Справа № 2-а-462/10
Суддя: Куковенков С. В.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
Справа № 2а-462/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Куковенкова С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу «Дитині війни», -

ВСТАНОВИВ:

20січня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо здійснення підвищення до пенсії, про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу як «дитині війни» за 2007-2009 р.р. в розмірі 2993 грн. 23 коп., стягнення індексу інфляції від щомісячної державної соціальної допомоги, зобовязання виконати рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та зобовязання відповідача в подальшому проводити нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги відповідно до Закону.

Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача надіслав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження разом з запереченням щодо позовних вимог, в жому зазначає, що 19 січня

2006року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006р.», за яким пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006р., а статтею 6 - у 2006р. поетапно, за результатами виконання бюджету в І півріччі, в порядку, встановленому ОСОБА_2 Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006р. Верховною Радою України та ОСОБА_2 Міністром України відповідних нормативно-правових актів не видавалось.

Пунктом 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р.» від 19 грудня 2006р. №489-У дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007р. зупинено. Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007р. визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007р.» щодо призупинення дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет на 2007р.» встановлено, що в

2007році підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується громадянам, що визнанні інвалідами(крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007р. з 2008р. дітям війни виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Частиною 4 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993р. визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008р. пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007р. №107 визнано неконституційним.

Натомість, з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян ОСОБА_2 Міністрів України була прийнята постанова від 28 травня 2008р. №5. Відповідно до п.8 цієї постанови дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення провадиться в таких розмірах: з 22 травня 2008р. - 48грн. 10коп., з 1 липня 2008р. - 48грн. 20коп., з 1 жовтня 2008р. - 49грн. 80коп.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Застосування цього розміру для визначення надбавок, підвищень до пенсій, розмірів допомоги цим Законом не передбачено, а тому позивач невірно проводить розрахунки, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до п.4, п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 17 липня 2003р. № 1078, пенсії індексуються в межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Вимоги позивачів в цій частині не обґрунтовані.

Крім того, у відповідача немає коштів, через відсутність статті видатків у бюджеті Пенсійного фонду України, на покриття витрат по сплаті щомісячної допомоги дітям війни, а також відсутні повноваження щодо встановлення та зміни норм чинного законодавства, зокрема, щодо розміру пенсій або щомісячного грошового утримання, доплат та будь-яких інших виплат.

Відповідач також просить застосувати строк звернення до суду, оскільки з ухваленням Рішення Конституційного Суду України 9 липня 2007 року позивач дізнався про порушення своїх прав, однак з позовом до суду своєчасно не звернувся.

З урахуванням клопотань позивача та відповідача, суд ухвалив - розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка має статус «дитини війни».

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрії позивачу нараховано суми підвищення до пенсії як «дитині війни» відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів»: з 1 січня 2008р. - 47грн., з 1 квітня 2008р. - 48грн. 10коп., а потім відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів України від 28 травня 2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»: з 22 травня 2008р. - 48грн. 10коп., з 1 липня 2008р. - 48грн. 20коп., з 1 жовтня 2008р. - 49грн. 80коп.

У відповідності до ст.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України від 19 грудня 2006р. №489-У «Про Державний бюджет України на 2007р.», зокрема, п.12 ст.71, було зупинено на 2007р. дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 встановлено, що у 2007р. підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами(крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007р. №6-рп/2007р. визнані неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р.» щодо зупинення дії на 2007р. статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії в часі не має.

Виходячи з викладеного, управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії з 1 січня 2007 р. по 08 липня 2007 р. включно не зобов'язане було підвищувати пенсію зазначеній категорії осіб відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому у задоволенні позовних вимог в цій частині, належить відмовити.

З 09 липня по 31 грудня 2007 року діти війни мали правові підстави для нарахування підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Разом з тим, відповідно до ч,1, ч. 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ч.І, ч.2 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Після винесення Конституційним Судом України рішення від 9 липня 2007р., яке було оприлюднене і яким відновлено пільги дітям війни, позивач мав можливість звернутися з адміністративним позовом до суду у встановлений законом строк, однак позивач своїм правом не скористався. Юридична необізнаність не може вважатися поважною причиною і підставою для поновлення строку на звернення до суду.

