Справа № 2-а-2652/11
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2011-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-2652/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В. розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області та Житомирського обласного центру по нарахування пенсій та соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області та Житомирського обласного центру по нарахування пенсій та соціальних виплат про визнання протиправними дій відповідачів щодо невиплати їй щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2011 рік у розмірі, передбаченому Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудля учасників війни та зобовязати відповідачів здійснити нарахування позивачці недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.14 Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуу розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Крім того, просить поновити строк для звернення до суду та допустити негайне виконання постанови суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, в якій зазначила прохання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив про причини неявки, тому справа розглядається без його участі.

Представник Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не зявився, але надав заперечення, в якому просить відмовити у позові, зазначаючи, що до функцій центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат належить виплата щорічної разової грошової допомоги на підставі списків, які надійшли від місцевих управлінь праці та соціального захисту населення.

Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є учасником війни, що підтверджується копією паспорта, копією посвідчення учасника війни, довідкою відповідача.

Позивачка зверталася до відповідачів з прохання провести перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику війни, відповідно до ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, однак їй було відмовлено та зазначено, що дана допомога виплачується у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України Про розмірі разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році, відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистута Про жертви нацистських переслідуваньвід 04 квітня 2011 року №341.

Статтею 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захиступередбачено, що щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

В даному випадку Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистувизначає порядок і розміри допомоги.

Виплата допомоги в менших розмірах, є неправомірною, оскільки суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 Про незалежність судової владизазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про соціальний захист дітей війнита не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Таким чином Головне управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області неправомірно обмежувало позивачку у її праві на отримання допомоги в розмірі, зазначеному в ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, чим порушив її право на соціальний захист.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачка просить про захист своїх прав на отримання допомоги як особа, яка є учасником війни.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, слід керуватися тим, що, відповідно до положень ст.17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистущорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Також ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вище наведене, вважаю, що позивачці слід поновити пропущений строк звернення до суду, оскільки причини пропуску є поважними з наступних підстав: позивачка дізналася про порушення її прав у квітня 2011 року під час виплати даної допомоги, але помилково звернулася до іншого суду за захистом порушеного права у звязку з чим була винесена 30.08.2011 року ухвала Житомирським окружним адміністративним судом про повернення позовної заяви, яку позивачка отримала 18.11.2011 року.

Враховуючи зазначене, суд вважає, для повного захисту прав позивачки зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області провести перерахунок позивачці допомоги як учаснику війни, відповідно до ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2011 рік із врахуванням попередньої виплати.

Позивачці в частині зобовязання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок даної допомоги слід відмовити, оскільки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2004 року №177 Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудопомога виплачується за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам і призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання осіб, що підпадають під дію цього Закону. До функцій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Житомирської обласної державної адміністрації не входить ведення обліку осіб, що мають право на зазначену вище допомогу, призначення та перерахунок цієї допомоги.

Враховуючи те, що ст.256 КАС України, не передбачено негайного зобовязання рішення суду, тому в даній частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.8, 22 Конституції України, ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99,128, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги як учаснику війни у відповідності із ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту неправомірними.

Зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області провести перерахунок ОСОБА_1 недовиплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику війни в розмірі трьох мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуза 2011 рік.

Головне управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області звільнено від сплати державного мита на підставі Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3