.12.2013 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа, в якому УПФ запропоновано самостійно виконати рішення суду в строк до 30.12.2013.

У лютому 2014 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року, подання задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист № 2а-1073/2011 від 05.03.2013 Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про зобов'язання УПФ здійснити перерахунок та провести виплату підвищення пенсії позивачу як особі, що має статус дитини війни, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплат, що вже були здійснені, починаючи з 22.06.2010 по 09.07.2010, шляхом стягнення з УПФ на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 95,89 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій про зміну способу і порядку виконання рішення суду, УПФ звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_4, посилаючись на законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, просить залишити їх без змін.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, та, як наслідок, з необхідності зміни порядку та способу виконання судового рішення.

Проте, з таким висновком погодитись неможливо з огляду на наступне.

Із конститутивних ознак норм частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України в поєднанні з адміністративними правовими нормами статей 6, 105, 162 цього Кодексу випливає, що вони гарантують право особи на звернення за захистом їх порушених прав, свобод чи інтересів суб'єктами владних повноважень і визначають підстави, форми та способи захисту цих прав.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Нормами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Встановлено, що на виконання постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2011 року УПФ здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії за період з 22.06.2010 по 09.07.2010 в сумі 95,89 грн. Однак, в зв'язку з ненадходженням до відповідача відповідних коштів із Державного бюджету, вказана сума позивачу не виплачена.

Встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум державної та додаткової пенсій буде здійснена УПФ після надходження відповідних сум із Державного бюджету.

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_4 на підвищення до пенсії як особі, яка має статус дитини війни, передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», прийняв постанову про зобов'язання УПФ нарахувати та виплатити підвищення до пенсії в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належного ОСОБА_4 підвищення до пенсії за спірний період судами не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену суму підвищення до пенсії на стягнення конкретної суми такого підвищення, суд змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання УПФ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати, є незаконною.

За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили певні норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230, 231, 236 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області - задовольнити.

Скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2014 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року.

Відмовити головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: