Справа № 820/496/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/26571/15,К/800/30522/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Калашнікової О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства „Реал Банк" та Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі №820/496/15 за позовом публічного акціонерного товариства „Реал Банк" до Директора Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1, Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконними та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Реал Банк", звернулося в суд з позовом до Директора Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1, Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просило: визнати незаконним та скасувати рішення №52/04-02-1591 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 23 жовтня 2014 року; визнати незаконним та скасувати рішення № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" накладення штрафів на неплатоспроможний банк забороняється.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 р. позовні вимоги задоволені частково. Визнане незаконним та скасоване рішення Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015р., винесене відносно публічного акціонерного товариства „Реал Банк". В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року скасована постанова Харківського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року та прийнята нова, якою позовні вимоги задоволені частково. Визнане незаконним та скасоване рішення Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015р. Визнане незаконним та скасоване рішення Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 52/04-02-1591 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 23.10.2014 року в частині застосування фінансової санкції в розмірі 611,10 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду публічне акціонерне товариство „Реал Банк" та Луганське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять: публічне акціонерне товариство „Реал Банк" скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову; Луганське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності просить відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ „Реал Банк" просить залишити без задоволення касаційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Правління НБУ № 295 від 21.05.2014 р. була відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура ліквідації ПАТ „Реал Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2014 р. № 34 призначена уповноважена особа на ліквідацію ПАТ „Реал Банк".

У зв'язку з ліквідацією ПАТ „Реал Банк" та безпосередньо з закриттям філіалу Лисичанською міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була проведена позапланова перевірка позивача, результати якої відображені в акті № 349 від 23.10.2014 р.

Перевіркою було встановлене порушення п.14 постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266 „Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням". За результатами вказаної перевірки 23.10.2014 року було винесене рішення № 52/04-02-1591, на яке ПАТ „Реал Банк" подав відповідні заперечення №479/01 від 31.10.2014 р.

За результатами розгляду скарги Лисичанською міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесене рішення № 04-02-1651 від 19.11.2014 р., яким скарга була відхилена, а відповідне рішення від 23.10.2014 р. № 52/04-02-1591 було залишене без змін.

Крім того, у зв'язку з несвоєчасним поверненням коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Лисичанською міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесене рішення №1/04-02-17 від 13.01.2015 р., яким на підставі п. 6 ч.1.ст. 28, ч.1 ст.30 Закону України № 2240-III до ПАТ „Реал Банк" були застосовані фінансові санкції в загальній сумі 307,77 грн., що складалися з суми штрафу 10% від суми несвоєчасно повернених коштів в розмірі 183,33 грн., та пені 0,1 % від суми несвоєчасно повернутих коштів в розмірі 124,44 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково та відмовляючи у задоволенні іншої частини позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність своїх дій при винесенні рішення №52/04-02-1591 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 23 жовтня 2014 року та не довів правомірність прийняття рішення № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015 року.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин нормативно-правові акти, на які посилався відповідач при винесенні оскаржуваних рішень, були нечинними, тому дані рішення, за винятком рішення №52/04-02-1591 від 23.10.2014 року в частині нарахування основної суми платежу у розмірі 1222,20 грн., підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Щодо рішення відповідача №52/04-02-1591 від 23.10.2014 року, то дане рішення прийняте відповідачем на підставі статей 21, 22, п.6 ч.1 статті 28, статті 30 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" за порушення п.14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. №1266.

Відповідно до статті 21 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення провадження у справі про банкрутство страхувальника-роботодавця страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, повертаються до районної, міжрайонної, міської виконавчої дирекції відділення Фонду, яка в подальшому забезпечує надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Фінансування такого страхувальника виконавчою дирекцією відділення Фонду припиняється.

Статтею 22 зазначеного Закону передбачено, що страхувальники, інші отримувачі коштів Фонду зобов'язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього Закону.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 28 Закону страховик має право накладати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства.

Статтею 30 Закону визначено, що страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів. Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Судами встановлено, що позивач фактично не заперечував проти факту наявності встановлених в акті Фонду порушень, а лише зазначив, що дана сума може бути повернута виключно в рамках ліквідаційної процедури банку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач правомірно виніс рішення в частині нарахування основної суми платежу у розмірі 1222,20 грн.

Щодо застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 611,10 грн., то судами встановлені такі обставини.

Постановою Правління НБУ №295 від 21.05.2014 року відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура ліквідації ПАТ „Реал Банк".

Відповідно до статті 77 Закону України „Про банки і банківську діяльність" фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно ст.36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Статтею 43 Закону передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що посилання на норми Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є помилковими, оскільки відповідно до статті 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дія Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на банки не поширюється.

Таким чином, рішення відповідача №52/04-02-1591 від 23.10.2014 р. підлягає скасуванню в частині накладення штрафних санкцій у розмірі 611,10 грн.

Щодо рішення відповідача №1/04-02-17 від 13.01.2015 р., то колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

З 01.01.2015 р. Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" втратив чинність на підставі Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" № 77-VIII від 28.12.2014 р.

Оскільки момент припинення дії нормативно-правового акту є моментом втрати його юридичної сили, то за таких обставин він не може бути застосований, оскільки Фонд взагалі за таких обставин не має відповідних повноважень на нарахування фінансових санкцій, а тому спірне рішення № 1/04-02-17 є незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства „Реал Банк" та Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: