Справа № 813/2528/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. Справа № 876/7144/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

за участю представника позивача: Легуцького І.Б.

та третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гарантекспо» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову у справі за позовом Приватного підприємства «Гарантекспо» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування припису №3ф/1 від 08.04.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.05.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування припису №3ф/1 від 08.04.2015 року.

Крім цього 20.05.2015 року позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом призупинення дії припису №3ф/1 «Про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, держаним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт» від 08.04.2015 року.

Дана заява обгрунтована тим, що оскаржуваним приписом позивача зобов'язано зупинити подальше виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 у м. Львові, а зупинення будівельних робіт на об'єкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими підземними автостоянками на АДРЕСА_2 у м.Львові зі знесенням існуючих споруд» може призвести до заподіяння позивачу матеріальних збитків, які унеможливлять ведення подальшої господарської діяльності.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року відмовлено ПП «Гарантекспо» в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Позивач ухвалу оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що реальний доказ існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди майновим правам та інтересам позивача з'явився в останнього 11.06.2015 року, коли було отримано претензію від підрядника будівництва ТОВ «АВР-Буд» від 10.06.2015 року за вих. № 01-06/2015, відповідно до якої генеральний підрядник вимагає від ПП «Гарантекспо» сплатити штраф в розмірі 189000,00 гри. за простій у виконанні будівельних робіт за період із 08.04.2015 року по 09.06.2015 року. Вказаний штраф нараховано генеральним підрядником відповідно до п.п. 7.6. Договору генерального підряд) у капітальному будівництві № 06/01-2015 від 06.01.2015 року, згідно якого за кожний день простою не з вини генерального підрядника ПП «Гарантекспо» зобов'язано сплатити штраф в розмірі 3000.00 гри. за кожний день простою.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у ході апеляційного розгляду надали пояснення та просять відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача щодо забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача, зазначені лише декларативні цитування законів, які без відповідних доказів не мають доказової сили.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З цього приводу свої роз'яснення надав Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

Згідно ч. 2 п.17 цієї Постанови в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відтак, аналіз норм чинного законодавства свідчить, що заявник повинен обгрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. Факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями ст. ст. 69-72 КАС України. При цьому обов'язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що апелянт не навів будь-яких, в тому числі належних та допустимих аргументів, які свідчили б про те, що існує очевидна небезпека того, та у випадку невжиття заходів до забезпечення адміністративного позову, виконання рішення у даній справі стане неможливим для його виконання необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 199 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гарантекспо» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі №813/2528/15- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний