Справа № 2-а-210/11
Суддя: Литвиненко О. Л.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-210/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

секретаря Лунгул Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі про оскарження дій суб,єкта владних повноважень та зобов,язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання дій ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі неправомірними та здійснення перерахунок та виплату призначеної щомісячної компенсації за втрату годувальника. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона має посвідчення дружини померлого громадянина з числа ліквідаторів 1 категорії, смерть якого пов,язана з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. ОСОБА_2 ПФУ у Баришівському районі повинно було призначити позивачу щомісячну компенсацію у разі втрати годувальника у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Коли позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок компенсації згідно чинного законодавства, то їй було відмовлено, посилаючись на те, що їй нараховувалась компенсація згідно Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року. Вважає дії відповідача протиправними. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов,язати ОСОБА_2 ПФУ у Баришівському районі здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу щомісячної компенсації за втрату годувальника, встановивши її у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за останні шість місяців.

У судове засідання позивачка не з»явилась, про день та час розгляду справи увідомлена своєчасно та належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, що дає суду підстави розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі у судове засідання не з,явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, в яких зазначив, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюється за рахунок державного бюджету. Кабінет Міністрів України, визначаючи механізм реалізації норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходить з розміру можливих видатків з Державного бюджету, в тому числі і на виплату пенсій особам, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. Крім того, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов,язкового державного пенсійного страхування, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Компенсація позивачу була призначена відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому проведення розрахунку компенсаці позивачу, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстав немає. Тому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення у повному обсязі виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Даний спір за участю ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі як суб'єкта владних повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є публічно-правовим і його вирішення згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі як суб'єкт владних повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність порушення прав позивача з боку відповідача щодо перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника, суд керується наступним.

Судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що позич ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов,язана з Чорнобильською катастрофою та перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області.

В січні 2011 року позивач звернулась до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі із заявою про здійснення нарахування і перерахування раніше призначеної щомісячної компенсації за втрату годувальника, однак відповідач своїм листом № 68/У-4 від 13 січня 2011 року відмовив в здійсненні такого перерахунку, мотивуючи тим, що розрахунок виплат проводиться на підставі нормативних актів, що не суперечить директивним рішенням Пенсійного фонду, відповідає повністю практиці органів Пенсійного фонду по всій Україні.

Вказані обставини визнаються сторонами і згідно ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають.

Статтею 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Відповідно до п.п. 14 п. 28 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст статті 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено у новій редакції, відповідно до якої щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, у розмірі 10 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Проте рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Положення пункту 28 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Частиною 1 статті 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності з 22.05.2008 року, визначено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

За таких обставин є правильним та таким, що відповідає Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що позивач має право на призначення щомісячної компенсації в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм обчислення щомісячної компенсації за втрату годувальника передбачений постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530, яка є чинною і положення постанови стосовно критеріїв обчислення розмірів щомісячної компенсації відповідають положенням ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при вирішенні даного спору щодо визначення розміру щомісячної компенсації за втрату годувальника позивачу підлягають застосуванню саме положення ст. 52 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було доповнено вказаний Закон ст. 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної компенсації позивачу застосуванню підлягають ст.52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач і на підставі якої здійснювалось нарахування компенсації позивачу, оскільки вони істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чинної з 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір компенсації, визначений відповідно до статті 52 цього Закону. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Дана норма є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати щомісячну компенсації за втрату годувальника, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком, тому суд вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку вказаної компенсації в разі встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Право позивача на отримання щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до вимог ст.. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Тому, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області з приводу відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_1 розміру щомісячної компенсації, визначеної ст. 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", слід визнати неправомірними та зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області зробити перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника згідно ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 31 липня 2010 року.

Позивачка звернулася за захистом своїх прав 31 січня 2011 року, в позові просить задоволити позовні вимоги за останні шість місяців. Згідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду для захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк. Згідно ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Позивачкою не пропущений шестимісячний строк звернення до суду, тому суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги про перерахунок та нарахування компенсації за втрату годувальника за період з 31.07.2010 року

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією паспорта ОСОБА_1, яка народилась 19 січня 1949 року в с. Баришівка Київської області, серії СК № 897220;

-копією посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов,язана з Чорнобильською катастрофою, №025369, виданого 10 травня 2002 року ОСОБА_1;

-довідкою про розмір пенсії;

Керуючись ст.ст. 8,9,99,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірною бездіяльність та відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі щодо перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної щомісячної компенсації за втрату годувальника, виплата якої передбачена ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50 відсотків до мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області відповідно до ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" провести перерахунок, нарахування та виплату з 31 липня 2010 року призначеної ОСОБА_1 щомісячної компенсації за втрату годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, яка визначена ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування за відрахуванням фактично сплачених сум у цей період.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Апеляційного адміністративного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_3