Справа № 2-а-305/10
Суддя: Мосійчук Валентина Іванівна
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-305/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2010 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Мосійчук В.І. при секретарі Кумечко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.10.2010 року за ч.І ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що 13 жовтня 2010 року інспектором ДПС ВДАІ м. Житомир УМВС України в Житомирський області була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, в який зазначено, що позивач, в м. Житомир, по вулиці Щорса керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку на посадовому майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушив ст. 15.9 ( е) Правил дорожнього руху України.

Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Зазначив, що 13.10.2010 року вимушено зупинився в зв'язку технічним станом свого автомобіля, при цьому включив аварійний сигнал та не створив перешкоди для безпеки руху іншим учасникам, що вказав в своєму поясненні. Відповідно до п 15.9 ( е) ПДР України зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Пунктом 15.14. ПДР України визначено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. Дані вимоги ПДР України позивачем були виконані. Він включив аварійний сигнал та прийняв інші мірі, що звільнення автомобіля з місця забороненої зупинки. Просить суд скасувати по'станову про накладення адміністративного стягнення, оскільки Правил дорожнього руху України ним не були порушенні, сама подія адміністративного правопорушення була відсутня, жодних доказів його вини немає.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень проти позовних вимог не надходило, а тому суд розглядає справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, керуючись положеннями ч.4 ст. 128 КАС України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, 13.10.2010 року інспектором ДПС ВДАІ м. Житомир УМВС України в Житомирський області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.І ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1, в якому зазначено, що останній , керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку на посадовому майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушив ст. 15.9 (е) Правил дорожнього руху України. З даного приводу інспектором ДПС ВДАІ м. Житомир УМВС України в Житомирський області було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1В з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 260 грн., вказавши в постанові, що в разі несплати розмір штрафу збільшується вдвічі.

У відповідності до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є . будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі. Ці дані вставлюються судом на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не було надано будь-яких доказів правомірності свого рішення, заперечення проти позовних вимог до суду надано також не було. ,

Отже, дослідивши матеріали адміністративної справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2010 року, складений відносно ОСОБА_1В не є достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КУпАП; обставини справи працівником ДАІ були з'ясовані не в повному обсязі, враховуючи, що позивач заперечував проти наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, про що і зазначив в адміністративному протоколі, складеному відносно нього.

За таких обставин суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 13.10.2010 року за ч.І ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.1 ч.І ст.247 КУпАП, керуючись ст.ст. 6-12,69,70,71,158-163 КАС України, суд,-

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Житомирській області про скасування лостанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії АМ № 192152 від 13.10.2010р. року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 260 гривень, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

ПОСТАНОВИВ:

Суддя

ОСОБА_2