Справа № 2а-1870/4064/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2011 р. Справа № 2a-1870/4064/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Ланатекс" до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Ланатекс», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в м.Суми, (далі ДПІ в м. Суми, відповідач) в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення № /0/44196 від 03.06.2011 року про встановлення завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2 212 000,00 грн., № /0/44213 від 03.06.2011 року про суму нарахованого основного грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 144971,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 36243,00 грн. , № /0/44210 від 03.06.2011 року про суму нарахованого основного грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 84 000,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 21 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем була проведена планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланатекс». За результатами перевірки Відповідачем складено акт № 3338/235/33525969/41 від 20.05.2011р. та винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджується з вказаними податковими повідомленнями рішеннями та вважає їх такими, що винесені з порушенням норм законодавства.

Так, згідно договору купівлі - продажу товарів ПП«Суми-Текс» придбало товар у Позивача. В рахунок погашення кредиторської заборгованості по договору підприємством ПП "Суми-Текс" на користь Позивача згідно акту прийому передачі від 19.02.2007р.були передані прості векселі в кількості 4 штуки на загальну суму 420000грн. У 2009р. позивач згідно договору куплі-продажу придбав товари у ПП "Суми-Текс". В рахунок погашення кредиторської заборгованості по договору, позивачем було передано вказані векселі на загальну суму 420000,00грн. в рахунок існуючої кредиторської заборгованості за отримані товари від ПП "Суми-Текс". Позивач зазначає, що він отримав вказані векселя від ПП «Суми-Текс» за фактично відвантажені товари в якості боргової розписки, а передав за фактично отримані товари від ПП «Суми-Текс», в якості компенсації за придбані товари. У підприємства-продавця (векселедержателя) на дату відвантаження товарів збільшуються валові доходи при цьому одержання векселя, як оплати за відвантажені товари не тягне за собою збільшення валових доходів. У підприємства-покупця (векселедавця) на дату оприбуткування товарів збільшуються валові витрати на вартість таких товарів. Відповідно до абзацу третього пункту 4.8 статті 4 3 Закону України "Про податок на додану вартість" для цілей оподаткування векселі (крім податкових векселів), видані або отримані, не вважаються засобом платежу та не змінюють суму податкового кредиту або податкового зобов'язання з цього податку, крім податкових векселів. Отже, видача векселя (крім податкового) не супроводжується виникненням будь-яких податкових зобов'язань платника податку, зокрема, у вигляді нарахувань податку на додану вартість на вартість векселя. Таким чином, позивач не погоджується з порушеннями зазначеними в акті відповідачем стосовно заниження валового доходу за перший квартал 2010 року в сумі 420000,00 гривень та заниження суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 84000,00 гривень.

Крім того, станом на 09.02.2011 року ТОВ «Ланатекс» подало уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Вищевказані розрахунки з наростаючим підсумком були включені до декларації з податку на прибуток за 2010 рік. Відповідач в акті перевірки не визнав показників задекларованих підприємством самостійно виявлених помилок в уточнюючих розрахунках до декларацій з податку на прибуток за перший та другий квартали 2010 року в частині валового доходу на загальну суму доходу 159885,00 грн.

Позивач не погоджується з позицією зазначеною в акті перевірки , та вважає дії відповідача стосовно невизнання валових витрат зазначених в уточнюючих розрахунках за перший та другий квартали 2010 року на загальну суму 159885,00 грн. упередженими та безпідставними. Також, відповідач не визнає права Позивача на валові витрати по курсовій різниці, яка виникла в наслідок фактичного погашення заборгованості по кредиту в іноземній валюті.

Згідно абз. 4 п.п. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", у разі продажу (погашення) заборгованості (її частини), визначеного абзацом другим цього підпункту, або умовного продажу (погашення) заборгованості, визначеного абзацом третім цього підпункту, платник податку повинен визнати прибуток або збиток від такої операції, що розраховується як різниця між балансовою вартістю такої заборгованості (її частини) на початок звітного періоду чи на дату її оприбуткування (виникнення), залежно від того, яка подія сталася пізніше, та балансовою вартістю такої заборгованості (її частини) на дату її продажу (погашення). При цьому прибуток, отриманий внаслідок такого перерахунку, збільшує валові доходи платника податку -кредитора та валові витрати платника податку - дебітора, а збиток, отриманий внаслідок такого перерахунку, збільшує валові витрати платника податку - кредитора та валові доходи платника податку - дебітора податкового періоду, протягом якого відбувся такий продаж (погашення).

