Справа № 826/472/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/472/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, Начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про визнання постанови протиправною,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 30.12.2014 позивачем отримано постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України від 30.12.2014 № 244 «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», якою притягнуто ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 17 000 гривень.

Підставою прийняття зазначеної постанови став складений старшим лейтенантом Грицюком А.О. Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» протокол від 23.12.2014 № 921747 «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень» на підставі перевезення особи без громадянства Австрії ОСОБА_3 без візи України, що не дає йому право на в'їзд в Україну.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку прикордонного органу та з метою їх відновлення перевізник звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у Протоколі відсутні копії усіх сторінок паспортного документа особи без громадянства Австрії ОСОБА_3, без яких не можна встановити відсутність віз у зазначеної особи, що стало головною підставою для відмови у перетинанні кордону України та встановлення максимального штрафу для позивача, постанова від 30.12.2014 № 244 «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень» є протиправною.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV, на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Пунктом 6 ст. 19 зазначеного Закону передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, а також здійснення фіксації біометричних даних іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

Згідно з частиною першою ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

В силу п.п. 2, 3, 6 Правил оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 567, віза - наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі дозвіл, необхідний для в'їзду або для транзитного проїзду через територію України протягом відповідного строку.

Паспортний документ - виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН документ, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця чи особу без громадянства, надає право на в'їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Уповноваженими органами, що мають право надавати та оформляти візу, є: дипломатичне представництво або консульська установа України; департамент консульської служби МЗС; представництво МЗС на території України.

Пунктом 3.6 розділу «В» глави 3 Додатку 9 «Спрощення формальностей» до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію (Чиказька конвенція, 1944 року, Україна приєдналася до Конвенції 10 серпня 1992 року. Конвенція набула чинності для України 9 вересня 1992 року), яка є найважливішим джерелом міжнародного права в зазначених правовідносинах, та в якій визначено, що особи, які прибувають повітряним транспортом мають мати дійсні паспортні документи.

Згідно до п. 3.33 розділу «І» глави 3 Додатку - перевізники зобов'язані в пункті посадки на борт повітряного судна приймати міри для того, щоб впевнитись в тому, що пасажири мають дійсні паспортні документи.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2014, о 23 год. 30 хв., рейсом № 846 за маршрутом «Відень -Київ», у пункту пропуску «Бориспіль» м. Бориспіль, відкритий для міжнародного повітряного сполучення, позивачем, що виконує міжнародні пасажирські перевезення, здійснено перевезення через державний кордон України до держави прямування (транзиту) - України одного пасажира, а саме: особи без громадянства Австрії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, документованого проїздним документом без громадянства Австрії серії F №1104125, без візи України, що не дає йому право на в'їзд в Україну.

23 грудня 2014 року службовцем Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби ст. лейтенантом Грицюком А.О. відносно ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» складено протокол №921747 «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, мотивуючи тим, що перевізником, не виконано обов'язок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду в Україну.

Розгляд справи в ОКПП «Київ» було призначено на 30 грудня 2014 року. Протокол був складений в присутності представника перевізника ОСОБА_5 який і отримав відповідну копію, що посвідчено його підписом.

30 грудня 2014 року під час розгляду даної справи, представник повітряного перевізника ОСОБА_5 факт перевезення особи без громадянства Австрії ОСОБА_4, в якому була відсутня віза, підтвердив, а тому постановою серії № 244 у справі про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень накладено на повітряного перевізника штраф у розмірі 17 000 гривень та вказано порядок і строки оскарження до суду постанови.

Відповідно до частини другої ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до указу Президента України №1131/2005 від 26 липня 2005 року «Про встановлення безвізового режиму для громадян держав - членів Європейського Союзу, Швейцарської Конфедерації та Князівства Ліхтенштейн» без віз на строк до 90 днів мають право в'їжджати в Україну тільки громадяни держав - члени Європейського Союзу.

Щодо осіб без громадянства держав членів Європейського союзу, то вони в'їжджають на територію України на загальних підставах, тобто тільки за наявності візи.

Згідно вимог та в терміни, передбачені частиною п'ятою статті 12 Закону України «Про відповідальність за повітряні перевезення пасажирів через державний кордон України без належних документів для в'їзду в Україну» копія постанови про накладення штрафу, була вручена представнику повітряного перевізника під розписку.

