Справа № 2-а-1519/10
Суддя: Місюра К. В.
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-а-15 1 9720 10р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010 року суддя IIетропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 (с. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області)

до Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області)

про неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України в смт. Петропавлівка, -

" ВСТАНОВИВ: '

В грудні 2010 року ОСОБА_2 (с. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) звернувся з позовом до суду, відповідно до якого просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) щодо не нарахування та невиплати підвищення до пенсії неправомірною та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) нарахувати недоотриману державну допомогу за період з 27.06.2010 р. по 27.12.2010р., згідно Закону України «Про соціальний статус дітей війни» та виплачувати пенсію в подальшому з урахуванням надбавки, що становить 30% мінімального розміру пенсії за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим. що позивач, як дитина війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право отримувати державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідач не виконує вимог Закону, не нараховує та не сплачує позивачу пенсію в передбаченому законодавством розмірі чим порушує права та законні інтереси позивача. Про порушення, його прав позивачу стало відомо у грудні 2010р., що і стало причиною звернення до суду.

1 Іредставник відповідача в установлений термін надав до суду заперечення на позов, в яких зазначив, що позов не визнає в повному обсязі та пояснив, що особам, які належать до категорії «Діти війни», підвищення виплачується в розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується відповідною відміткою в пенсійному посвідченні (а.с. 10).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути л обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, пов'язаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2010 році не здійснював, а також не проводив виплату.

За таких обставин суд вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підлягають задоволенню і вимоги позивача про підвищення пенсії з 27.06.2010 р. по 27.12.2010р., оскільки вищевказані положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були призупинені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач має нарахувати та виплатити на користь позивача державну соціальну допомогу за період з 27.06.2010 р. по 27.12.2010р., у розмірах, визначених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки на цей момент вищевказана норма є діючою.

Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дитині війни у визначеній позивачем грошовій сумі, не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження. Конкретний розрахунок зазначеної соціальної допомоги повинен провести відповідач відповідно до своїх функцій з урахуванням фактично здійснених виплат.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання відповідача нараховувати позивачу щомісячну державну соціальну допомогу, відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей» та виплачувати пенсію в подальшому починаючи з 01.11.2010 року з урахуванням надбавки, що становить 30% мінімального розміру пенсії за віком, суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню так як рішення суду є наслідком правового регулювання чинних відносин, з метою захисту вже порушеного права, відповідно позовні вимоги на майбутнє не можуть бути задоволені судом, оскільки рішення суду не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому, змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Доводи відповідача про відсутність виплат у зв'язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями, в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться у ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалам справи, позивач дізнався про порушення своїх прав щодо неправильного нарахування відповідачем пенсії у грудні 2010р., тоді ж він і звернувся до відповідача стосовно перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір в сумі 3, 40 гри. підлягає стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. б, 9,11, 14, 17, 70, 71, 86, 94, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни» за період з 27.06.2010р. по 27.12.2010р. - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (52700. Дніпропетровська область, Петропавлівський район, смт. Петропавлівка, вул. Радянська, 53, ідентифікаційний код 25022557) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 (52700 Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Петропавлівка вул. Куйбишева, 34 а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період 27.06.2010р. по 27.12.2010 р., з урахуванням виплачених раніше сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_2 (52700 Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Петропавлівка вул. Куйбишева, 34 а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 3 (три) гри. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для. подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Петропавлівський районний суд. Суддя К.В. Пелипенко