За десять днів до початку перевірки Позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації на прибуток за 2010 рік, позивач відобразив в р. 04.13 Декларацій «Інші витрати, крім зазначених у 04.1 - 04.12" в сумі 2212000,00 грн.(Збитки від курсових різниць по перерахунку валютного кредиту). Таким чином, позивач стверджує, що за вказаними нормами прямо встановлено його право на валові витрати щодо курсової різниці, нарахованої на суму непогашеного валютного кредиту тому Позивач не погоджується з позицією Відповідача стосовно зменшення валових витрат Позивача за 2010 рік в сумі 2212000,00 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на таке.

TOB "Ланатекс" не включило до обсягів поставки податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2010 року вартість векселів на суму 420000,00 грн.

Згідно п.1.6 ст.1 Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств", товари - матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення. Тому відповідач вважає, що операції, що проводилися TOB "Ланатекс" по обміну векселя фактично є товарними так як TOB " Ланатекс " не здійснювало випуску (емісії) цінних паперів чи їх погашення, а передало вексель в рахунок погашення боргу. Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідач стверджує, що в порушення п.п 4.1.1, п 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" TOB "Ланатекс" не включило до складу валового доходу декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2010 року суму 420000 грн. - вартість векселів переданих згідно акту прийому - передачі цінних паперів від 01.02.2010р. Внаслідок чого TOB "Ланатекс" занизило валовий дохід за 2010 р. на суму 420000 грн. в т.ч. за 1 кв.2010р.

Також, перевіркою встановлено порушення порядку заповнення додатків до "Декларації з податку на прибуток підприємств" при подачі товариством уточнюючих розрахунків. Підпунктом 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідач зазначає, що при подачі уточнюючих розрахунків підприємством порушено порядок заповнення додатків до "Декларації з податку на прибуток підприємств", затверджений Наказом ДПА України № 143 від 29.03.2003р. (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 8 квітня 2003 р. за N 271/7592, згідно якого заповнення додатків до "Декларації з податку на прибуток підприємств" починається з податкового періоду (перший квартал, півріччя, 3 квартали та рік). Таким чином, підприємство порушено порядок здачі та заповнення наростаючим підсумком додатків за рахунок чого виникла розбіжність в р.01.6 „інші доходи, крім визначених у 01.1 - 01.5" Декларації з податку на прибуток підприємств" в І півріччі 2010р.суму 88710,0 грн., 3 кварталі 2010р.на суму 159885 грн., 2010р. на суму 159885 грн. Тобто, валові доходи підприємства за 2010 року підлягають збільшенню на суму 159885,00 грн. за 2010р. Дане порушення не вплинуло на розмір податкового зобов"язання, податок на додану вартість.

Крім того, перевіркою встановлено, що ТОВ "Ланатекс" отримало кредит від ПАТ "АК ПІБ" мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію.

Згідно договору про внесення змін до кредитного договору про відкриття мультивалютної невідновлювальної кредитній лінії, сума просроченої заборгованості по кредиту в іноземних валютах підлягає конвертації шляхом перерахованню в гривню по ринковому курсу на 31.12.2010р. Курсові різниці за період з 30.09.2007р. по 31.12.2010р. підприємство відобразило в р. 04.13 Декларацій «Інші витрати, крім зазначених у 04.1 - 04.12" в сумі 2212000,00 грн., уточнюючим розрахунком поданим до ДПІ в м. Суми від 04.04.2011 . Таким чином, відповідач вважає, що позивачем завищено валові витрати, так як згідно положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21, визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення розрахунків та на кожну дату балансу. Підприємством нараховані курсові різниці в жовтні 2010р. за період з вересня 2007р., курсові різниці в сумі 2212000,00 грн. включено безпідставно до складу валових витрат за 2010р. Дане порушення не вплинуло на розмір податкового кредиту, податку на додану вартість. Враховуючи викладене, ДПІ в м. Суми вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та такими, що прийняті відповідно до вимог законодавства.

