Справа № 10386/11/2070
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 листопада 2011 р. № 2-а- 10386/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єгупенко В.В.

при секретарі судового засідання Вождаєва М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Чудо База"
до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі міста Харкова
про скасування податкового повідомлення-рішення ,
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чудо База", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд скасувати податкове повіомленя-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова від 15.03.2011 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 119404,16 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 29851,04 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Державною податковою інспекцією Комінтернівського району м. Харкова було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «Чудо База» за результатами якої було складено ОСОБА_1 від 28.02.2011 р. № 190/23-104/36984982 на підставі акту перевірки, було видано податкове повідомлення-рішення від 15 березня 2011 року № НОМЕР_1, згідно з яким підприємству було донараховано грошові зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 157 954, 79 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 39 488,70 грн. Рішенням ДПА у Харківській області від 13.05.2011 р. № 408 /10/25-203 (отримано підприємством поштою 18.05.2011 р.) скаргу підприємства було задоволено частково. За результатами розгляду первинної скарги податкове повідомлення-рішення від 15 березня 2011 року № НОМЕР_1 було скасовано у частині визначення грошового зобовязання з ПДВ на суму 48188,29 грн. (38 550, 63 грн. основний платіж та 9637, 66 грн. штрафні санкції). В іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін. ТОВ «Чудо База» оскаржило це повідомлення-рішення (з урахуванням рішення ДПА у Харківській області за первинною скаргою) до ДПА України. Рішенням ДПА України від 27.07.2011 р. № 13573/6/25-0115 скаргу підприємства (з урахуванням рішення ДПА у Харківській області) залишено без задоволення. З такими висновками субєкта владних повноважень позивач не згоден, у звязку з чим і звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чудо база» зареєстровано як субєкт господарювання-юридична особа, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію (а.с. 09) та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова (а.с.13), згідно свідоцтва №100282189 є платником податку на додану вартість (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи в період з 08 по 21 лютого 2011 року старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ОСОБА_3 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «Чудо База» з питань відпрацювання Наказу № 34 від 25.01.2010р. «Регламент комплексного відпрацювання сум податкового кредиту з податку на додану вартість» за серпень 2010 року.

За результатами перевірки було складено ОСОБА_3 від 28.02.2011 р. № 190/23-104/36984982, за висновками якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «Чудо база» а саме: п.п. 7.2.3 п. 72 п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» завищено податковий кредит у серпні 2010 року на загальну суму 157954,79 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова було видано податкове повідомлення-рішення від 15 березня 2011 року № НОМЕР_1, згідно з яким підприємству було донараховано грошові зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 157 954, 79 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 39 488,70 грн.

ТОВ «Чудо База» у порядку адміністративного оскарження звернулося з первинною скаргою на вказане податкове повідомлення-рішення до ДПА у Харківській області. Рішенням ДПА у Харківській області від 13.05.2011 р. № 408 /10/25-203 скаргу підприємства було задоволено частково. За результатами розгляду первинної скарги податкове повідомлення-рішення від 15 березня 2011 року № НОМЕР_1 було скасовано у частині визначення грошового зобовязання з ПДВ на суму 48188,29 грн. (38 550, 63 грн. основний платіж та 9637, 66 грн. штрафні санкції). В іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін. ТОВ «Чудо База» оскаржило це повідомлення-рішення (з урахуванням рішення ДПА у Харківській області за первинною скаргою) до ДПА України. Рішенням ДПА України від 27.07.2011 р. № 13573/6/25-0115 скаргу підприємства (з урахуванням рішення ДПА у Харківській області) залишено без задоволення.

Перевіряючи висновок акту перевірки, а відтак і прийняте на його підставі спірне податкове повідомлення рішення, в частині, в якій воно не скасоване та оскаржується позивачем, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

З висновків акту перевірки, рішень податкового органу про результати розгляду скарг позивача в адміністративному порядку, вбачається, щор фактичною підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, слугував , викладений в акті перевірки висновок контролюючого органу про те, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (цукру) за договором купівлі-продажу, укладеним з ТОВ «АПО Харківцукорзбут». При цьому, контролюючий орган послався на те, що контрагент позивача має стан платника 8-до ЄДР внесено запис про відсутність його за місцезнаходженням та ТОВ «АПО Харківцукорзбут» не подано за серпень 2010 року податкову декларацію.

Зауважень щодо оформлення первинної документації, в тому числі, податкових накладних, по операції з ТОВ «АПО Харківцукорзбут» контролюючим органом не наведено.

При цьому, судом встановлено, що між ТОВ «Чудо база» та ТОВ «АПО Харківцукорзбут» було укладений Договір купівлі-продажу № КП 06/2010/07-02 від 07.06.2010 року, відповідно до якого ТОВ «АПО Харківцукорзбут» зобовязувалось узгодити з ТОВ «Чудо база» вартість, дату та обєм відвантаження; виставити рахунок фактуру на оплату партії товару; відвантажити товар протягом двох робочих днів після надходження 100% попередньої оплати на його поточний рахунок згідно рахунку фактури; видати фінансові, товарні та інші необхідні документи, а ТОВ «Чудо база» зобовязувалось дати заявку на партію товару з посиланням запланованої дати та обєму відвантаження; своєчасно оплатити партію товару; своєчасно прийняти відповідну партію товару по кількості та якості; надати продавцю належним чином оформлену товарно транспортну накладну та доручення на момент прийняття товару.

