Справа № 22-а-11767/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 15 08.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мельника Я. С,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Київ адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Ставищанської районної державної адміністрації Київської області на постанову Ставищанського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Ставищанської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дій та стягнення невиплаченої щорічної грошової допомоги

ВСТАНОВИЛА:

В квітня 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Постановою Ставищанського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоплаченої суми одноразової допомоги на оздоровлення неправомірними.

Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи до 05 травня за 2009 рік в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням фактично виплаченої щорічної разової грошової допомоги.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у звязку із чим спір вирішений невірно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 3).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції було встановлено, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення позивачу здійснювалась в розмірі за 2008 рік - 400.00 грн.. за 2009 рік - 430,00 грн.. Що підтверджується листом відповідача вії 22.04.09 року №628 (а.с.5-6) . 1 Іозивач 17.04.2009 року звернувся до відповідача із заявою про виплату йому недоплачених сум щорічної разової ірошової допомоги до 05 травня за 2008-2009 рік. в чому вищезазначеним листом відповідача від 22.04.2009 року №648 йому було відмовленою.

Позивач оспорюючи дії відповідача вважає, що він отримував державну допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян. що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суперечить ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та Законами України, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено, що розяснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Виходячи з засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховуючи, що згідно ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п. 1) та основи соціального захисту (п. 60) при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законної та обгрунтованої постанови суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту управління праці та

соціального захисту населення Ставищанської районної державної адміністрації Київської

області залишити без задоволення.

Постанову Ставищанського районного суду Київської області від 03 червня 2009

року залишити без змін.

Ухвала набірає Законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді