Справа № 813/5874/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа № 876/10197/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області про визнання відмови у виготовленні технічної документації із землеустрою неправомірною та спонукання до виконання обов'язків,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Відділу Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області, в якому просить визнати протиправною відмову у виготовленні технічної документації із землеустрою та зобов'язати здійснити виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідач неправомірно відмовив йому у виготовленні технічної документації, з порушенням вимог Положення про Відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області та ст. 55 Закону України «Про землеустрій». Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, тому з врахуванням вищенаведеного суд відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач успадкував половину будинку по вул. Радянській, 160 (тепер - Старомостівська) в м.Великі Мости, Сокальського району, Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 04 грудня 1978 року.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Червоноградського МБТІ від 19 липня 1979 року про реєстрацію половини будинку на ОСОБА_1 на праві особистої власності, домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому складається із одного жилого будинку.

Рішенням Великомостівської міської ради народних депутатів Сокальського району Львівської області №40 від 02 липня 1997 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок" передано ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0720 га. по АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області №170 від 27 грудня 2006 року "Про присвоєння поштової адреси" присвоєно поштову адресу 1/2 будинку, що належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області №238 від 28 лютого 2007 року "Про дозвіл на проведення робіт по виготовленні державного акту на право власності на землю" ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення робіт по виготовленні державного акту на право власності на землю за адресою АДРЕСА_1 - площею згідно з земельно-облікових документів 0,0720 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

02 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою у Відділ Держземагенства у Сокальському районі, в якій просив підписати долучені примірники договору на розробку документації з землеустрою земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Листом №01-12/3015 від 13 травня 2014 року Відділ Держземагенства у Сокальському районі відмовив заявникові у виготовленні технічної документації із землеустрою, мотивуючи це тим, що відповідно до п. 4.18 Положення про управління (відділ) Держземагенства у районі, Відділ здійснює державну реєстрацію земельних ділянок. Крім того, питання приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (цілого, а не його частини) громадянами України врегульовано Земельним кодексом України. Можливість визначення в натурі та приватизації земельної ділянки під частиною будинку чинним законодавством не передбачено. За можливості поділу будинку в натурі з виділенням кожної частини в окреме домоволодіння (присвоєння окремої адреси та реєстрація в Бюро технічної інвентаризації як окремого володіння) можливий і поділ земельної ділянки з виділенням відповідної її частини в окрему земельну ділянку. У такому випадку приватизація здійснюється вже окремо кожної земельної ділянки для кожного окремого домоволодіння.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що Відділ Держземагенства у Сокальському районі не володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у нього не працюють сертифіковані інженери-землевпорядник, а тому рішення про відмову в укладенні договору на виконання робіт із землеустрою та виготовлення технічної документації із землеустрою прийняте правомірно. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача при прийнятті оскаржуваного рішенні при зверненні до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.181 ЗК України землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Мета землеустрою полягає в забезпеченні раціонального використання та охорони земель, створенні сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів (ст.182 ЗК України).

Згідно з ст.184 ЗК України землеустрій передбачає: а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; в) складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць; г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; ґ) складання проектів впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань та створення нових; д) складання проектів відведення земельних ділянок; е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; ж) складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель; з) розроблення іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням та охороною земель; и) здійснення авторського нагляду за виконанням проектів з використання та охорони земель;і) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

В силу вимог ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ст. 118 ЗК України передбачає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно з законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно зі ст.22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень.

Відповідно до ст.25 вказаного Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації.

Ст.55 Закону України "Про землеустрій" передбачає, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

В силу вимог ст.26 Закону України "Про землеустрій" розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно зі ст.66 вказаного Закону професійною діяльністю у сфері землеустрою можуть займатися особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою. Відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники. Сертифікованими інженерами-землевпорядниками є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону.

Порядком виконання земельно- кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 листопада 2000 року №1619, передбачено, що державні органи земельних ресурсів (а Відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області належить до таких) виконують земельно- кадастрові роботи та надають послуги на платній основі відповідно до поданих заяв та укладених договорів.

Крім того, відповідно до п.4.11 Положення про Відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області останній здійснює землеустрій відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Згідно з п. 4.18 вказаного Положення відповідач здійснює державну реєстрацію земельних ділянок та державну реєстрацію права власності, права користування земельними ділянками (сервітут), права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Таким чином, укладення договору на виконання робіт із землеустрою та виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж приватизованої земельної ділянки входить у компетенцію Відділу Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, та здійснюється останнім за умови володіння необхідним технічним і технологічним забезпеченням і наявності сертифікованих інженерів- землевпорядників.

Разом з тим, Відділ Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області не довів, що такий не володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у нього не працюють сертифіковані інженери- землевпорядники, а в силу вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач, маючи беззаперечне право на земельну ділянку, не має реальної можливості його у повній мірі використовувати та обмежений у його використанні, оскільки Відділ Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області відмовив позивачу у виготовленні технічної документації із землеустрою.

Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v.), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови у виготовленні технічної документації із землеустрою по встановленню меж приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів є підставними та підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Відділу Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області здійснити виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, то колегія суддів вважає, що така вимога пов'язана із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур (дискреційні повноваження), а тому суд не може своїм рішенням підміняти державний орган, на який законом покладено обов'язок прийняття такого.

Тому колегія суддів з врахуванням положень ст.11 КАС України вважає за необхідне зобов'язати відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів у встановленому законом порядку.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року за № 13, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; із позицією Європейського суду з прав людини викладеною у рішеннях по справах: «Класс та інші проти Німеччини»від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії»(Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії»(Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, «Єрузалем проти Австрії», (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року, «Реквеньї проти Угорщини», (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, згідно яких завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року у справі № 813/5874/14 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Відділу Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області у виготовленні технічної документації із землеустрою.

Зобов'язати Відділ Держземагенства у Сокальському районі Головного управління Держземагенства у Львівській області розглянути звернення ОСОБА_1 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів у встановленому законом порядку.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик