Справа № 707/1526/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 707/1526/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Суходольський О.М. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправними рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06.08.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.01.2006 року №21-9 «Про погодження надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства».

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, тому немає підстав для визнання дій відповідача протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2006 року Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області прийнято рішення №21-9 «Про погодження надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», згідно якого встановлено граничний розмір земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га в адмінмежах Білозірської сільської ради в зв'язку з обмеженою кількістю земель запасу та резервного фонду сільської ради.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Основним нормативно-правовим актом з регулювання земельних правовідносин є Земельний кодекс України (далі - ЗК України). Завданням Кодексу, разом з іншими нормативно-правовими актами, що регулюють земельні відносини, є забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно ст. 12 ЗК України сільська, селищна, міська рада наділена рядом повноважень у галузі земельних відносин, у тому числі: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону, та іншими повноваженнями.

Сільська рада є колегіальним органом місцевого самоврядування, який від імені територіальної громади виконує функції, покладені на неї законом, на підставі, в межах і в спосіб, передбачений Конституцією України та чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно ст. 121 ЗК України передбачено право громадян на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, у вказаній статті ЗК України зазначено максимальний граничний розмір земельної ділянки, що може бути передано громадянину для ведення особистого селянського господарства (з урахуванням положень ч. 2 та ч. 3 ст. 121 ЗК України).

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюване рішення ради було прийняте з метою забезпечення прав та законних інтересів населення с. Білозір'я для реалізації п. 4 ґ Прикінцевих положень ЗК України щодо вжиття заходів щодо забезпечення потреб вчителів, лікарів, інших працівників соціальної сфери, що проживають у сільській місцевості, а також громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйовані із зони відчуження, переселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, які проживають у сільській місцевості, у земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства і садівництва у межах норм безплатної приватизації, а також для городництва і сінокосіння за рахунок земель запасу та резервного фонду.

Враховуючи обмежену кількість земель запасу та резервного фонду, прийняття відповідачем рішення про встановлення граничного розміру земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га в адмінмежах Білозірської сільської ради було доцільним та прийнятим з дотриманням діючого законодавства України.

Всупереч ч. 1 ст. 71 КАС України апелянтом не надано доказів підтверджуючих його вимоги.

Натомість матеріали справи свідчать про те, що рішення відповідача було прийнято обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06.08.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправними рішення - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06.08.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 22.09.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.