Справа № 2-а-1787/11
Суддя: Єременко В. М.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1787/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року смт.Баришівка.

Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Баришівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області про визнання дій органу владних повноважень неправомірними, які пов,язані з нарахуванням і виплатою щомісячної компенсації за втрату годувальника,-

в с т а н о в и в :

12 квітня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі, мотивуючи тим, що вона є вдовою інваліда другої групи ОСОБА_3, який помер 06.Х1.1998 року, де його хвороба пов,язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.52 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Частина четверта ст.54 зазначеного Закону визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв,язку із втратою годувальника. Встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв,язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими:

-по 1-й групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком;

-по 11-й групі інвалідності 8 мінімальних енсій за віком;

-по 111-й групі інвалідності -6 мінімальних пенсій за віком.

Однак, відповідач не проводить зазначені виплати, що і змусило його звернутися з названим позовом до суду.

Просить суд визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати Управління провести перерахунок та виплату призначеної їй щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи встановивши її у розмірі 50% відповідної пенсії за віком, виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог установлених ст. 52 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", з подальшим її перерахунком до внесення відповідних змін до законодавства, з проведенням доплати недоотриманих сум за шість місяців.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 підтримала заявлений нею адміністративний позов та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що оскаржувані позивачем дії вчинені відповідно із чинним законодавством, в межах повноваження Пенсійного фонду, без порушень прав та інтересів позивача. ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ і їй призначена пенсія по втраті годувальника від заробітку одержаного чоловіком в зоні відчуження за серпень 1986 року. Мінімальні пенсії встановлені тільни для інвалідів ЧАЕС. Пенсії по втраті годувальника ст..54 даного Закону не передбачені . Вони визначаються відповідно до Постанови КМ України. З огляду на те, що ОСОБА_3 при житті 8 мінімальних пенсій не отримував, призначати пенсію в розмірі 50% від 8 мінімальних пенсій, які міг би отримувати інвалід по 2-й групі інвалідності немає можливості і в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати призначеної їй щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50% відповідної пенсії за віком, виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог установлених ст. 52 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", з проведенням доплати недоотриманих сум за шість місяців підлягають до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є особою, яка є вдовою інваліда другої групи ОСОБА_3, який помер 06.Х1.1998 року, де його хвороба пов,язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Баришівському районі.

Розділ 8 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України " Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України " Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-Ш, згідно статті 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 і діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною ОСОБА_2 України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право па пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав щодо неприпустимості обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України відокремлюють деякі категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.(ЗУ від 07.07.2010 року).

Статтею 100 ч.1 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. (ЗУ від 07.07.2010 року).

Позивач в позовній заяві не ставить питання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, а тому суд не вправі вийти за межі Закону, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України.

Враховуючи, що інших строків для звернення до адміністративного суду з таким позовом Кодексом адміністративного судочинства та іншими Законами України не передбачено, суд приходить до висновку, що позивач не пропустив без поважних причин шестимісячного терміну для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, передбаченого ч. 2 ст.99 КАС України, і це є підставою для задоволення позову та визнання неправомірними дій УПФ та зобов'язання проведення перерахунку та виплату призначеної їй щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи встановивши її у розмірі 50% відповідної пенсії за віком, виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог установлених ст. 52 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", з подальшим її перерахунком до внесення відповідних змін до законодавства, починаючи з 28.09.2010 року.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про загальнообов,язкове пенсійне страхування» пенсія у зв,язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім,ї 50% пенсії за віком померлого годувальника. Ч.2 ст.38 даного Закону передбачає, що зміна розміру пенсії бо припинення її виплати членам сім,ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

З урахуванням вищенаведеного, суд визнає протиправною відмову відповідача щодо проведення перерахунку та виплату призначеної ОСОБА_1 щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50% відповідної пенсії за віком, у відповідності до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст.52, 54 Закону № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст..ст.28,37,38 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",ст.ст.8,9,12,19,99,100,158,159,160-163,167,256 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щомісячної компенсації в зв,язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, менших ніж передбачено ст.52 ч.4 чт.54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.37 Закону України «Про загальнообов,язкове пенсійне страхування» - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 щомісячної компенсації в зв,язку із втратою годувальника на непрацездатного члена сім,ї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України з урахуванням вимог ст. 52, ч.4 ст.54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» та ст.37 Закону України «Про загальнообов,язкове пенсійне страхування», починаючи з 28.09.2010 року з урахуванням проведених виплат.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_5