Справа № 607/20028/14-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Справа № 876/6065/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі та ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року в адміністративній справі № 607/20028/14-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести нарахування і виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вказаним позовом та просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі (надалі - УПФУ в м.Тернополі) щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому пенсії неправомірними і зобов'язати УПФУ в м.Тернополі провести нарахування та виплату йому пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році згідно довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області.

Позов обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, і йому за його бажанням може призначатися пенсія, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, в розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до відомостей, зазначених у довідці, йому була призначена пенсія, яка виплачувалась до вступу в силу рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.08.2010 р. № 2а-7856/10 про виплату пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте, 13.12.2011 р. пенсійний орган надіслав йому повідомлення за № 27139/09 про те, що відомості, зазначені в довідці, враховуватись при нарахуванні пенсії не будуть. Підставою ж для нарахування пенсії позивачу буде довідка, передбачена розпорядженням Кабінету Міністрів України № 125-р від 04.04.2011 р.

Враховуючи те, що в матеріалах його особової пенсійної справи знаходиться довідка № 6/155 від 31.01.2007 р. про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986 році (яка не визнана в установленому порядку нечинною), та за наявності відомостей про нарахування та виплату пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, відповідач зобов'язаний проводити нарахування та виплачувати пенсію згідно цієї довідки.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року позовну заяву в частині зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС 1986 році згідно довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області, за період з 01.01.2012 р. по 01.06.2014 р. залишено без розгляду на підставі статей 99 та 100 КАС України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову УПФУ в м.Тернополі щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 р. на підставі довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області.

Зобов'язано УПФУ в м.Тернополі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплаченої частини пенсії по інвалідності, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 р., на підставі довідки за № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області, починаючи з 02 червня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило УПФУ в м.Тернополі, яке вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відмовило у нарахуванні та виплаті пенсії згідно довідки, оскільки надана позивачем довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами.

Також не погодився із вказаним рішенням суду ОСОБА_2, який оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається зокрема на те, що судом першої інстанції залишено без задоволення позовні вимоги, щодо відшкодування йому понесеної моральної шкоди. Позивач зазначає, що є пенсіонером по інвалідності і обмеження виплати пенсії спричиняє неможливість проводити відповідне та необхідне лікування та підтримувати його здоров'я.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дані апеляційні скарги є безпідставними і не підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м.Тернополі та є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як наслідок став інвалідом другої групи захворювання, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи НОМЕР_1, вкладкою до цього посвідчення № 695082.

Як видно із довідки до акту огляду МСЕК Серії ТЕР № 0188429 від 19.05.2010 р., ОСОБА_2 при повторному огляді встановлена друга група інвалідності; каліцтво отримане при виконанні службових обов'язків в зв'язку із аварією на ЧАЕС довічно.

З довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області на ім'я ОСОБА_2 видно, що позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження, виплачена заробітна плата в сумі 2124,30 крб, з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7.

Як видно з довідки ГУ МНС України в Тернопільській області № 6/155 від 31.01.2007 р., грошове забезпечення позивача за основним місцем роботи під час ліквідації аварії на ЧАЕС становило: посадовий оклад - 145,00 крб.

Довідкою начальника протипожежної служби в зоні ліквідації наслідків аварії на АЕС від 05.06.1986 р. підтверджується, що ОСОБА_2 прибув в м. Київ 08.05.1986 р.; приступив до виконання службових обов'язків в зоні ЧАЕС 08.05.1986 р.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування та виплати пенсії згідно наданої ним довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Встановлено, що ОСОБА_2 виплачувалася пенсія на підставі довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області до кінця 2011 року.

З 1 січня 2012 року позивачу припинено виплату пенсії згідно цієї довідки, оскільки при проведенні інвентаризації пенсійних справ було виявлено, що довідка не відповідає вимогам чинного законодавства та відсутні первинні документи, а тому розмір пенсії позивачу встановлено у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується довідки про заробітну плату ОСОБА_2, видану УМВС України в Тернопільській області, видно, що у ній не зазначено всі доплати, які були визначені довідкою ГУ МНС України в Тернопільській області № 6/155 від 31.01.2007 р.

З пояснень ОСОБА_3, головного бухгалтера у відділі пожежної охорони УВС Тернопільської області у період з 1998 р. по 2011 р., видно, що довідка ГУ МНС України в Тернопільській області № 6/155 від 31.01.2007 р. ОСОБА_2 видавалась на підставі всіх наявних первинних документів та з дотриманням законодавства і бухгалтерського обліку.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені обставини справи та наявні в ній письмові докази, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем було надано всі необхідні документи відповідачу для призначення пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі вказаних документів відповідачем було призначено і виплачувалась пенсія позивачу по інвалідності з 2007 року по 2012 рік, а відтак відсутність на даний час первинних документів не може бути підставою для визнання довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у здійсненні нарахуванні та виплати пенсії згідно наданої ним довідки № 6/155 від 31.01.2007 р., виданої ГУ МНС України в Тернопільській області, з урахуванням того, що правомірність видачі такої довідки підлягала перевірці пенсійним органом при призначенні пенсії позивачу і ніяких зауважень щодо її змісту зі сторони останнього не було.

Що стосується вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, то видно, що позивач такі вимоги не заявляв і суд такі не розглядав, а відмовлено у задоволенні позовних вимог не щодо відшкодування моральної шкоди, а про зобов'язання проводити нарахування та виплату пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від липня 2006 року, оскільки такі є передчасними - заявлені на захист можливого порушення прав у майбутньому.

Погоджуючись із таким висновком, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги можуть бути заявлені лише на захист порушеного права.

Частиною першою статті 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційних скарг є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року в адміністративній справі № 607/20028/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

О.М.Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 14 вересня 2015 року.