Справа № 203/5143/15-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5143/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання права, визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що має стаж роботи суддею 27 років 10 днів: з 25.07.1988 року по 09.04.1990 року працював народним суддею Кіровського районного народного суду м.Дніпропетровська; з 10.04.1990 року по 24.07.2002 року працював суддею, головою Кіровського районного народного суду м.Дніпропетровська; з 25.07.2002 року по 06.08.2015 року працював суддею Дніпропетровського апеляційного господарського суду. 02.10.2015 року йому виповнилось 65 років. Відповідно до п.2 ч.5 ст.126 Конституції України суддя звільняється з посади після досягнення ним 65 річного віку. Згідно ст.102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним 65 років. Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у ч.1 ст.102, зобовязана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді. Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у звязку з досягненням ним 65 років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п'ятнадцять днів до дня, визначеного у ч.1 ст.102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення 65 років.

З вини державних органів, які відповідають за своєчасне подання та звільнення з посади, він вийшов у відставку не з 03.10.2015 року, як передбачено ст.126 Конституції України, а більш як через 10 місяців. Відповідно до ст.138 закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який вийшов у відставку після досягнення пенсійного віку, має право на пенсію або щомісячне довічне грошове утримання. Своєчасно, як встановлено п.2 ст.126 Конституції України він звільнений не був, але й повноваження судді, щодо здійснення правосуддя, виконувати також не мав права, отримуючи на протязі 10 місяців мінімальну заробітну плату.

16.07.2015 року постановою Верховної ОСОБА_4 України №636-VIII він був звільнений з посади і отримав формальну можливість реалізувати своє право на відставку та звернутися до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська за оформленням щомісячного грошового утримання судді у відставці. 07.08.2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м.Дніпропетровська з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також Дніпропетровським апеляційним господарським судом до Управління Пенсійного фонду України було надано подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.08.2015 року в розмірі 80% від посадового окладу, а саме 21704,76 грн.

11.08.2015 року Управляння Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська листом №П094-15 йому було відмовлено в призначені довічного грошового утримання судді у відставці. В листі відповідач вказав, що норма щодо пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Дії Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська вважає незаконним на підставі ст.126 ч.5 п.2 Конституції України та ст.102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Право на відставку, згідно вказаних норм у нього виникло 03.10.2014 року, тобто з наступного дня після його дня народження. На час даних правовідносин діяла редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без змін та доповнень, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яка передбачала право на щомісячне грошове утримання.

В своїй постанові від 17.03.2015 року Верховний Суд України визначив, що довічне грошове утримання нараховується чи перераховується з моменту виникнення права, при цьому взявши за основу рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 щодо позиції стосовно гарантій незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та наданням їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його життєвого рівня, оскільки суддя обмежений в праці заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення суді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є неособистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про судоустрій і статус суддів» від 10.07 1998 року, за яким рівень винагороди суддям за виконання ними спричинити вплив на їхні рішення або взагалі на поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість; статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом строку, право на отримання виплат, рівень яких має якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам щодо суддів: належність, ефективність та обовязки від 17.11.2010 року №(2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх дії стимулів, через які можна впливати на їх рішення. Мають існувати гарантії збереження незалежної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати праці».

Крім цього, Пленум Верховного Суду України 03.07.2015 року прийняв постанову №14 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень частини третьої, абзацу четвертого та речення першого абзацу шостого частини пятої ст.141 Закону України від 12.02.2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» у взаємозвязку з положеннями підпункту 5 пункту 2, пункту 17 розділу 1, пункту 5 розділу 3 Закону України від 2.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосовно звуження гарантій матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці положенням ст. 8, ч. 1 ст. 21, ч. 1 п.п. 2,9 частини 5 ст.126 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відносини між ним та державними органами, щодо виконання ст.126 Конституції України виникли 03.10.2014 року, а не з 07.08.2015 року, коли набрали чинності Закон України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким звужені гарантії матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує відповідальність особи.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська при розгляді заяви про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання зобовязане було керуватися правовими нормами, які діяли на час, коли у нього виникло право на відставку і призначити та нарахувати йому щомісячне довічне грошове утримання починаючи з дня звернення до Управління Пенсійного фонду, тобто з 07.08.2015 року.

Згідно розрахунку стажу, який виданий Дніпропетровським апеляційним господарським судом, він має стаж роботи на посаді судді 27 років 10 днів. Стаж роботи, дає йому право на нарахування доплати за вислугу років і станом на 06.08.2015 року становить 80% посадового окладу діючого судді та 2% за кожний рік стажу понад 20 років.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати його право на відставку судді з 03.10.2014 року; визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська щодо призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці незаконною; зобовязати відповідача призначити та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% посадового окладу діючого судді, що становить 21704,76 грн.

В судовому засідання представник позивача позов підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю, вважаючи дії відповідача правомірними. Також надала відповідні письмові заперечення з приводу заявленого позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач має стаж роботи суддею 27 років 10 днів, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці, копія якої міститься в матеріалах справи.

02.10.2015 року позивачеві виповнилось 65 років.

Постановою Верховної ОСОБА_4 України №636-VIII від 16.07.2015 року позивач був звільнений з посади.

07.08.2015 року позивач звернувся з заявою до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м.Дніпропетровська про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також разом із заявою відповідачу було надано подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від посадового окладу, що становить 21704 грн. 76 коп.

Листом №П094-15 від 11.08.2015 року Управляння Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська відмовило позивачу в призначені довічного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на те, що норма щодо пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Згідно п.2 ч.5 ст.126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі досягнення суддею 65 років.

Згідно ст.102 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на момент досягнення позивачем 65 років, суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним 65 років.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у частині першій цієї статті, зобов'язана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді.

Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у зв'язку з досягненням ним шістдесяти п'яти років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п'ятнадцять днів до дня, зазначеного у частині першій цієї статті.

Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років.

Таким чином, згідно вказаних норм, право на відставку у позивача виникло 03.10.2014 року, тобто з наступного дня після його дня народження та досягнення 65-річного віку. На час даних правовідносин діяла редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без змін та доповнень, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та ст.138 цього Закону передбачала право судді, який вийшов у відставку після досягнення пенсійного віку, на виплату пенсії або за його вибором щомісячного довічного грошового утримання.

В звязку з цим, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 суд вважає протиправною відмову відповідача в призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що позивача було звільнено 16.07.2015 року та, що з заявою про призначення грошового утримання він звернувся до Управління Пенсійного фонду лише 07.08.2015 року, коли норма щодо пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Також суд враховує, що з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом №3668-VI, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, ст.11 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та слід визнати за позивачем право на відставку судді з 03.10.2014 року; визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в призначенні ОСОБА_3 щомісячного довічного утримання, як судді у відставці і зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська призначити щомісячне довічне грошове утримання позивачу з 07.08.2015 року, як судді у відставці, та здійснювати його виплату в розмірі 90% заробітної плати діючого судді згідно подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року.

Керуючись ст.ст.159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання права, визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право на відставку судді з 03 жовтня 2014 року.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в призначенні ОСОБА_3 щомісячного довічного утримання, як судді у відставці.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська призначити щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_3, як судді у відставці, та здійснювати його виплату в розмірі 90% посадового окладу діючого судді згідно подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07 серпня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.Ю.Казак