Статтею 11 Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнює Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності (далі-Протокол), прийнятий резолюцією 55/25 Генеральної Асамблеї ООН 15 листопада 2000 року (протокол ратифіковано Законом України № 1433-IV від 04.02.2004, набув чинності для України 21.05.2004) передбачено, що кожна Держава-учасниця вживає законодавчих та інших відповідних заходів для попередження і виявлення незаконного ввозу мігрантів. У відповідних випадках такі заходи включають встановлення для комерційних перевізників, у тому числі будь-якої транспортної компанії або власника зобов'язання переконатися у тому, що всі пасажири мають документи, необхідні для в'їзду до приймаючої держави (пункт 3 статті 11 Протоколу). Кожна держава-учасниця вживає необхідних заходів, відповідно до свого внутрішнього законодавства для того, щоб передбачити санкції за порушення зобов'язання, встановленого в пункті 3 статті 11 Протоколу.

Пунктом 21.1 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 14.03.2006 № 187 чітко визначено право перевізника відмовити в перевезенні пасажиру, який не виконав застосовані закони або документи якого не оформлені належним чином (у тому числі відсутність візи).

Таким чином, вищезазначені положення міжнародних нормативно-правових актів покладають зобов'язання на перевізників приймати заходи щодо перевірки наявності у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до приймаючої держави та визначають права перевізника відмовити у перевезенні пасажиру документи якого не оформлені належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Згідно з доводами, викладеними у адміністративному позові, послуги з реєстрації пасажирів на рейс та перевірки документів здійснюється хендлінговою компанією відповідного аеропорту. Для того щоб виконувати рейси в аеропорти певної держави, авіаперевізник уклав договір з хендліноговою компанією про надання зазначених послуг. Хендлінгова компанія надає послуги авіаперевізнику на платній основі. При цьому авіаперевізник позбавлений можливості здійснювати самостійно реєстрацію пасажирів та перевірку документів чи обрати іншу хендлінгову компанію, оскільки вибір обмежується лише тими компаніями, які існують у відповідному аеропорту.

У випадку недбалого виконання хендлінговим агентом своїх обов'язків, в результаті чого сталося перевезення пасажира з неналежними для перетину кордону України документами, авіакомпанія має право виставити регресну вимогу про компенсацію її витрат, здійснених з вини хендлінгового агента.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в додатку до Протоколу відсутні копії усіх сторінок паспортного документа особи без громадянства Австрії ОСОБА_3, тому у позивача відсутня можливість мотивувати неналежне виконання своїх обов'язків хендлінговим агентом.

Крім того, перевірку документів особи без громадянства Австрії здійснювали окрім хендлінгового агента, ще й державні службовці прикордонної служби Австрії.

Відповідно до частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, апелянт звернув увагу на ті обставини, що оскільки представник повітряного перевізника, не заперечував вину в безвізовому перевезенні під час розгляду справи про притягнення до відповідальності, та підтвердив факт безвізового перевезення за проїздним документом особи без громадянства Австрії, то вина позивача у вчиненні правопорушення доведена. До того ж діючим законодавством не передбачено врахування будь-яких обставин при визначенні розміру штрафу, а оскільки позивачем була визнана вина, то до нього була застосована штрафна санкція в розмірі 17000 грн.

Проте, досліджуючи питання накладення штрафу в максимальному розмірі на позивача, колегія суддів вважає, що відповідач не надав відповідних доказів на підтвердження своїх доводів апеляційної скарги, а лише послався на ті обставини, що позивач раніше неодноразово притягувався до відповідальності за аналогічні правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій щодо накладення штрафу в максимальному розмірі.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про наявність підстав для зменшення розміру відповідальності Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», визначеного на підставі постанови Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України №244 від 23.12.2014 «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», до п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (8500 грн) з урахуванням відсутності доказів щодо неодноразового притягнення позивача до відповідальності та відсутністю копій сторінок паспортного документа особи без громадянства Австрії ОСОБА_4 на яких проставляється віза та без яких неможливо встановити відсутність віз у зазначеної особи.

Що стосується посилань апелянта на пропуск строку позивачем на пред'явлення адміністративного позову, то колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» постанову про накладення штрафу може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її винесення.

Статтею 103 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день при цьому перебіг строку починається з наступного дня з дня настання події з якою пов'язано його початок.

Приймаючи до уваги ті обставини, що постанова була винесена 30.12.2014, отримана позивачем 31.12.2014 (а.с.8), а десятий день це 10.01.2015 є субота, то відповідно строк на оскарження позивачем не пропущено. Крім цього, суд звертає увагу, що згідно поштового конверту (а.с.16) позовна заява здана на поштове відділення 12.01.2015, в суді зареєстрована відповідно 15.01.2015.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.