Справа № 191/1750/15-а
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1750/15-а
Провадження № 2-а/191/32/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі, треті особи: Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, Міністерство юстиції України, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він знаходиться на пенсійному обліку у відповідача, який уповноважений надавати довідку про нарахування пенсії та про розмір заборгованості, а також здійснити нарахування офіційно основної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком і щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.11.2011 року до 03.06.2014 року та вказати заборгованість, яка склалася на даний час, як різницю між нарахованою та фактично сплаченою сумою пенсійних виплат. Управління пенсійного фонду мотивував тим, що рішення суду не виконується внаслідок прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 року та від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 року, де дано розяснення, що КМУ має право встановлювати розміри соціальних виплат населенню. Рішення суду на користь заявника не виконується, замість цього пенсія заявнику сплачується у розмірах, які були визначені на свій розсуд КМУ і пенсійним фондом. 20.06.2013 року ЄСПЛ виніс рішення по справі «Цибулько та інші проти України», яким Україну зобовязано виконувати відповідні рішення судів, а в даному випадку це рішення Синельниківського міськрайонного суду від 16.11.2010 року щодо виплати йому пенсії в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. ЄСПЛ зазначив, що рішення суду не виконувалось державою вздовж тривалого часу (йдеться про проміжок часу з 01.11.2011 року до 03.09.2014 року), за які держава та уряд несуть відповідальність. Суд вважає, що в подібному випадку правила про виділення бюджетних коштів не можуть виправдовувати невиконання рішення суду. Суд нагадує про свою судову практику уточнивши, що нездатність держави дотримуватися виконання рішень суду через відсутність бюджетних коштів, не може слугувати виправданням невиконання. Тому він відхиляє заперечення Уряду України у прийнятності скарг і зазначає, що вищевказана скарга не є явно необґрунтованою у значенні ст. 35 Конвенції, також суд зазначає, що заява є прийнятною. Внаслідок нескоординовості дій пенсійного фонду України, виконавчої служби, урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини рішення ЄСПЛ «Цибулько та інші проти України» по своїй суті досі не виконано. Він був неодноразово на особистому прийомі у відповідача та прохав, щоб йому надали довідку, в якій було б нараховано основну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.11.2011 року по 03.09.2014 року з вказанням сплачених сум та заборгованості, а також з вказанням того, що рішення від 16.11.2010 року Синельниківського міськрайонного суду та Європейського суду з прав людини «Цибулько та інші проти України» виконати неможливо внаслідок відсутності державного фінансування. Але відповідач відмовив йому в наданні такої довідки. Для виконання рішення ЄСПЛ необхідно, щоб відповідач надав дану довідку, зазначивши також період нарахування з 01.11.2011 до 03.06.2014 року та вказати заборгованість, яка склалася на даний час, як різницю між нарахованою та фактично сплаченою сумою пенсійних виплат. Тоді він матиме можливість надати ці дані в Міністерство юстиції України, який в свою чергу направляє цю інформацію в Департамент планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, який подає відповідне розпорядження про списання відповідних коштів з Державного бюджету. Порушення було скоєно Україною з 01.11.2011 року, а рішення ЄСПЛ «Цибулько та інші проти України» було винесено в червні 2014 року, ЄСПЛ було відомо про заперечення України стосовно застосування постанов Кабінету Міністрів України № 745 та № 1210, однак ЄСПЛ однозначно вирішив, що було порушено право позивача на отримання пенсії в розмірі встановленому відповідним рішенням місцевого суду. Таким чином повинно бути застосований період з 01.11.2011 року по 03.09.2014 року дату вступу в силу іншого прецедентного рішення ЄСПЛ «ОСОБА_2 проти України». Стосовно можливого посилання відповідача на рішення по справі «ОСОБА_2 проти України», де вказано, що держава має право сама визначати схему пенсійних виплат, то посилання на цю справу є недоречним, оскільки позивач прохає зробити нарахування недоплаченої пенсії без фактичної виплати пенсійним фондом (відповідачем) з 01.11.2011 по 03.06.2014 року (по дату винесення ЄСПЛ рішення по справі «ОСОБА_2 проти України»), тому що згідно практики та норм регламенту ЄСПЛ рішення, що мають статус прецеденту не мають зворотної сили і не розповсюджуються на інші рішення ЄСПЛ, винесені до нього. Таким чином у нього є підстави законного очікування виконання рішення ЄСПЛ «Цибулько та інші проти України», яке було винесено в червні 2013 року і підлягає виконанню, оскільки до чинного часу органи пенсійного фонду України навіть не нарахували основну пенсію з 01.11.2011 року в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. При цьому у відповідача він не просить грошової виплати, а просить тільки виконати покладену на нього законом функцію, оскільки він сам не може нарахувати пенсію та надати ці дані для виконання в державну виконавчу службу для здійснення стягнення з держави на його користь за рахунок держбюджету.

