Справа № 803/17/15-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа № 876/2201/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2015р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальсько-пресове підприємство» до Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.12.2014р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Ковальсько-пресове підприємство» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії державного виконавця (заступника начальника відділу) Відділу державної виконавчої служби /ВДВС/ Ковельського міськрайонного управління юстиції /МУЮ/ Веремчук Л.С.; визнати протиправною та скасувати постанову відповідача ВП № 45487744 від 12.12.2014р. про стягнення виконавчого збору (а.с.3-5).

Під час судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача ВП № 45487744 від 12.12.2014р. про стягнення виконавчого збору.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2015р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця ВДВС Ковельського МУЮ від 12.12.2014р. про стягнення з ТзОВ «Ковальсько-пресове підприємство» виконавчого збору в розмірі 4711 грн. 85 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.47-49).

Не погодившись із винесеною судом постановою, її оскаржив відповідач ВДВС Ковельського МУЮ, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.55-56).

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що копії постанов державного виконавця скеровувалися позивачу у встановлені строки із дотриманням установлених правил діловодства; постанова про відкладення виконавчих дій винесена державним виконавцем 01.12.2014р., якою відкладено вчинення таких дій лише на один день, тобто, на 01.12.2014р. Про таке рішення позивача було своєчасно повідомлено по телефону, що відповідає вимогам закону. За таких обставин є наявними підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2014р. у справі № 803/1763/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської обл. до ТзОВ «Ковальсько-пресове підприємство» стягнуто з останнього 47118 грн. 54 коп. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (а.с.41, 42). Судове рішення набрало законної сили 30.09.2014р. (а.с.43).

За заявою стягувача постановою державного виконавця ВДВС Ковельського МУЮ від 19.11.2014р. відкрито виконавче провадження ВП № 45487744 про стягнення з ТзОВ «Ковальсько-пресове підприємство» заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 47118 грн. 54 коп. на користь пенсійного органу; надано строк для добровільного виконання рішення суду до 26.11.2014р. (а.с.7).

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2014р. із супровідним листом від 20.11.2014р. (а.с.6) відправлена відповідачем на адресу боржника лише 22.11.2014р. (а.с.8) і отримана адресатом 24.11.2014р. (а.с.6).

27.11.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про відкладення здійснення виконавчих дій на строк до семи днів (а.с.9, 32). Державний виконавець усно повідомив боржника про відкладення провадження виконавчих дій і про направлення йому копії постанови.

Постановою державного виконавця ВП № 45487744 від 01.12.2014р. на підставі заяви боржника від 27.11.2014р. відкладено провадження виконавчих дій до 01.12.2014р. та продовжено строк до цієї ж дати (а.с.39); копія постанови отримана позивачем 08.12.2014р. та ним не оскаржувалася (а.с.33, 34).

02.12.2014р. позивач самостійно виконав рішення суду про стягнення з нього 47118 грн. 54 коп., що стверджується платіжним дорученням № 2569 від 02.12.2014р. про сплату 117459 грн. 99 коп. на користь стягувача (наведена сума включає борг також по іншому виконавчому провадженню між тими самими сторонами виконавчого провадження) (а.с.10), повідомленням пенсійного органу № 3839/09-22 від 04.12.2014р. про сплату позивачем 117459 грн. 99 коп. за виконавчими провадженнями ВП № 45487744 та ВП № 45487984 (а.с.36, 40).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення вказаних відносин).

Відповідно до ч.1 ст.28 вказаного Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Матеріалами справи стверджується, що через несвоєчасне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та неможливість сплати коштів у визначений строк для добровільного виконання рішення суду позивач звернувся до відповідача із заявою про відкладення виконавчих дій.

Вказана заява була розглянута державним виконавцем; за результатами її розгляду останнім було прийнято рішення про відкладення здійснення виконавчих дій.

Разом з тим, строк відкладення виконавчих дій склав один день, при цьому такий день збігся з днем розгляду заяви боржника та винесення постанови про відкладення виконавчих дій (01.12.2014р.).

Також згадана постанова була скерована на адресу боржника 03.12.2014р. та вручена адресату лише 08.12.2014р. (а.с.34, 35); при цьому погашення боргу здійснено позивачем 02.12.2014р.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів вважає, що здійснивши розгляд заяви боржника та фактично визнавши поважними причини неможливості позивача скористатися своїм правом на добровільне виконання рішення суду, державний виконавець обґрунтовано прийняв рішення про відкладення виконавчих дій.

Разом з тим, таке відкладення стосувалося лише одного дня, впродовж якого державний виконавець повинен був винести відповідну постанову та повідомити про неї боржника, а останній здійснити погашення боргу, що свідчить про необгрунтованість такого строку через його надто малу тривалість та вказує на об'єктивну неможливість позивача скористатися своїми правами сторони виконавчого провадження.

Вказаний висновок підтверджується й подальшими обставинами справи: сплата боргу проведена 02.12.2014р., копія постанови відповідача від 01.12.2014р. отримана позивачем 08.12.2014р.

Таким чином, за наведених обставин стягнення виконавчого збору з позивача, який не зміг провести добровільне погашення боргу у додатково наданий строк, оскільки тривалість такого складала один день, на який припадає розгляд заяви про відкладення виконавчих дій, винесення та скерування постанови боржнику та виконання останнім відповідних платежів, не відповідає вимогам закону та не спрямована на забезпечення прав позивача щодо добровільного виконання рішення суду в додатково наданий строк.

Також колегія суддів звертає увагу на приписи ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Доказів початку примусового виконання рішення суду до отримання 05.12.2014р. листа Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської обл. № 3839/09-22 від 04.12.2014р. про погашення позивачем боргу (а.с.36) відповідачем суду не представлено.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про помилковість та необгрунтованість винесення відповідачем постанови державного виконавця ВДВС Ковельського МУЮ від 12.12.2014р. про стягнення з ТзОВ «Ковальсько-пресове підприємство» виконавчого збору в розмірі 4711 грн. 85 коп.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності визначені обставини справи, які вказують на наявність об'єктивних перешкод у виконанні вимог державного виконавця, та наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2015р. в адміністративній справі № 803/17/15-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

С.М.Кузьмич