Суд, заслухавши представників позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, ДПІ в м. Суми проведено документальну планову виїзну перевірку TOB «Ланатекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009р. по 31.12.2010р., за результатами якої складено акт від 20.05.2011р. №3338/235/33525969/41 (далі акт перевірки). Як зазначено в акті перевірки, позивачем було порушено вимоги п.п.1.6 ст.1, п.п 4.1.1 п 4.1 ст.4, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції чинній в періоді, що перевірявся, також, товариством порушено вимоги п.1.4, п.1.17 ст. 1, п.п. 3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4 Закону України "Про податок на додану вартість".

За результатами планової документальної перевірки TOB «Ланатекс», ДПІ в м. Суми були прийняті податкові повідомлення-рішення від 03.06.2011р. №/0/44210, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 105000,00 грн., в т.ч. основний платіж - 84000,00 грн., штрафні санкції-21000,00 грн., № /0/44213, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 181214,00 грн., в т.ч. основний платіж - 144971,00 грн., штрафні санкції - 36243,00 грн., №/0/44196, яким зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 2212000,00 грн.

Суд не погоджується з висновками податкового органу щодо порушення позивачем вказаних вище норм податкового законодавства виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що згідно договору купівлі - продажу товарів від №16 від 16.01.2006 року ПП«Суми-Текс» придбало товар у ТОВ «Ланатекс», розрахунки по вказаній угоді були проведені у вексельній формі, ПП "Суми-Текс" на користь TOB "Ланатекс" згідно акту прийому передачі від 19.02.2007р. були передані прості векселі в кількості 4 штуки на загальну суму 420000грн.:

- від 19.02.2007р. № 32, номінальна вартість 100000 грн., за пред'явленням,

- від 19.02.2007р № 3, номінальна вартість 1200000 грн., за пред'явленням,

- від 19.02.2007р. №0, номінальна вартість 100000 грн., за пред'явленням,

- від 19.02.2007р. № 31, номінальна вартість 100000 грн., за пред'явленням,

В 2009р. підприємством TOB "Ланатекс" згідно договору купівлі-продажу № 1-6/09 від 01.01.2009р. було придбано товари у ПП "Суми-Текс". В рахунок погашення кредиторської заборгованості по договору № 16/09 від 01.01.2009р., в січні 2010р., згідно акта-прийому передачі векселів від 20.01.2010р., TOB "Ланатекс" було передано вище перелічені векселі на загальну суму 420000грн. ПП «Суми-Текс».

На думку податкового органу, TOB "Ланатекс" повинно було включити до обсягів поставки податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2010 року, та до складу валового доходу декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2010 року суму 420000 грн. - вартість векселів переданих згідно акту прийому - передачі цінних паперів від 01.02.2010р. Суд вважає вказане твердження відповідача таким що не відповідає нормам законодавства з огляду на таке.

Згідно статті 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», вексель цінний папір, що посвідчує безумовне грошове зобовязання векселедавця чи його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму векселедержателю.

Загальні правила обігу векселів встановлені Уніфікованим Законом про переводні та прості векселі. Додаткові умови обігу векселів в Україні визначені Законом України «Про обіг векселів в Україні».

Крім того, відповідно до діючого законодавства, субєкти підприємницької діяльності також мають право передавати отримані ними від інших юридичних осіб чи підприємців векселя продавцям в рахунок оплати за товари (роботи, послуги).

При цьому суд зауважує, що так як операція з передачі векселів від позивача до ПП «Суми-текс» повинна розглядатися як операція по проведенню розрахунків, а не як операція з їх продажу, обміну чи відчуженню, то підстави для віднесення вказаної вище суми до складу валових доходів з метою оподаткування операцій з торгівлі цінними паперами, відсутні.

