Справа № 826/3975/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 вересня 2015 року 08:40 справа №826/3975/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Гарника К.Ю., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_2
доДержавної екологічної інспекції України
простягнення заборгованості за час вимушеного прогулу
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить стягнути з Державної екологічної інспекції України, як податкового агента, на користь позивача заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу через невиконання рішення суду у поновленні на роботі за період з 19 вересня 2011 року по 24 лютого 2015 року у сумі 367 554,24 грн. рівними частинами, помісячно, у розмірі середньомісячного заробітку, який складає 9 358,96 грн. з урахуванням оподаткування доходу фізичної особи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3975/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією суддів під головуванням судді Кузьменка В.А.

В судовому засіданні 26 серпня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; за спільним клопотанням представників сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2010 року в адміністративній справі №2а-14578/09/2670 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 вересня 2013 року, позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним і скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1058-р про звільнення позивача з посади першого заступника начальника Державної екологічної інспекції; визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Державної екологічної інспекції від 30 листопада 2009 року №111-о; зобов'язано Кабінет Міністрів України поновити позивача на посаді першого заступника начальника Державної екологічної інспекції з 30 листопада 2009 року шляхом видання відповідного розпорядження; стягнено з Державної екологічної інспекції на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 31 905,75 грн.; в частині поновлення позивача на посаді першого заступника начальника Державної екологічної інспекції постанову суду звернено до негайного виконання.

Позивач зазначив, що оскільки вказану постанову фактично виконано лише 25 лютого 2015 року, то він має право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на посаді в порядку, передбаченому статтею 236 Кодексу законів про працю України.

Відповідач письмового заперечення проти позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Вимогами частини п'ятої статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що наказом Державної екологічної інспекції України від 25 лютого 2015 року №41-о "Про поновлення на посаді ОСОБА_2." позивача прийнято на роботу шляхом переведення з 14 червня 2012 року на посаду директора Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Таким чином, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2010 року у справі №2а-14578/09/2670 фактично виконано 25 лютого 2015 року шляхом прийняття вказаного наказу.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі, встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносин - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Суд звертає увагу, що в силу положень статті 236 Кодексу законів про працю України, саме той орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, вирішує питання про здійснення виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

З аналізу вказаної правової норми вбачається обов'язок роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення.

Враховуючи, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2010 року у справі №2а-14578/09/2670 позивача поновлено на посаді, однак вказане рішення вчасно не виконане, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року №К/800/61256/14 та постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року.

Матеріали справи підтверджують, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2012 року у справі №2а-13463/11/2670 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державної екологічної інспекції про стягнення заробітної плати, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2012 року, стягнуто з Державної екологічної інспекції на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2010 року у справі №2а-14578/10/2670 за період з 19 березня 2010 року по 18 вересня 2011 року, з розрахунку, що його середньомісячний заробіток складає 9 358,96 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2013 року у справі №2а-13463/11/2670 задоволено заяву ОСОБА_2 про роз'яснення судового рішення, якою роз'яснено, що середній заробіток ОСОБА_2, який підлягає стягненню на його користь з Державної екологічної інспекції за період з 19 березня 2010 року по 18 березня 2011 року, складає 168 036,95грн.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, за період з 30 листопада 2009 року по 18 березня 2010 року стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 31 905,75 грн.; за період з 19 березня 2010 року по 18 вересня 2011 року на його користь стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 168 036,95 грн.

Оскільки останнім днем, за який на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу є 18 вересня 2011 року, а датою фактичного виконання постанови є 25 лютого 2015 року, то стягненню підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення за період з 19 вересня 2011 року по 24 лютого 2015 року, що становить 850 робочих днів.

Згідно розрахунку позивача, наданого в матеріали справи, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення, що підлягає стягненню становить 367 554,24 грн., однак судом встановлено, що стягненню підлягає сума у розмірі 361 598,50 грн. (850 робочих днів х 425,41 грн. сума середньоденного заробітку), відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню в частині вказаної суми.

Суд також звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено обов'язку сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу рівними частинами, помісячно, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, суд не приймає до уваги надану відповідачем постанову від 03 грудня 2014 року в адміністративній справі №826/15784/14, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, яка містить посилання на рішення Вищого адміністративного суду України, оскільки вказані рішення приймались до поновлення позивача на посаді, а викладені у них висновки мають місце виключно у випадку відсутності факту виконання рішення, тобто поновлення на посаді.

В частині позовних вимог про стягнення з Державної екологічної інспекції України, саме як з податкового агента, на користь позивача заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу через невиконання рішення суду з урахуванням оподаткування доходу фізичної особи, суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на наступне.

Пунктом 14.1.180 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з абзацом 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має визначити суму стягнення без утримання податку й інших обов'язкових платежів, зазначити про це в резолютивній частині рішення суду, оскільки сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника.

З аналізу зазначеного вбачається, що відповідач, як податковий агент зобов'язаний самостійно нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, тобто в межах спірних правовідносин, визначення суми податку на доходи фізичних осіб відноситься до компетенції відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі у розмірі 361 598,50 грн. (шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять п'ять гривень п'ятдесят одна копійка).

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

К.Ю. Гарник