Справа № 22-а-16725/11
Суддя: Ігнатченко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Яворський М.А..,

суддів: Ігнатченко Н.В., Корзаченко І.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської державної адміністрації, третя особа Вишгородське автотранспортне підприємство райспоживтовариства про зобовязання виплати недоотриманні суми щомісячної доплати працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті йому щомісячної доплати згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними, зобовязати відповідача провести перерахунок і виплатити йому недоотриману суму щомісячної грошової доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 1999 по 2008 р.р. в розмірі 26465,19грн.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2009 року позов задоволено частково.

Поновлено строк звернення до суду, як такий що був пропущений з поважних причин.

Визнано дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу щомісячну доплату як працюючому та проживаючому в зоні посиленого радіологічного неправомірними

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської державної адміністрації Київської області нарахувати позивачці недоотриману доплату працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю з 9 липня 2007 року по 01 грудня 2009 рік, з урахуванням ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність постанови суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивач є особою, яка на даний час працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю та має право на доплату за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати як працюючий пенсіонер відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд не обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийшов до не правильного висновку про те, що позивачка відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання недоотриманої доплати як працюючий в зоні посиленого радіоекологічного контролю з липня 2007 року по грудень 2008 року з врахуванням однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.1996 р. були передбачені доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати.

В редакції Закону від 28.12.2007 р., частину другу та першу ст. 39 Закону «Про статус чорнобильців» замінено однією частиною, згідно з якою, громадянам, які працюють в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону «Про статус чорнобильців», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

Розподіл бюджетних коштів на потреби соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи між розпорядниками коштів нижчого рівня здійснюється Міністерством праці та соціальної політики.

Слід зазначити, що порядок використання коштів Державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 до сьогоднішнього дня не змінений та не скасований, а тому здійснення компенсаційних виплат громадянам не може бути проведене у інший спосіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936 «Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936 „Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" п. 5 зазначено «Соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організацями та фізичними особами субєктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організацями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці»

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і прийняття постанови про задоволення позову.

З викладених вище підстав колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають, оскільки відмова управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у виплаті недоплачених сум щомісячної доплати як працюючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірною, оскільки УПСЗН, діяло на підставі діючого законодавства у межах повноважень та у спосіб, що був передбачений законами України, і права позивачки порушені не були.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та про прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської державної адміністрації, третя особа Вишгородське автотранспортне підприємство райспоживтовариства про зобовязання виплати недоотриманні суми щомісячної доплати працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_3