Разом із тим, особливості оподаткування податком на додану вартість операцій з використанням векселів установлені пунктом 4.8 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість". Зазначений пункт регулює нарахування податку на додану вартість під час здійснення операцій з поставки товарів (послуг), які є об'єктом оподаткування згідно з пунктом 3.1 статті 3 цього Закону, під забезпечення боргових зобов'язань покупця, надане такому платнику податку у формі простого або переказного векселя або інших боргових інструментів, випущених таким покупцем або третьою особою. Відповідно до абзацу третього пункту 4.8 статті 4 зазначеного Закону для цілей оподаткування векселі (крім податкових векселів), видані або отримані, не вважаються засобом платежу та не змінюють суму податкового кредиту або податкового зобов'язання з цього податку, крім податкових векселів. Отже, видача векселя (крім податкового) не супроводжується виникненням будь-яких додаткових податкових зобов'язань платника податку, зокрема, у вигляді нарахувань податку на додану вартість на вартість векселя. Наведене поширюється на всі векселі, визначені у пункті 4.8 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість": векселі, видані безпосередньо платником податку чи емітовані третіми особами та в подальшому передані в розрахунок за товари чи послуги, зокрема в порядку індосаменту

Також, в акті перевірки зазначено про заниження позивачем валового доходу за 2010 рік в сумі 159885,00 грн., посилаючись на порушення підприємством порядку заповнення додатків до "Декларації з податку на прибуток підприємств", порядку складання декларації з податку на прибуток. Суд не погоджується з вказаним висновком відповідача та вважає його таким, що спростовується матеріалами справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Ланатекс» подало наступні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок:

- від 09.02.2011р. №6449 за 1 кв. 2010р. підприємство збільшило валові доходи: відобразило рядок 01.6 „інші доходи, крім визначених у 01.1 - 01.5" на суму 88710 грн., також в цьому розрахунку підприємство збільшило валові витрати і відобразило рядок 04.13 «інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12)в сумі 88710,00 грн.

- від 09.02.2011р. №6450 за півріччя 2010р. підприємство збільшило валові доходи а саме: відобразило рядок 01.6 «інші доходи, крім визначених у 0.1.1 - 01.5» в сумі 71175 грн. також в цьому розрахунку підприємство збільшило валові витрати і відобразило рядок 04.13 «інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12)в сумі 71175,00 грн.

Як зазначив позивач, необхідність складання уточнюючих розрахунків була викликана не відображенням підприємством в раніше поданих деклараціях курсових різниць від перерахунку валютного кредиту та відсотків нарахованих на суму цього кредиту. Тобто, підприємством було уточнено як суму валових доходів так і суму валових витрат.

Відповідач в акті перевірки не визнав показників задекларованих підприємством самостійно виявлених помилок в уточнюючих розрахунках до декларацій з податку на прибуток за перший та другий квартали 2010 року в частині валового доходу на загальну суму доходу 159885,00 грн. Про суму уточнених валових витрат задекларованих в рядку 04.13 «інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12) на загальну суму 159885,00грн. за перший та другий квартали 2010 року, в акті перевірки взагалі нічого не зазначено. При цьому, відповідач не спростовував того, що у позивача наявні підстави для уточнення показників раніше поданих декларацій, а посилався лише на порушення порядку заповнення додатків до декларації.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вищевказані уточнюючі розрахунки з наростаючим підсумком були включені до декларації з податку на прибуток за 2010 рік (вх.№ 22984 від 09.02.2010р. рядок 01.6-04.13), цього факту відповідач також не спростовував.

Таким чином, виходячи із зазначеного, суд вважає, що позивач не порушував порядку складання декларації з наростаючим підсумком тому, та на момент проведення планової перевірки всі вищезазначені дані були відображені підприємством в деклараціях.

Крім того, перевіркою встановлено, що ТОВ "Ланатекс" отримало кредит від ПАТ "АК ПІБ" мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію згідно договору №2-42/782 від 05.09.2007р., в сумі:

- 777800 доларів США,

- 55000 ЄВРО,

Курси валют на 30.09.2007р. складали долар США - 5,05грн., ЕВРО - 7,187 грн.

