Справа № 2-а-31/10
Суддя: Чернік А. П.
Дата ухвалення: 2010-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Марківський районний суд Луганської області
Справа № 2а-31/10
ПОСТАНОВА Іменем України

03 лютого 2010 року суддя Марківського районного суду Луганської області Чернік А.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УправЛіння Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

04.012010 року позивач звернулася з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області, посилаючись у своїх вимогах на те, що вона має правовий статус дитини війни і згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 01.01.2006 року має право на щомісячну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але в такому розмірі в 2006-2009 роках така допомога не виплачувалась.Позивач просить визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Позивач в судове засідання не з,явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач просив суд розглянути справу за відсутності його представника, надавши суду письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову в зв,язку з наступним:

-порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, Кабінетом МіністрівУкраїни у 2006 році не було розроблено. Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була призупинена, законодавчо не було врегульовано питання у цьому році стосовно фінансування виплати підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком дітям війни;

- мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом;

- статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що - фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України;

- позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Факт належності позивача до категорії Діти війни відповідачем не заперечується.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни. Відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-1У, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року № 3235-1У, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлено, що з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинити на 2006 рік дію абзацу 7 статті 5 та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19 січня 2006 року № З367-1 У, який набрав чинності з 2 квітня 2006 року, пункт 17статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було виключено, статтю 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було викладено в наступній Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтю 6,- у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету». При цьому, порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України «Про і стальний захист дітей війни», у 2006 році Кабінетом Міністрів України розроблено не було.

Положення статті 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»

Конституційним Судом України до теперішнього часу не визнані неконституційними.

Статтею 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік дія статті 6 Закону України Про Соціальний захист дітей війни була зупинена на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані тими, що не відповідають Конституції України, положення статті 71 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік, якими була зупинена дія статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного Суду України є обов,язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв,язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов,язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України „Про соціальний захист дітей війни", зокрема, ст. 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" визнані такими, що не відповідають ст. 152 Конституції України якою передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В зв,язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов,язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року.

Суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат, з огляду на приписи статті 88 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та статті 113 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в яких визначено, що в разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, пов,язаних з розмеясуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України.

Відповідач також посилається на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про загал ьнообов,язкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом. Але ж частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» №966-Х1У від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для : встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім,ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших

соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, визначення права на призначення соціальної допомоги.

Відповідач відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії як дитині війни, тому з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що мають місце протиправні дії щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті позивачу підвищення до пенсії за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Статтею 46 Закону України Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування передбачено, що суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. В зв,язку з цим суд вважає, що позивачем не пропущений строк для звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 99, 122,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни»,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті пенсії за віком, як дитині війни, у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статті 28 Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя