Справа № 341/879/14-а
Суддя: Мельник І. І.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/879/14-а
Номер провадження 2-а/341/50/14
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2014 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - Мельника І.І.
секретаря судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши у місті Галичі адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними щодо відмови у врахуванні при визначенні розміру пенсії суми польового забезпечення,-
ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду з адміністративним позовом і просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови у врахуванні при визначенні розміру заробітної плати для призначення пенсії в районі Крайньої півночі за період з 1977-1982 року польового забезпечення неправомірними; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі врахувати при визначенні розміру заробітної плати для призначення пенсії польового забезпечення згідно довідок про заробітну плату за період з 1977 року по 1982 рік у районі Крайньої Півночі та здійснити перерахунок його пенсії з дня призначення, тобто з 19.04.2011 року.
В позовній заяві ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районні та отримує пенсію по віку на пільгових умовах, оскільки працював в районі Крайньої Півночі, що в Ямало-Нанецькому автономного округу Російської Федерації. При подачі документів для призначення пенсії він представив довідки про заробітну плату за період з 09.06.2011 року за № К-125, К-126, за період з 01.01.1977 року по 31.12.1982 року, які були видані архівним відділом адміністрації Тазовського району Ямало-Нанецького автономного округу Російської Федерації.
В грудні 2013 року отримав листа від управління Пенсійного фонду в Галицькому районі про те, що його розмір пенсії зменшився в звязку з тим, що для призначення пенсії враховано в заробітну плату польове забезпечення, що суперечить п.п. 4.5, п.4 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 3.16 п.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату 13.01.2004 року за № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 січня 2004 року за № 114/8713, де зазначено, що виплата польового забезпечення не входить до складу фонду оплати праці. Працюючи в районі Крайньої Півночі, отримував заробітну плату з урахуванням районного коефіцієнта, північної надбавки та польового забезпечення.
Відповідно до ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Як передбачено Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди. Основним документом який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а підтвердження пільг здійснюється на підставі відповідних записів у трудовій книжці, довідок та письмових договорів, в яких, зокрема, повинно бути зазначено термін дії договору та пільги, котрі надавалися працівникові.
Вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо неврахування йому при розрахунку пенсії сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати за період роботи в районі Крайньої Півночі з 1977 по 1982 роки є неправомірними, просив задовольнити позов, справу розглянути без його участі.
Дослідивши представлені сторонами письмові докази суд вважає, що позов слід задовольнити.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Галицькому районі та отримує пенсію по віку на пільгових умовах.
З довідок від 09.06.2011 року за № К-125 та К-126, виданих архівним відділом адміністрації Тазовського району Ямало-Нанецького автономного округу Російської Федерації і відноситься до районів Крайньої Півночі вбачається, що ОСОБА_2 з 02.08.1977 року по 23.09.1982 року працював в Тазівській нафторозвідувальній експедиції та отримував заробітну плату із застосуванням районного коефіцієнту та північної надбавки.
В грудні 2013 року ОСОБА_2 отримав листа від управління Пенсійного фонду в Галицькому районі про те, що його розмір пенсії зменшився в звязку з тим, що для призначення пенсії враховано в заробітну плату польове забезпечення, що суперечить п.п. 4.5, п.4 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 3.16 п.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату 13.01.2004 року за № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 січня 2004 року за № 114/8713, де зазначено, що виплата польового забезпечення не входить до складу фонду оплати праці.
Управління Пенсійного фонду в Галицькому районі вже зверталось до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми переплати пенсії в розмірі 5071 грн. 65 коп. Проте, в задоволені позовних вимог управлінню Пенсійного фонду в Галицькому районі було відмовлено.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» обчислення страхового стажу за період до впровадження системи персоніфікованого обліку здійснюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Перелік районів Крайньої Півночі та місцевостей, котрі прирівнюються до них, робота в яких дає право на пільгове обчислення стажу відповідно до Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР 10.11.1967 року № 1029 (в редакції постанови Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 року).
Підтвердження пільг здійснюється на підставі відповідних записів у трудовій книжці, довідок та письмових договорів, в яких, зокрема повинно бути зазначено термін дії договору та пільги, котрі надавалися працівникові.
Згідно із статтею 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5.6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України Про збір та обовязкове державне пенсійне страхування обєктом оподаткування є для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці». Таким чином, обєктом оподаткування є заробітна плата з урахуванням районного коефіцієнта.
Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюються за нормами цього Закону на підставі документів, про вік, страховий стаж, заробітну плату (доходів) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.
Відповідно до абзаців 2 та 3 ст. 6 «Угоди між урядами України і Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у звязку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначаються сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Той факт, що пенсійні внески були сплачені до Пенсійного фонду Російської Федерації, а не до Пенсійного фонду України не має жодного значення, оскільки відповідно до ст. 3 Угоди від 13.03.1992 року усі витрати, повязані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення, при цьому взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії за віком з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи в Тазівській нафторозвідувальній експедиції Ямало-Нанецького автономного округу Російської Федерації і відноситься до районів Крайньої Півночі.
На підставі ст.ст. 41, 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 66, 71, 74 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. «д» п.15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 9, 11, 12, 17, 100, 112, 122, 158-163 КАС України,суд
п о с т а н о в и в:
Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови у врахуванні при визначенні розміру заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_2 в районі Крайньої Півночі за період з 1977 року по 1982 рік польового забезпечення неправомірними.
Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії, починаючи з 19 квітня 2011 року з урахуванням розміру заробітної плати за період роботи на Крайній Півночі з 1977 року до 1982 року, що включає суми районного коефіцієнту та північної надбавки, на підставі довідок від 09.06.2011 року за № К-125 та К-126, виданих архівним відділом адміністрації Тазовського району Ямало-Нанецького автономного округу Російської Федерації.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:ОСОБА_3