Справа № 495/9053/14-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 495/9053/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шевчук Ю.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Найденко О.І.

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання незаконним рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про:

- визнання незаконним рішення №30 від 17 жовтня 2014 року "Про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з підстав не підтвердження пільгового стажу газоелектрозварника та електрозварника, з 01 жовтня 2014 року;

- зобов'язання призначити та нарахувати пенсію на пільгових умовах згідно п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що стаж його роботи на посаді газоелектрозварника, електрозварника складає 21 рік і 8 місяців, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах, однак, відповідач своїм рішенням відмовив у задоволені заяви позивача про призначення пенсії, в зв'язку з чим, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що надані первинні документи неможливо перевірити, оскільки МКП №576 за юридичною адресою не знаходиться, а довідка про підтвердження наявного трудового стажу не містить № та дату видачі, отже, відсутні підстави для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним рішення УПФ України у місті Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеській області за №30 від 17 жовтня 2014 року про відмову у призначені позивачу пенсії на пільгових умовах за п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з підстав не підтвердження пільгового стажу газоелектрозварника та електрозварника.

Зобов'язано УПФ України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, юридична адреса: 67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова, 28, призначити та нарахувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію на пільгових умовах згідно п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В апеляційній скарзі УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У 1974 році позивач поступив на навчання у Овідіопільське СПТУ №11 Овідіопільського району Одеській області, яке закінчив в 1977 році за кваліфікацією електрогазозварника четвертого розряду, що підтверджується Дипломом №747274 від 25 липня 1977 року, реєстраційний номер 211.

Наказом №47-к від 02 серпня 1977 року позивач був прийнятий на роботу у ПМК - 225 треста "Дунайводбуд" газоелектрозварником 4 розряду з 04 серпня 1977 року.

Наказом №62к від 17 жовтня 1977 року позивач з 24 жовтня 1977 року звільнений з роботі на підстави п.3 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з призивом на строкову військову службу.

У період з 01 листопаду 1977 року по 21 жовтня 1980 позивач проходив строкову військову службу у лавах Радянської армії.

Наказом №98-к від 30 грудня 1980 року позивач прийнятий на роботу газоелектрозварником 3 розряду з 22 грудня 1980 року у СПМК-576 тресту "Южсельспецмотнаж". Підприємство було реорганізовано у "Орендне підприємство СПМК-576", працював там до 18 травня 1992 року, та був звільнений за власним бажанням Наказом 31-к від 18 травня 1992 року.

У період роботи у ОП "СПМК-576" 01 серпня 1983 року позивачу був присвоєний 4 розряд електрозварника, а з 01 березня 1987 року присвоєний 5 розряд електрозварника.

19 травня 1992 року наказом №18-к від 11 травня 1992 року позивач був прийнятий на роботу електрозварником 5 розряду у Білгород-Дністровський завод ЖБІ, де працював до 30 квітня 1998 року та був звільнений за власним бажанням наказом №9-к від 21 квітня 1998 року.

З 01 червня 1998 року по 01 серпня 1999 року позивач працював газоелектрозварником 4 розряду у МПП "Сталкер".

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виповнилося 55 років і він готував документи для отримання пенсії на пільгових підставах та звернувся до УПФ України по місту Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеській області про призначення пенсії на пільгових підставах, йому було у цьому відмовлено з тих підставах, що його стаж не підтверджується документально, що відображено у рішенні УПФ України у м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеській області №30 від 17 жовтня 2014 року, яке позивач отримав у листопаді 2014 року.

26 листопада 2014 року позивач отримав з УПФ України у м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеській області Рішення №30 від 17 жовтня 2014 року з якого вбачається, що підтверджений його пільговий стаж і зараховується тільки 2 місяця і 21 день роботі у ПМК-225, період роботи у МКП-576 з 22 грудня 1980 року по 18 травня 1992 року не зараховується до пільгового стажу з підстав того, що в трудовій книжці та наданих ним документах відсутні відомості, які підтверджують зайнятість на ручному зварюванні, на різанні, на напівавтоматичних, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що мають шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також із-за того, що перевірити надані ним документі не має можливості.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено первинними документами та показаннями свідків той факт, що він працював повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці, які дають підстави для призначення йому пільгової пенсії за Списком №2.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, п."б" ч.1 ст. 13, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В апеляційній скарзі УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області вказується, що надані первинні документи для підтвердження пільгового стажу неможливо перевірити, а також відсутня атестація робочих місць, що є підставою не враховувати певний пільговий стаж позивача.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно п."б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.1, 2, 3 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 цього Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно трудової книжки позивача:

- з 04 серпня 1977 року по 24 жовтня 1977 року позивач працював у ПМК - 225 треста "Дунайводбуд" газоелектрозварником;

- з 01 листопаду 1977 року по 21 жовтня 1980 позивач проходив строкову військову службу у лавах Радянської армії;

- 30 грудня 1980 року позивач був прийнятий на роботу газоелектрозварником 3 розряду у СПМК-576 тресту "Южсельспецмотнаж". Підприємство було реорганізовано у "Орендне підприємство СПМК-576", працював там до 18 травня 1992 року;

- з 19 травня 1992 року до 30 квітня 1998 року займав посаду електрозварника 5 розряду у Білгород-Дністровський завод ЖБІ;

- з 01 червня 1998 року по 01 серпня 1999 року працював газоелектрозварником 4 розряду у МПП "Сталкер".

Розділ XXXII "Загальні положення" Списку №2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, та р. XXXIII "Загальні положення" Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, вказують на те, що робота "електрозварника" та "газозварника" дає право особі на пенсію на пільгових умовах.

Всі записи в трудовій книжці є точними і зрозумілими, в них зазначені посади та періоди роботи, а тому судова колегія приходить до висновку, що трудовий стаж позивача на посадах, які передбачені Списком №2 та загальний стаж роботи відповідає стажу необхідному для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також, факт безпосередньої зайнятості позивача повний робочий день на посаді газоелектрозварника та електрозварника підтверджується показаннями двох свідків, наданих в суді першої інстанції.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він з 1981 по 1983 рік, працював з позивачем в СПМК 571. ОСОБА_2 працював електрозварником, з ручним зварюванням.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він з 1980 по 1992 рік, працював з позивачем в СПМК 571. ОСОБА_2 працював електрозварником, з ручним зварюванням.

Апелянтом не було представлено доказів, що позивач працював на умовах неповного робочого дня, а також, що характер роботи, яку виконував позивач, не відповідає роботі за професією, на яку був прийнятий позивач згідно записам у трудовій книжці.

Стосовно доводу апеляційної скарги про те, що відсутня атестація робочих місць, що є підставою не враховувати певний пільговий стаж позивача, судова колегія зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У п.4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Обов'язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 вересня 2015 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.