Судом встановлено, що позивачем було придбано у ТОВ «АПО Харківцукорзбут» цукор фасований відповідно до видаткових накладних (а.с.39-73).

За договором купівлі-продажу, укладеним з ТОВ «АПО Харківцукорзбут» заявки на поставку цукру було зроблено в усній формі, що не суперечить умовам договору та звичаям ділового обороту.

Відповідно до платіжних доручень позивача встановлено, що останнім було в повному обсязі перераховано вартість придбаного у ТОВ «АПО Харківцукорзбут» товару, а саме цукру фасованого (а.с. 85-95).

Також з матеріалів справи вбачається, підтверджено наданими довідками по рахункам Д-т281-К-т 6311 та Д-т6442-К-т6311, придбаний позивачем цукор у ТОВ «АПО Харківцукорзбут», оприбуткований позивачем по складу (а.с. 117-123).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент складання податкової накладної під час здійснення господарський операцій, позивач та його контрагент були платниками ПДВ, зареєстрованими в порядку передбаченому ст. 9 Закону України Про податок на додану вартість, та мали відповідні свідоцтва платника ПДВ.

Виходячи з приписів пункту 1.7 статті 1 Закону України Про податок на додану вартість, податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначене згідно з цим Законом, а підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 цього Закону встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- наявності податкових накладних, виданих на суму ПДВ, сплаченого у складі ціни товарів.

Крім того, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань. Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Аналізуючи зміст вказаної норми, суд приходить до висновку, що її приписи в частині встановлення порядку виконання обовязку складання податкової накладної спрямовані виключно на врегулювання дій платника податків, який видає податкову накладну.

Наявними у справі копіями податкових накладних підтверджено, що контрагентом позивача виконаний обовязок по складанню податкових накладних, належно оформивши ці накладні за формою та змістом. З урахуванням запровадженого ч. 2 ст. 61 Конституції України принципу індивідуальної юридичної відповідальності та визначених Законом України Про податок на додану вартість правил обчислення податку причини можливого не включення контрагентом платника ПДВ складеної ним податкової накладної до загального обсягу податкових зобовязань з ПДВ відповідної податкової накладної не мають для отримувача такої накладної юридичних наслідків.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Чинне законодавство, зокрема Закон України Про податок на додану вартість, не встановлює обов'язки покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару. Відповідно до положень Закону України Про податок на додану вартість сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця, і саме продавець товару (в нашому випадку ТОВ «АПО Харківцукорзбут») має сплачувати цей податок до бюджету.

Оцінивши витребувані та приєднані до справи копії первинних документів, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України "Про ПДВ", ст.ст.5, 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Крім того, усі договори та первинні фінансово-господарські документи засвідчені печатками субєктів господарювання, які є сторонами правочинів.

Відповідно до п.п.3.2.6 Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на правте відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.1999р. №17, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.1999р. за №264/3557) підприємства, установи, організації, господарські об'єднання, суб'єкти підприємницької діяльності, об'єднання громадян, суб'єкти господарювання однієї з інших організаційних форм підприємництва можуть мати тільки по одному примірнику основної каучукової або металевої печатки.

Ч.1 ст.181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Враховуючи відсутність у суб'єктів господарювання законодавчо наданих повноважень перевіряти обсяг діє та правоздатності представників своїх контрагентів за господарсько-правовими чи цивільно-правовими взаємовідносинами, суд доходить висновку про те, що наявність в розпорядженні фізичної особи, яка представляє інтереси суб'єкта господарювання, печатки цього суб'єкта є розумно достатньою підставою для висновку про те, що така фізична особа на законних підставах діє від імені суб'єкта господарювання.

Висновок про те, що платник не несе відповідальності за порушення, допущені його контрагентом узгоджується з практикою Європейського Суду (Рішення Європейського Суду від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03), відповідно до п. 714 якого, визначено, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведений конституційний припис кореспондується з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України, де передбачено, що справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.7 Наказу ДПА України Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 10 серпня 2005 року N 327 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, обєктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Податковий орган протиправно не прийняв до уваги наявність належним чином оформлених первинних та податкових документів, відповідно до яких платник податків здійснив розрахунки з ТОВ «АПО Харківцукорзбут» та включив до складу податкового кредиту відповідні суми сплаченого податку, а статус податкової звітності контрагента платника податків у Системі обробки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів як звіт визнано не дійсним не забороняє платнику податків включати до податкового кредиту суму сплаченого (нарахованого) податку при придбанні товарів (робіт, послуг), та, відповідно, використовувати законне право на бюджетне відшкодування.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що в діях позивача під час віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за серпень 2010 року 119404,16 грн., не встановлено порушення пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем в акті перевірки необґрунтовано зроблено висновок про завищення позивачем податкового кредиту податку на додану вартість за серпень 2010 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 15.03.2011 року № НОМЕР_1, дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрать з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, ст.ст. 11, 12, 51, 71, 72, 94, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161, ч. 1, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Чудо База" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі міста Харкова від 15.03.2011 р. № в частині визначення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 119 404,16 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч чотириста чотири грн. 16 коп.) та застосування штрафних санкцій в розмірі 29851,04 грн. (двадцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят одна грн. 04 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чудо База" (61036, м. Харків. вул. Морозова 11, ) сплачене державне мито у розмірі 3.40 грн. (три грн. 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2011 року.

Суддя Єгупенко В.В.