Справа № 22-а-9757/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-9757/11 Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-а/9045/11 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 63 23.06.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2011 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у

складі:

Головуючого-судді Суханової Є.М.,

Суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання щодо призначення та проведення перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про зобовязання провести перерахунок пенсії, обгрунтовуючи вимоги тим, що він є інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання. пов»язаного з Чорнобильською катастрофою, і відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної пенсії, яку віна отримує, повинна бути не менше 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, не менше 75% від мінімальної пенсії за віком. Відповідачем же всупереч вищевказаних вимог закону пенсія позивачу виплачується в значно нижчому розмірі, що позивач вважає порушенням гарантованих йому прав та охоронюваних інтересів, у зв»язку з чим і просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати його здійснити перерахунок розміру його пенсійного забезпечення відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 листопада 2006 року по 31 травня 2009 року в сумі 96669 грн. 35 коп.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2009 року позов задоволено. Визнано відмову відповідача у перерахунку основної та додаткової пенсії позивача відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок -Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2006 року по 31.05.2009 року в сумі 96669 грн. 35 коп.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та застосувати ч.2 ст.99

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1,

2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка признз.чдється після виникнення прэвд держдвну пенсію

я-ч В ч.4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх Випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії ^ призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам 2-ої групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Позивач, оспорюючи дії відповідача, вважав, що він отримує державну та додаткову пенсію в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв»язку з чим і звернувся до суду за захистом своїх прав. Посилався на хе? що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету МініСТрів України, які звужують ^обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому ВДПОВідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні Вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується І колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціздьний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти дише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та закоцами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу /-пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, праВ0МфН0 прийшов до висновку -4о постанова Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування ЯКИу здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втрат0ю годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права не означає, що останній, встановлюючи Такий порядок, може допустити ^ вуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом

Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановиш зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими Встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно- правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України віл 1 листопяля 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при Здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної ради АВТОНОМНОЇ Республіки Ддам чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крцм? акти органів місцевого ^моврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституцій так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог починаючи з 01 листопада 2006 року оскільки відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач на полягає про застосування ч.2 ст.99 КАС України.

Також колегія суддів не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 96 669 грн. 35 коп. як недоплачену суму надбавки до пенсії, оскільки вчинення цієї дії щодо нарахування, перерахунку та виплати конкретних сум з урахуванням раніше виплачених сум є виключною компетенцією тільки УПФУ у Вишгородському районі.

Разом з тим суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити нарахування позивачу з листопада 2006 року не врахував, що дія ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призупинялась, і лише 22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України №10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", в т.ч. п.28 розділу 2 цього Закону, а тому таке нарахування слід проводити з 22 травня 2008 року.

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС, Рішення Конституційного Суду України 10-рп від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року по 31 травня 2009 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів згідно діючого законодавства.

За наведених обставин, постанова суду підлягає скасуванню та ухваленню нової постанови.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі 'иївської області з.адоволити частково.

Постановою Ви шгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2009 року Псувати та ухвалили нову постанову.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської бласті виплатити па Користь ОСОБА_1 недоплачену суму доплат до 'пенсії та додаткової" пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 травня 2009 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали -наслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в асаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді