Справа № 826/9872/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9872/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2013 року №, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2013 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 05.02.2003 з 01.01.2012 обрав ставку єдиного податку 5% від доходу, що підтверджено свідоцтвом платника єдиного податку серія НОМЕР_4 від 26.04.2012.

У пункті 7 зазначеного свідоцтва платника єдиного податку вказано про види діяльності позивача, зокрема, надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого комунальним підприємством Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності нерухомого майна 21.04.2011 за № 29755755 позивач є власником майнового комплексу загальною площею 3584,50 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1, номер запису: 7303-П в книзі: 116п-102 на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2010 року.

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.04.2013 року №0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб в сумі 76 718, 19 грн.

Позивач не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням - рішенням звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є платником єдиного податку і здійснював підприємницьку діяльність, здаючи в оренду належне йому нежитлове приміщення, нарахування податковим органом позивачу плати за землю суперечить вимогам Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності" від 03.07.1998 № 727/98 та постанови Кабінету Міністрів України "Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98" від 16.03.2000 № 507.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договорів оренди нежилого приміщення № 1/01.2012 від 01.01.2012 разом з актом приймання - передачі нежилого приміщення та № 1/09 2012 від 01.09.2012 разом з актом приймання - передачі нежилого приміщення позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності здає своє нерухоме майно в оренду, що підтверджує використання ним своєї приватної власності саме в підприємницькій діяльності.

Згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у т.ч. за порушення у сфері зовнішньо економічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 286.5. ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із п. 269.2. ст. 269 ПК України особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Правовими положеннями ст. 270 ПК України визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 291.2. ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Так, відповідно до пп. 4 п. 297.1. ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.36. ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України "Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98" від 16.03.2000 № 507 суб'єкт малого підприємництва, який згідно з абзацом п'ятим частини першої статті 6 названого Указу Президента України не є платником плати (податку) за землю, звільняється від плати (податку) за землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що операції з надання в оренду приміщень підпадають під визначення підприємницької діяльності, а платник єдиного податку - орендодавець - звільняється від сплати податку за землю.

Таким чином, позивач звільнений від сплати земельного податку у зв'язку із здаванням нерухомого майна в оренду, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують позиції суду першої інстанції.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.