Справа № 2а/0370/2763/11
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2763/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Брудовській Н. В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_3 ОСОБА_4 у позовній заяві просить скасувати рішення ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, та зобовязати відповідача прийняти рішення щодо оформлення документів для вирішення питання про визнання особою, яка потребує додаткового захисту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення від 03.10.2011 р. № 27 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, у звязку з відсутністю обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно прийнято без врахування та без дослідження всіх обставин, які мають юридичне значення і стосуються справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позові підстав, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у запереченні позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 звертався із заявою про надання статусу біженця, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

З наведених у запереченні підстав представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.04.2011 року задоволено адміністративний позов Управління Служби безпеки України у Тернопільській області та примусово видворено за межі України ОСОБА_3 ОСОБА_4.

05 вересня 2011 року, перебуваючи у Пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області із заявою про надання статусу біженця.

12 вересня 2011 року ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області винесено наказ № 69 про дозвіл у прийнятті заяви про визнання біженцем громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6. 12.09.2011 року було заповнено анкету особи, яка звернулась із заявою про надання статусу біженця.

13 вересня 2011 року складено протокол ознайомлення з прийняттям рішення за заявою, правами та обовязками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця.

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2011 року, відділом міграційної служби у Волинській області проведено співбесіду з ОСОБА_3 ОСОБА_6, що підтверджується протоколом співбесіди від 13.09.2011 року

30 вересня 2011 року за результатами розгляду особової справи ОСОБА_3 ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області складено висновок щодо прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем.

На підставі висновку відділом міграційної служби 30 вересня 2011 року винесено наказ № 79 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем.

03 жовтня 2011 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 надіслано повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 звертався до ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області із заявою про надання статусу біженця, у звязку з чим розгляд та надання відповіді було здійснено відповідно до поданої заяви.

У позовній заяві ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить суд прийняти рішення щодо оформлення документів для вирішення питання про визнання особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з п. 1, 13 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань. Особою, яка потребує додаткового захисту, є особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Тобто, Закон розрізняє поняття біженця та особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до п. 8 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Оскільки позивач не звертався до ОСОБА_4 міграційної служби у Волинській області із заявою про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, та відповідач такої заяви не розглядав, то право позивача не порушене, а тому позовні вимоги про скасування рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання особою, яка потребує додаткового захисту, та зобовязання відповідача прийняти рішення щодо оформлення документів для вирішення питання про визнання особою, яка потребує додаткового захисту, є передчасними та безпідставними, а відтак позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 31 жовтня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя О. О. Андрусенко