Справа № 2а-10873/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом

Державної податкової інспекції у Солом’янському районі міста Києва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона-33»

про

стягнення збитків у розмірі 20 605,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Солом’янському районі міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона-33»про стягнення збитків у розмірі 20 605,80 грн., які виникли у зв’язку з нестачею безхазяйного майна, переданого податковим органом відповідачу на відповідальне зберігання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ДПІ у Солом’янському районі міста Києва та ТОВ «Крона-33»укладені договори про зберігання майна, що належить або переходить у власність держави: від 17.01.2011 № 1/11Д; від 19.02.2010 № 2/10Д; від 06.03.2009 № 2/09Д та додаткова угода № 1 від 20.10.2009 по договору № 2/09Д; від 19.05.2008 № 1/08Д.

Всього, як зазначає позивач, на виконання вказаних договорів ДПІ передала на відповідальне зберігання відповідачу товарно-матеріальні цінності на загальну суму 217,7 тис. грн. згідно актів опису і оцінки № 3/10 від 10.03.2010, № 2/10 від 02.03.2010 та № 1/10 від 02.03.2010.

Разом з цим, позивач посилається на те, що під час проведення інвентаризації зазначених товарно-матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання, було виявлено нестачу частини майна на суму 20 605,80 грн., стягнення якої з відповідача і є предметом даного спору. Тобто, фактично позивач просить стягнути збитки у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору зберігання. Аналіз цих договорів та викладених позивачем обставин свідчить, що предметом спору не є стягнення податкового боргу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт перший), а суб’єкт владних повноважень –як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт сьомий).

Згідно з приписами статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, відповідно до частини другої статті 4 КАС України, на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що даний спір, який виник між сторонами, не належить до публічно-правових спорів, а є майновим спором, пов’язаним із завданням збитків у зв’язку з нестачею переданого на зберігання майна і повинен вирішуватись в порядку господарського судочинства, оскільки предметом доказування у цій справі є обставини щодо права власності на майно, вилученого і переданого податковим органом як безхазяйне на відповідальне зберігання відповідачу. Аналіз зазначених договорів не дає підстав вважати їх адміністративними договорами, оскільки відносини за ними засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників та регулюються положеннями цивільного законодавства, що не притаманно відносинам за адміністративними договорами.

При цьому, ДПІ у Солом’янському районі міста Києва в даному спорі уособлює державу як власника майна, як окремого учасника цивільних відносин відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Цивільного кодексу України, з приводу втрати якого (майна) як безхазяйного виник спір, а не виступає органом владних повноважень у сфері адміністрування.

Таким чином, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері здійснення суб’єктом владних повноважень владних управлінський функцій, цей позов не є адміністративним, а тому встановлена ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

З огляду на викладене, заявлені вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Солом’янському районі міста Києва у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали направити позивачу.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Роз’яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін