Справа № 2-а-219/10
Суддя: Соколова К. А.
Дата ухвалення: 2010-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.10 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Соколова КА., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області про перерахунок пенсії,

встановив:

12.02.2010року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив зобовязати відповідача підвищити йому розмір пенсії на 12 % відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 починаючи з 13 травня 2008 року та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2,5 рази починаючи з 13 травня 2008 року та провести відповідні виплати; зобовязати відповідача встановити підвищення до пенсії як інваліду армії, прирівняному до інваліда війни III групи відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту» в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 13 травня 2008 року та провести відповідні виплати; зобовязати відповідача і в наступні роки проводити нарахування та виплату пенсії виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання нарахування та виплат; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому пенсії виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком.

29.03.2010року позивач доповнив свої позовні вимоги та просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо невиконання починаючи з 01 січня 2010 року положень Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646-УІ щодо розрахунку та виплати пенсії (основної пенсії, додаткової пенсії, підвищення до пенсії) відповідно до положень стаття 1 цього Закону такою, що не відповідає вимогам законодавства; зобов»язати відповідача починаючи з 01 січня 2010 року проводити розрахунок та виплату пенсії (основної пенсії, додаткової пенсії, підвищення до пенсії) з законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного статтею 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646- VI.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом III групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обовязків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 13.07.2004 року, починаючи з 13 травня 2008 року, він має право на збільшення розміру пенсії на 12 %, а починаючи з 13 травня 2008 року на збільшення розміру пенсії у 2,5 рази відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також, як інвалід війни, починаючи з 13 травня 2008 року, він, як інвалід III групи, має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.03.2009 року були часткового задоволені позовні вимоги позивача, а саме зобов»язано Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити йому перерахунок пенсії по інвалідності з 13 травня 2008 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50відсотків мінімальної пенсії за віком. Зобов»язано Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області проводити нарахування та виплату пенсій виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2009 року постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 23.03.2009 року скасовано та

прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме зобов»язано Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районні Харківської області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 Закону Україні «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з розрахунку основної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 22.05.2008 року. При цьому Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області проводити розрахунок пенсії з розміру прожиткового мінімуму, встановленого з 01 листопада 2009 року в розмірі - 573 грн. і по теперішній час, керуючись постановою КМУ. Чим порушено його права так як відповідно до ст. 46 Конституції України та ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії встановлено на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В судове засідання позивач не з»явився, але позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, адміністративний позов підтримає та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення за змістом яких позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу без участі представника Управління Пенсійного фонду у Балаклійському районі Харківської області.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що позивач дійсно перебуває на обліку в Управлінні та з 13.05.2008 року отримує пенсію по інвалідності III групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідач вважає, що порушень при призначенні позивачу пенсії з боку Управління не має. Розмір пенсії, яку отримує позивач, відповідає чинному законодавству.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 13.07.2004 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 01.09.2004 року мінімальний розмір пенсії було збільшено на 12 % - 19,91X6X1,12

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з

01.01.2006року було збільшено розмір пенсії у 2,5 рази - 19,91X6X1,12X2,5. Зазначеною постановою встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів III групи - 467 грн.

Також відповідачу незрозуміла вимога позивача, щодо проведення перерахунку пенсії щодо підвищення до пенсії інваліду війни 3 групи - 200 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальної захисту» починаючи з 13.05.2008 року, так як посвідчення інваліда війни 3 групи видане позивачу 17 травня 2008 року.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту » від 05.10.2005 року № 2939-ІУ, який набрав чинності з

01.01.2006року ч. 4 ст. 13 викладено в такій редакції «інвалідам війни пенсії або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується інвалідам 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також відповідач вказує на пропущення позивачем строку для звернення до адміністративного суду.

Врахувавши думку позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом III групи І категорії і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії Є № 075890 від 17 травня 2008 року та є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідками серії ХАР-06 № 001822 від 15.05.2008 року, серії ХАР-07 № 018538 від 15.05.2008 року, посвідченням серії А № 126352 від 29.05.2008 року та вкладкою до посвідчення № 640320с від 29 травня 2008 року (а.с. 6-9 ).

Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2009 року позивач одержує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з розрахунку основної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.І ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку зі втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до вищенаведеної статті в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності -10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 % мінімальної пенсії за віком, інвалідам II групи - 75% мінімальної пенсії за віком, інвалідам III групи - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення основної та додаткової пенсії, особам, щодо яких встановлено звязок Чорнобильською катастрофою, визначено мінімальну пенсію за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України.

Також ст.54 вищезазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 № 3108-ІУ - відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.З ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 05.10.2006 року встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно вимог частини 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу 3 статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії - це встановлені соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожитковою мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основнних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч.І ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в Законі «Про державний бюджет України) відповідний рік.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, зазначених в статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 26.12.2007 року на 2008 рік був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн. з 1 жовтня - 498 грн.

Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» на 2009 рік затверджено прожитковий мінімум на одну особу для тих, що відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто - 498 грн..

Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України.

Оскільки станом на 15.04.2010 року Закон України «Про державний бюджет на 2010 рік не прийнятий, то відповідач при нарахуванні позивачу основної та додаткової пенсії діє виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком.

Що стосується позовних вимог щодо зобовязання відповідача здійснити позибл підвищення розміру пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 починаючи з 13 травня 2008 року та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 у 2,5 рази, починаючи з 13 травня 2008 року та провести відповідні виплати, то зазначені вимоги не підлягають задоволення, оскільки згідно п.6 ч. 1 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Таким чином застосуванню підлягає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну сил в Постанови Кабінету Міністрів України № 894 та № 1293.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії як інваліду армії, прирівняного до інваліда війни, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, що була чинною до 01.01.2006 року, передбачено, що інвалідам війни пенсії підвищуються у таких розмірах: інвалідам І групи - у розмірі 400 % мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 % мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року ч.4 ст. 13 Закону викладено в новій редакції: «інвалідам війни пенсії або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується інвалідам І групи - у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам II групи - у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам III групи - у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Таким чином, позивач, як інвалід війни III групи, не має право отримання на підвищення пенсії у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, оскільки з 01.01.2006 року було встановлено новий розмір підвищення до пенсії.

Щодо захисту права позивача на отримання в майбутньому пенсії відповідно до змін діючого законодавства і встановлення нових прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб на день фактичного виконання нарахування виплат суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

З положень ст.2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

У звязку з цим, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії в майбутньому у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій, і тому суд відмовляє у задоволенні зазначеної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18, 71, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 23 Бюджетного Кодексу України, ст.ст.8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-УІ,-

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області про перерахунок пенсії - відмовити.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 11.02.2010 року постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області, в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Суддя