Справа № 357/7720/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/7720/15-а Головуючий у 1-й інстанції:Протасова О.М.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2014 року.

Позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 24 червня 2014 року залишено без розгляду згідно з ухвалою Білоцерківського місьрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року.

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області та зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію за шкоду, спричинену здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 25 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням сум раніше проведених виплат.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області як непрацюючий пенсіонер та одержує доплату до пенсії, як постраждалий від наслідків Чорнобильської катастрофи, зареєстрований та постійно проживає зоні посиленого радіоекологічного контролю та віднесений до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, позивач має статус дитини війни.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесених до категорії 4, додаткова пенсія, заподіяна за шкоду здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного відселення, підвищується на одну мінімальну заробітну плату.

Нарахування позивачу пенсії відповідно до положень ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року та Постановою КМУ № 530 від 28.05.2008 року, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагають вказані Закони.

З огляду на те, що вищезазначені закони мають вищу юридичну силу в порівняні з вищевказаними Постановами КМУ, відповідач неправомірно виплачував позивачу пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Проте, Законами України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», «;Про державний бюджет України на 2012 рік», «;Про державний бюджет України на 2013 рік», норми статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були призупинені, а виплати здійснювалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Бюджетні закони мають свій термін дії, оскільки приймаються на відповідний період (календарний рік), а тому з настанням нового календарного року втрачають свою дію по відношенню до тих правовідносин, що виникли з початку нового року.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 01.01.2014 року, не містив норми, які призупиняють дію ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Лише Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, знову норми статей 39, 51, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок та виплату доплати та додаткової пенсії, відповідно до ст.ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та надбавки до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 25.06.2014 року по 02.08.2014 року, в межах шестимісячного строку звернення до суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41,160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районні Київської області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 26 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.