Справа № 812/956/15
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/956/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Михальченко Д.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги від 11.09.2015),

представника відповідача № 1 - ОСОБА_3 (доручення від 21.09.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення від 01.07.2015 № 22491130 та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області (далі - відповідач № 1), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державній реєстрації права власності на реконструйовану квартиру з самочинно добудованим балконом від 01.07.2015 № 22491130 та зобов'язати Реєстраційну службу Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області провести державну реєстрацію права на реконструйовану квартиру з самочинно добудованим балконом за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовано наступним.

02 квітня 2015 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області прийнято рішення за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на реконструйовану квартиру з самочинно добудованим балконом розміром 1,55 кв. м х 3,9 кв. м, житловою площею 31,1 кв. м, загальною площею 50,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

24.06.2015 позивач через представника подав заяву, зареєстровану за № 12026318, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. 30.07.2015 представник позивача отримав рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 01.07.2015. З рішенням про відмову в державній реєстрації прав та обтяжень від 01.07.2015 позивач не згоден, вважає цю відмову незаконною.

Так, у рішенні про відмову реєстратор посилається на те, що у відповідності до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державну реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, а також на те, що у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації, декларації або видачі сертифіката.

Проти вказаного вище позивач заперечує, оскільки обов'язок введення в експлуатацію добудованого балкона ані вказаним Законом, ані вказаним Порядком не передбачено.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона надала рішення суду, яке набрало чинності і у відповідності до якого за нею було визнано право власності на реконструйовану квартиру з самочинно добудованим балконом. Також цим рішенням встановлено, що реконструйована квартира з добудованим навісним балконом відповідає встановленим вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Цей перелік є вичерпним і не містить вказівки щодо неможливості реєстрації права влансості за умови невведення в експлуатацію об'єкта. Також ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказує на те, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим законом, заборонена.

Ухвалою суду від 14.09.2015 залучено до участі у справі як другого вдіповідача державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича (далі - відповідач № 2).

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник позивача пояснив, що реконструйована квартира з самочинно добудованим балконом не була введена в експлуатацію. На його думку, рішення суду про визнання за позивачем права власності на вказану квартиру є безумовною підставою для державної реєстрації права власності.

Представник відповідача № 1 в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає, що неправомірних дій Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області не було, оскільки рішення про відмову в державній реєстрації прав приймав державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України. Також вважає, що реконструйована квартира з самочинно добудованим балконом повинна бути введена в експлуатацію, як це передбачено чинним законодавством.

Відповідач № 2 в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неприбуття суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов наступного.

Судом установлено, що 24.06.2015 позивач ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області з заявою про державну реєстрацію права власності на реконструйовану квартиру з самочинно добудованим балконом, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. До заяви позивач надала рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.04.2015 у справі № 428/2408/15-ц (арк. справи 8-9). Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються сторонами.

Відповідно Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» заяву позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.06.2015, реєстраційний номер 12026318 відповідачем № 1 було передано до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко О.А. рішенням від 01.07.2015 № 22491130 відмовив у державній реєстрації права власності на реконструйовану квартиру з самочинно добудованим балконом, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 (арк. справи 7).

В рішенні державний реєстратор зазначив, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Нормами статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що в разі, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законом порядку. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 462, датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видача сертифіката.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2013 року № 868.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (пункт 1 частини 1 статті 8 Закону № 1952-IV).

Частиною третьою статті 17 Закону № 1952-IV визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У частині 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначено вичерпний перелік правових підстав для відмови у державній реєстрації прав. Так, серед іншого, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (частина 2 статті 24 Закону № 1952-IV).

Відповідно до статті 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Згідно з частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Згідно з пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Отже, суд дійшов висновку, що наявність рішення суду, яким визнано право власності позивача на нерухоме майно, не є безумовною підставою для державної реєстрації права власності на це майно, в тому числі у випадку, якщо відсутній документ, що підтверджує введення будівлі в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Вищим адміністративним суду України у постановах від 12.06.2014 № К/800/58139/13, від 13.03.2014 № К/800/37404/13, від 11.06.2015 № К/800/18168/14, а також підтримана Верховним Судом України у постанові від 28.01.2015.

Як установлено судом, реконструйована квартира з самочинно добудованим балконом за адресою: АДРЕСА_1, не була введена в експлуатацію, та відповідні документи щодо введення її в експлуатацію не були надані позивачем державному реєстратору.

За таких обставин суд вважає, що при прийнятті рішення від 01.07.2015 № 22491130 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законом, оскільки подані позивачем документи не відповідають установленим вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV.

На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення від 01.07.2015 № 22491130 та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2015 року.

Суддя І.О. Свергун