Згідно договору про внесення змін від 29.10.2010р. № 3/2-6-118 до кредитного договору про відкриття мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії №2-42/782 від 05.09.2007р., сума простроченої заборгованості по кредиту в іноземних валютах підлягає до конвертації шляхом перерахуванню в гривню по ринковому курсу, курси валют на момент конвертації (на 31.12.2010р.) склали: долар США - 7,962 грн., ЄВРО - 11,04 грн..

Курсові різниці за період з 30.09.2007р. по 31.12.2010р. підприємство відобразило в р. 04.13 Декларацій «Інші витрати, крім зазначених у 04.1 - 04.12" в сумі 2212000,00 грн., уточнюючим розрахунком поданим до ДПІ в м. Суми від 04.04.2011 . №66560. Відповідач вважає, що ТОВ «Ланатекс» завищено валові витрати на вказану суму в звязку з тим, що віднесення курсових різниць повинно проводиться на кожну дату балансу, тобто з 30.09.2007р. по 30.09.2009р., курсові різниці безпідставно віднесені до валових витрат перевіряємого періоду з 01.10.2009р. по 31.12.2010. Суд вважає такий висновок відповідача безпідставним та таким що суперечить нормам діючого на той час законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Тобто, законодавством передбачений обовязок платника податків подати уточнюючий розрахунок при виявленні помилок в раніше поданих деклараціях.

Пунктом 7.3. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено порядок оподаткування оперцій із розрахунками в іноземній валюті, так зокрема п.п. 7.3.3. Закону передбачено, що балансова вартість заборгованості, основна сума якої (без процентів, комісій та винагород) виражена в іноземній валюті, відображається у податковому обліку платника податку шляхом перерахунку її суми в гривні за офіційним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату її оприбуткування (виникнення). У разі продажу (погашення) заборгованості (її частини), вираженої в іноземній валюті, протягом звітного періоду її балансова вартість визначається шляхом перерахунку суми такої заборгованості (її частини) в гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату такого продажу (погашення). Непогашена протягом звітного періоду заборгованість, виражена в іноземній валюті, розглядається умовно проданою (погашеною) в останній день звітного періоду за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на такий день. При цьому балансова вартість такої заборгованості у наступному звітному періоді визначається на підставі такого перерахунку. У разі продажу (погашення) заборгованості (її частини), визначеного абзацом другим цього підпункту, або умовного продажу (погашення) заборгованості, визначеного абзацом третім цього підпункту, платник податку повинен визнати прибуток або збиток від такої операції, що розраховується як різниця між балансовою вартістю такої заборгованості (її частини) на початок звітного періоду чи на дату її оприбуткування (виникнення), залежно від того, яка подія сталася пізніше, та балансовою вартістю такої заборгованості (її частини) на дату її продажу (погашення). При цьому прибуток, отриманий внаслідок такого перерахунку, збільшує валові доходи платника податку - кредитора та валові витрати платника податку - дебітора, а збиток, отриманий внаслідок такого перерахунку, збільшує валові витрати платника податку - кредитора та валові доходи платника податку - дебітора податкового періоду, протягом якого відбувся такий продаж (погашення).

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд доходить висновку, що платник податків повинен здійснювати перерахунок балансової вартості заборгованості в іноземній валюті на кінець звітного періоду за офіційним валютним курсом Національного банку України, що діяв на такий день. При цьому, в залежності від перерахунку, результат відноситься або до складу валових витрат або до складу валових доходів платника. В порушення зазначених вище норм законодавства позивач не відображав результат перерахунку заборгованості в іноземній валюті (а саме отриманий ним збиток) в податковому обліку, але вказані помилки були ним самостійно виявлені, що і було відображено в уточнюючих розрахункам поданих до ДПІ в м. Суми до початку перевірки, що і зобовязує зробити п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України. Тобто, суд вважає, що позивач діяв відповідно до норм законодавства.

Також, частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Тому суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ланатекс" до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Суми № /0/44196 від 03.06.2011 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 2 212 000,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Суми № /0/44213 від 03.06.2011 про визначення грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 144971,00 грн. основного платежу та штрафних санкій у розмірі 36243,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Суми № /0/44210 від 03.06.2011 про визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 84000,00 грн. основного платежу та штрафних санкцій у розмірі 21000,00 грн. < Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2011 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек