Справа № 807/1274/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. Справа № 876/8414/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року про відмову у забезпеченні адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, яким просила визнати протиправними дії відповідача щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби відповідно до наказу від 27.05.2015 року № 1729/к та визнати протиправним і скасувати цей наказ.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про забезпечення адміністративного позову, в якому просила зупинити дію оскаржуваного наказу в частині оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

На обґрунтування клопотання зазначала, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року № 17 і наказами Міністерства юстиції країни від 30.01.2015 року № 115/5 та від 02.02.2015 року № 139/5 Головне управління юстиції у Закарпатській області було перейменоване на Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області, посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, яку вона займає, скорочено і введено рівнозначну посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а її попереджено про наступне звільнення згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (КЗпПУ). При цьому, всупереч вимогам трудового законодавства відповідач не запропонував їй зазначену посаду, яка є вакантною, рівнозначною тій, на якій вона працює та відповідає її кваліфікації і спеціальності, а оголосив конкурс на заміщення вакантної посади, що порушує її трудові гарантії, оскільки вона має переважне право на зайняття вакантної посади в порядку переведення. Протиправність таких дій відповідача безспірно встановлена постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року. Крім того, вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про переведення її на дану посаду. Позивач вважає, що оголошення відповідачем конкурсу на заміщення зазначеної посади за наведених вище обставин є неправомірним, а проведення конкурсу може мати наслідком неправомірне призначення на дану посаду іншої особи, що значно ускладнить відновлення її прав у випадку задоволення позову і викличе необхідність звільнення призначеної особи, що об'єктивно потребує часу і також впливатиме на права цієї особи. Конкурс на заміщення спірної посади було призначено на 07.07.2015 року, тому, на думку позивача, зупинення його проведення є адекватним і співмірним заходом, застосування якого не порушує прав третіх осіб, оскільки жодна інша особа ще не призначена на цю посаду, і такий захід лише гарантуватиме відновлення її порушеного переважного права на зайняття спірної посади в порядку переведення відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпПУ. Крім того, 07.07.2015 року конкурс не відбувся і Міністерство юстиції України оголосило його повторно, що свідчить про систематичне порушення ним вимог законодавства. Водночас незабезпечення позову у спосіб, в який вона просить, на думку позивача, може призвести до порушення її прав, свобод та законних інтересів і на відновлення цих прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або взагалі може призвести до неможливості відновлення таких прав.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вид забезпечення позову має відповідати заявленим позивачем вимогам, а заходи забезпечення позову, що застосовуються судом, визначаються їх відповідністю вимогам, на забезпечення яких такі вживаються. Оцінка такої відповідності здійснена судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками заборони вчиняти певні дії. Наведені позивачем обґрунтування необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову є обґрунтуванням предмету позову та підлягають перевірці й оцінці під час судового розгляду справи, тоді як заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті. Водночас, на думку суду, у даному випадку вирішення питання про забезпечення позову є вирішенням спору по суті, що не відповідає призначенню правового інституту забезпечення адміністративного позову. Враховуючи матеріали та предмет справи, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволенню не підлягає.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання про забезпечення адміністративного позову задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає ті ж підстави, що і на обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову. Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище очевидні порушення відповідачем вимог законодавства та реальність загрози її правам. Також оскаржувана ухвала не містить спростування доводів, якими вона обґрунтовувала клопотання про забезпечення позову, а лише містить загальне посилання на недоведеність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що суперечить встановленим Кодексом адміністративного судочинства України вимогам до змісту ухвали суду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами 3 та 4 цієї статті забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

При цьому подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

За частиною першою зазначеної статті підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин і оцінити чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства та оцінивши встановлені обставини справи і надані сторонами письмові докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, зазначених у ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що основним мотивом, яким ОСОБА_1 обґрунтовує своє клопотання про забезпечення позову, є те, що у випадку проведення Міністерством юстиції України відповідно до наказу від 27.05.2015 року № 1729/к конкурсу на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби і призначення іншої особи на цю посаду, буде ускладнено або унеможливлено її призначення на підставі судового рішення на дану посаду, на яку позивач, на її думку, має переважне право.

Однак, на думку колегії суддів, такі твердження позивача не є достатньою підставою для забезпечення судом адміністративного позову у спосіб, який вона просить, а саме шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 27.05.2015 року № 1729/к в частині оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби, оскільки дане питання врегульоване п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, яким передбачено, що поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, є підставою для звільнення працівника, який займає відповідну посаду, в зв'язку з чим твердження позивача про ускладнення чи унеможливлення захисту її прав у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову в даній справі є необґрунтованим.

Також колегія суддів враховує, що зміна та оптимізація структури територіальних органів юстиції, а тому числі проведення конкурсів на заміщення посад в цих органах здійснюється в рамках державної програми з реформування органів державної влади, в зв'язку з чим спосіб забезпечення позову, який просить ОСОБА_1, є неспіврозмірним з її позовними вимогами в даній справі.

Крім того, питання законності дій чи бездіяльності Міністерства юстиції України щодо незапропонування ОСОБА_1 у попередженні про наступне вивільнення всіх вакантних посад у Головному територіальному управлінні юстиції у Закарпатській області є предметом розгляду в іншій адміністративній справі, підтвердженням чого є додана позивачем до апеляційної скарги копія вступної і резолютивної частин постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року у справі № 807/417/15, видрукувана з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також, на думку колегії суддів, позивач не надала, а судом не встановлено доказів існування ознак очевидної протиправності оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 27.05.2015 року № 1729/к, а доводи, якими позивач обґрунтовує протиправність цього наказу, підлягають дослідженню та оцінці під час розгляду справи по суті і не можуть досліджуватись під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надала належних доказів існування підстав для забезпечення адміністративного позову, передбачених ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим у задоволенні її клопотання було обґрунтовано відмовлено.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року про відмову у забезпеченні адміністративного позову у справі № 807/1274/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, скасування наказу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 21.09.2015 року