Справа № 2а/0370/2716/11
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2716/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Брудовській Н. В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» звернулося з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.09.2011 року № НОМЕР_1 про визначення податкового зобовязання з ПДВ у розмірі 183395 грн., в т. ч. 183394 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно вважає нікчемним договір на поставку товару, укладений товариством із ТзОВ «ЛКТ», оскільки сторонами зобовязання по договору виконані, товар оплачено повністю та в подальшому придбаний використовувся ПрАТ «Волиньхолдінг» у виробничому процесі. Позивач також посилається на те, що діяльність ТзОВ «ЛКТ» не мала фіктивного характеру і позивач не повинен нести відповідальність за недотримання вимог закону своїм контрагентом.

У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали із підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник Луцької ОДПІ позов не визнав, зазначаючи, що позивач здійснював свою діяльність з товариством, що діяло з ознаками фіктивності, а тому неможливо підтвердити сплату податку на додану вартість до бюджету контрагентом, а відтак віднесення сум податку на додану вартість ПрАТ «Волиньхолдінг» до податкового боргу внаслідок таких операцій є неправомірним.

Заслухавши пояснення представників сторін дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено наступне.

15 вересня 2011 року працівниками Луцької ОДПІ було проведено позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «Волиньхолдінг» з питань підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником ТзОВ «ЛКТ» за січень 2011 року.

За результатами перевірки Луцькою ОДПІ було складено акт від 15.09.2011 року № 7192/2302/20134889, яким зафіксовано порушення підприємством ч. 1 ст. 203, ст. 215, ст. 228, ст. 662, ст. 655, ст. 628, ст. 638, ст. 664 Цивільного кодексу України у частині недодержання у момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п. 5 ст. 203 ЦК України), відносини між ПрАТ «Волиньхолдінг» та ТзОВ «ЛКТ» відповідно до частини 1.5 ст. 203, п. 1.2 ст. 215, ст. 228 ЦК України мають ознаки нікчемності та є нікчемними в силу закону. В результаті порушення ч. 1 ст. 203, ст. 215, ст. 228, ст. 662, ст. 655, ст. 628, ст. 638, ст. 664 Цивільного кодексу України, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ПрАТ «Волиньходінг» занижено податок на додану вартість у сумі 183393,60 грн., в т. ч. за січень 2011 року у сумі 183393,60 грн.

На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 29.09.2011 року № НОМЕР_1, яким позивачу було визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 183395 грн., з яких 183394 грн. за основним платежем та 1 грн. штрафних санкцій.

Актом перевірки від 15.09.2011 року № 7192/2302/20134889 встановлено, що ПрАТ «Волиньходінг» неправомірно включено до податкового кредиту кошти, сплачені за договором від 20.12.2010 року № 10/90 між ПрАТ «Волиньходінг» та ТзОВ «ЛКТ» про придбання товару, оскільки у ТзОВ «ЛКТ» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, а тому згідно з ч. 1, 5 ст. 203, п. 1.2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України зазначена угода має ознаки нікчемності.

Судом встановлено, що між ТзОВ «ЛКТ» як продавцем та ПрАТ «Волиньходінг» як покупцем укладено договір від 20.12.2010 року № 10/90, згідно якого ТзОВ «ЛКТ» продало ПрАТ «Волиньходінг» ароматизатор виробництва «Givaudan Deutschland GmbH» на суму 1100361,60 грн., в тому числі ПДВ 183393,60 грн. Факт придбання товару та розрахунку за нього підтверджується податковою накладною від 25.01.2011 р. № 26, видатковою накладною від 25.01.2011 р. № 26 та платіжним дорученням від 01.03.2011 р. № 535082.

Отримання позивачем товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 25.01.2011 року № Р26.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України, зокрема, передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підставою для нарахування податкового кредиту є видана платником податку на вимогу покупця податкова накладна із заповненням всіх обовязкових реквізитів визначених пунктом 201.1 статті 201 ПК України, а саме:

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 6.2 порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом ДПА України від 21 грудня 2010 року № 969 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 року за № 1401/18696 податкова накладна є підставою на віднесення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Частиною 1 статті 138 КАС України визначено, що предметом доказування в адміністративній справі є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Таким чином, згідно вищезазначених вимог позивач мав право віднести до складу податкового кредиту у січні 2011 року суму ПДВ у розмірі 183393,60 грн. у звязку з придбанням товару на підставі належним чином оформленої податкової накладної та інших документів, що підтверджують господарську операцію.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про нікчемність договору, укладеного між ПрАТ «Волиньхолдінг» та ТзОВ «ЛКТ», з тих підстав, що останнє здійснювало свою діяльність з ознаками фіктивності, з огляду на таке.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому договір є обовязковим до виконання. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, істотними є умови, визнані таким за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1, 2 статті 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Пунктом 2 статті 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Судом встановлено, що виконання договору поставки № 31 від 05.01.2011 року підтверджується товарно-транспортною накладною від 25.01.2011 року № Р26, податковою накладною від 25.01.2011 р. № 26, видатковою накладною від 25.01.2011 р. № 26 та платіжним дорученням від 01.03.2011 р. № 535082.

Розрахунок за придбаний товар ПрАТ «Волиньхолдінг» проведений повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 535082 від 01.03.2011 року на суму 1100361,60 грн.

Факт використання ПрАТ «Волиньхолдінг» придбаного товару підтверджується протоколом контролю сировини від 27.01.2011 р. № 134 та рецептурою РЦ3Б-2007 майонезу «Європейський» від 03.01.2008 р.

Відповідачем не надано суду доказів про те, що ТзОВ «ЛКТ» на момент здійснення господарських операцій з ПрАТ «Волиньхолдінг» було виключено з ЄДРПОУ та у нього було скасовано реєстрацію платника ПДВ.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що договір на поставку товару від 20.12.2010 року № 10/90, укладений між ПрАТ «Волиньхолдінг» та ТзОВ «ЛКТ», був направлений на реальне настання правових наслідків, не суперечить вимогам частини 1 статті 203 ЦК України і не містить ознак нікчемного правочину, що підтверджується доказами по справі.

Оскільки Луцькою ОДПІ встановлено заниження позивачем податку на додану вартість в сумі 183393,60 грн. у звязку з нікчемністю правочину, укладеного між ПрАТ «Волиньхолдінг» та ТзОВ «ЛКТ», а нікчемність не доведена, тому суд дійшов висновку про безпідставність винесення Луцькою ОДПІ податкового повідомлення-рішення від 29.09.2011 року № НОМЕР_1.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки Луцької ОДПІ, констатовані в акті перевірки від 15.09.2011 року № 7192/2302/20134889, а тому податкове повідомлення-рішення від 29.09.2011 року № НОМЕР_1, винесене на підставі зазначеного акту перевірки, підлягає скасуванню як протиправне.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції від 29.09.2011 року № НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 24 жовтня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя О. О. Андрусенко