Справа № 2-а-2413/11
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-2413/11 Головуючий у 1-й інстанції: Скороход Т.Н.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"12" жовтня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Степанюка А.Г., Шурка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області на Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 07.03.2011 року у справі за адміністративним ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 25.08.2010 року.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 07.03.2011 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивач є матірю малолітньої дитини, та має статус особи, застрахованої у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, та має право на матеріальне забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими надається допомога.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Конституційний Суд України визначив свою позицію, яка полягає в тому, що Законом України про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це призводить до обмеження прав i свобод людини i громадянина.

Всупереч ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»Позивачці щомісячна державна допомога по догляду за її дитиною, виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 із доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2008 року № 57, Закону України «Про державний бюджет»на відповідний рік.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України «Про державну допомогу сімям з дітьми»має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановами Кабінету Міністрів України. Отже, відповідач не правомірно відмовив у виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 15 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного суду Київської області 07.03.2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді А.Г. Степанюк

ОСОБА_4