Справа № 2-а-1895/11
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/1007/1895/11, cправа № 2-а-1895/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2011 року

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати виплатити йому несплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за період за 2010 рік. Посилається на те, що він являється учасником ліквідації наслідком аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, і, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач, всупереч вимогам Конституції України та вищезазначеному закону, через свої неправомірні дії, не нарахував йому вчасно сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 роки у розмірі, передбаченому цим Законом за період з 01 січня 2010 року у розмірі 4245 грн.

Відповідач у визначений строк не надав заперечень.

Ухвалою суду від 18 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в частині позовних вимог з 01 січня 2010 року по 15 серпня 2010 року залишено без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії А №514812, копія якого міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим і перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради. Таким чином, право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідачем не оспорюється.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції закону у редакції Закону України від 6 червня 1996 року) щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: ліквідаторам наслідків аварії 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року N 489-У дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 вищезазначені норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Із змісту ст. 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 цього Закону.

Згідно п.п.11 п.28 Розділу 11 Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких

законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-У1 текст статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними, такими, що не відповідають Конституції України».

Вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнаний неконституційним, і є загальнообов'язковими для всіх судів України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають не постанова КМУ № 562, а саме стаття 48 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

З врахуванням викладеного позивачу належала до виплати за 2010 рік щорічна допомога на оздоровлення, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати згідно частин 4,5,7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки діючий Закон має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що піддягають частковому задоволенню.

В задоволенні позовної вимоги стягнути недоотримані суми - необхідно відмовити, так як суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст. 92 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. ст. 4, 8, 9-12, 94, 158-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради щодо відмови провести перерахунок і виплатити ОСОБА_1 недоодержану суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 роки відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними починаючи з 16 серпня 2010 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради провести перерахунок і виплатити ОСОБА_1 недоодержану суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 роки відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 16 серпня 2010 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Порядок набрання постановою законної сили передбачено ст. 254 КАС України.

Суддя А.Г.Радзівіл