Відповідач наполягає на застосуванні строку звернення до суду.

Згідно п. п.2 п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-УІ, статтю б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 липня 2004 року №2195-ІУ викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 пп.2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-УІ, визнано неконституційним.

Судом встановлено, що з 1 січня 2008 року позивачам підвищено пенсії на 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі ст, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 28 грудня 2007 року).

З 1 січня по 22 травня 2008 р. застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004р. поновили свою дію 22 травня 2008р., а тому з 1 січня 2008 року по

21травня 2008 року включно управлінням Пенсійного фонду України в м.Олександрії Кіровоградської області позивачам правомірно нараховане підвищення пенсії на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і тому в задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.

Права «дітей війни» на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком поновлено рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року. Відтоді позивачі мали дізнатися про поновлення їх прав і звернутися до суду з позовами, а управління Пенсійного фонду повинно нарахувати та виплатити дітям війни державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно.

Проте, як свідчать матеріали справи, позовна заява надійшла до суду 20 січня 2010 р. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, перерахунок щомісячного підвищення до пенсії необхідно здійснювати, починаючи з 20 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, оскільки поважних причин щодо пропущення строку звернення до суду позивачем не наведено, а відповідач наполягає на його застосуванні.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" встановлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, після прийняття зазначених рішень Конституційним Судом України, відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу та виплатити її у розмірах, передбачених Законом, але такі перерахунки пенсії позивачу в 2009 році не проводились.

Як свідчать матеріали справи, перерахунок щомісячного підвищення до пенсії необхідно здійснювати, починаючи з 20 січня 2009 року до 01 січня 2010 року, з урахуванням фактично отриманої позивачем суми підвищення за ці періоди.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, як підставу його заперечень, відсутність бюджетних асигнувань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством, також не приймається судом до уваги, оскільки статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. З огляду на викладене, дане питання цілком врегульоване чинним законодавством України.

Крім того, незважаючи на компетенцію деяких органів влади по наданню обов'язкових роз'яснень щодо виконання вимог законодавства, наявність чи відсутність будь-яких відомчих чи міжвідомчих роз'яснень, інструкцій та розпоряджень щодо механізму виконання норм Закону України не може бути підставою для невиконання цих норм, якщо це тягне за собою порушення прав та законних інтересів громадян України.

Відповідно до п.1, п.З, п.15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується ОСОБА_2 Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, тощо, які здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, міст Києва та Севастополя, управління в районах, містах і районах у містах.

Питання перерахунку пенсій відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд вважає необхідним зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії Кіровоградської області нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 20 січня 2009 року до 01 січня 2010 року включно, з урахуванням фактично отриманої суми підвищення за цей період.

В частині позовних вимог про застосування індексу інфляції до невиплачених сум підвищення до пенсії, то позивач не мотивував належним чином свої вимоги, тобто не зазначив закон, яким він керується та джерело інформації про розмір індексу інфляції, а крім того, чинним законодавством це не передбачено, а тому, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача в подальшому проводити нарахування та виплачувати йому щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд зазначає наступне.

Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно - правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно - правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, то у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

А тому, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача в подальшому проводити нарахування та виплачувати позивачу щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - необхідно відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195- IV (із змінами та доповненнями), ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-Х ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №. 1058-1, п.17 от.11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року № 3235-ІУ (із наступними змінами), ст. 58, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-У, пп. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-УІ, Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, керуючись ст.7, ч.1 ст.11, ч.1, ч.2 ст.99, ч.1, ч.2 ст. 100,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії щодо нарахування та виплати підвищення пенсії за віком зазначеній особі як «дитині війни» за період з 20 січня 2009 року до 01 січня 2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії Кіровоградської області здійснити зазначеній особі перерахунок підвищення пенсії як особі, що має статус дитини війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплат, що вже були здійснені, починаючи з 20 січня 2009 року до 01 січня 2010 року з урахуванням фактично отриманої суми підвищення за цей період.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10- денний строк з моменту проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя