Справа № 826/14281/13-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ К/800/27380/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Швеця В.В., Штульман І.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України про стягнення коштів витрачених на лікування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Служби безпеки України про стягнення коштів, витрачених на лікування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу (оформлених заявою), які надійшли до Вищого адміністративного суду України, просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивачу наказом Служби безпеки України від 31.12.1998 року № 1332-ос присвоєно звання полковник, звільнено в запас з 04.12.2006 року на підставі наказу Служби безпеки України від 15.11.2006 року № 1769-ос у зв'язку з досягненням 55 річного віку, тобто за віком - у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі.

За рекомендацією лікуючого лікаря Центральної поліклініки Військово-Медичного Управління Служби безпеки України та за відсутності необхідного обладнання він у 2013 року змушений був звернутись до Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України», де йому було невідкладно в липні 2013 року проведено операцію, за яку сплачено 42592,00 грн.

З метою отримання коштів за витрачені кошти на лікування, позивач звернувся до Служби безпеки України.

Листом від 19.11.2013 року № 20/7337 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для відшкодування коштів, витрачених позивачем на лікування.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що спірні дії відповідача є правомірними, вказані позивачем кошти не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача за відсутності для цього правових підстав.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» № 2229-XII від 25.03.1992 року (у відповідній редакції) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

Соціальний захист працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю.

На виконання вказаного Закону та Конституції України, Основ законодавства України про охорону здоров'я, була розроблена Інструкція Про порядок медичного забезпечення в Службі безпеки України, затверджена Наказом Служби безпеки України від 8 жовтня 2007 року № 718 (далі - Інструкція), яка визначає основні правові, організаційні та соціальні засади медичного забезпечення в системі Служби безпеки України (далі - СБУ) (п. 1, у відповідній редакції).

Згідно із пунктом 2.8 Інструкції медичну допомогу надають госпіталь, поліклініка, лікарня відновного лікування, ВМС та інші військово-медичні підрозділи згідно з організаційно-штатною структурою ВМУ СБУ, яку затверджує Голова СБУ.

До прикріплених контингентів належать такі категорії осіб: 1) співробітники-військовослужбовці, в тому числі направлені (відряджені) в установленому законодавством порядку до органів виконавчої влади, підприємств і організацій;

2) ветерани військової служби;

3) пенсіонери з числа співробітників-військовослужбовців СБУ, а також колишніх КДБ СРСР-УРСР, 9 Управління КДБ СРСР-УРСР, Прикордонних військ КДБ СРСР-УРСР, звільнені з військової служби до моменту утворення Управління охорони вищих посадових осіб України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України відповідно (далі - пенсіонери СБУ);

4) особи з числа співробітників-військовослужбовців, звільнені з військової служби за станом здоров'я через каліцтво, отримане у зв'язку з виконанням службових обов'язків, а також інвалідність, що настала у період проходження служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби;

5) особи з числа співробітників-військовослужбовців, звільнені з військової служби за станом здоров'я, якщо отримані ними захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби;

6) особи з числа ветеранів війни, у тому числі при виході на пенсію або зміні місця роботи;

7) курсанти ВВНЗ;

8) члени сімей осіб, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 3.3 цієї Інструкції, а також члени сімей співробітників-військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних миротворчих операціях, якщо ці особи прослужили у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях та правоохоронних органах не менш як 20 календарних років.

За відсутності у закладі охорони здоров'я СБУ фахівців необхідного профілю, кваліфікації, при лікуванні складних для діагностики і лікування захворювань, у разі лікування хвороб, що потребують спеціальних методів діагностики та лікування тощо, пацієнти можуть отримати медичну допомогу (консультацію лікаря, групи лікарів, діагностичні та лабораторні дослідження) в інших закладах охорони здоров'я. Рішення про направлення пацієнта до іншого закладу охорони здоров'я приймає лікуючий лікар. Належним чином оформлене направлення підписується лікуючим лікарем та начальником лікувально-профілактичного закладу СБУ або його заступником з лікувальної частини (пункт 3.11 Інструкції).

Пунктом 3.13 Інструкції передбачено, що за відсутності за місцем проходження військової служби або за місцем проживання військовослужбовців (пенсіонерів СБУ) закладів охорони здоров'я СБУ чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках (при нещасних випадках і гострих захворюваннях тощо) військовослужбовцям (пенсіонерам СБУ) медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров'я за рахунок СБУ.

Надаючи правовий аналіз вказаних положень колегія суддів Вищого адміністративного суду України зауважує, що особа, яка входить до прикріпленого контингенту, передбаченого Інструкцією, має право на отримання медичної допомоги і в інших медичних закладах охорони здоров'я України як за власним бажанням так і за відповідним направленням посадових осіб зазначених відомчих медичних установ СБУ.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанції направлень, в тому числі на проведення операції позивачу, матеріали справи не містять. Наявність яких не підтверджує сам позивач.

Відтак правових підстав вважати, що на відповідача покладений обов'язок, в силу наведених положень Інструкції, компенсувати понесені позивачем витрати, у зв'язку із проведеною операцією не має.

Щодо доводів касаційної скарги про відсутність обов'язку пацієнта, в даному випадку позивача, який прикріплений до відомчого закладу здоров'я СБУ приймати участь у оформленні відповідних направлень, не узгоджується із правовою природою визначеності виникнення в подальшому обов'язку СБУ компенсувати проведене лікування хворого в інших медичних закладах.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України про стягнення коштів витрачених на лікування, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: В.В. Швець

І.В. Штульман