Просить суд:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача стосовно ненадання довідки, завіреної мокрою печаткою та підписом керівника, в якій повинно бути зроблено нарахування основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії як інваліду 3 групи за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум за період з 01.11.2011 року по 03.09.2014 року (дата набуття чинності рішення ЄСПЛ від 03.06.2014 року «ОСОБА_2 проти України) вказаний розмір сплачених пенсійних виплат, та вказана заборгованість (різниця між розміром пенсії, яка підлягає нарахуванню та фактично сплачені суми пенсійних виплат);

зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме, надати йому довідку, в якій повинні бути внесені нарахування основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії як інваліду 3 групи за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат та вказаний розмір заборгованості, яка складається як різниця між розміром нарахованої та фактично сплаченої пенсії за період з 01.11.2011 року по 03.09.2014 року, завірену печаткою та підписом керівника, в якій повинно бути вказано, що немає грошей в пенсійного фонду для виконання рішення ЄСПЛ «Цибулько та інші проти України», де міститься вимога виконання рішення Синельниківського районного суду від 16.11.2010 року по справі № 2а 408/2010;

зобовязати Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини надіслати відповідачу завірений переклад рішення ЄСПЛ «Цибулько та інші проти України», а також зобовязати третю особу проконтролювати нарахування відповідачем основної пенсії позивачеві в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії як інваліду 3 групи за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат за період з 01.11.2011 року до 03.09.2014 року, та надання цих даних (довідки) позивачу для того, щоб він направив їх відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України тому що тільки таким чином практично буде виконано рішення ЄСПЛ по справі «Цибулько та інші проти України»;

зобовязати Міністерство юстиції України прийняти довідку про нарахування пенсії та про розмір заборгованості, основної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.11.2011 року до 03.06.2014 року з вказаною заборгованістю, яка склалася на даний час, як різницю між нарахованою та фактично сплаченою сумою пенсійних виплат.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище, також доповнив, що в 2013 році отримав кошти згідно рішення Європейського суду в розмірі 21055, 16 грн. та 68428, 01 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення.

Представник третьої особи Міністерство юстиції України в судове засідання не зявився, але надав суду клопотання про розгляд справи без його участі та надав суду письмові пояснення на позовні вимоги.

Представники третіх осіб Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини та Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини надав суду письмові пояснення щодо адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

16.11.2010 року постановою Синельниківського міськрайонного суду було зобовязано управління пенсійного фонду України в Синельниківському районі перерахувати ОСОБА_1 та призначити йому основну та додаткову пенсію із розрахунку 6-ти мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, розрахованих залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

29.08.2011 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанова Синельниківського міськрайонного суду від 16.11.2010 року залишена без змін. Лише було доповнено резолютивну частину постанови наступним: зобовязати управління пенсійного фонду України в Синельниківському районі перерахувати та призначити ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію починаючи з 18 квітня 2010 року.

Європейський суд з прав людини 20.06.2013 року прийняв рішення у справі «Цибулько та інші проти України», згідно якого були розглянуті заяви скаржників, в тому числі й скаржника ОСОБА_1 на тривале невиконання рішення Синельниківського міськрайонного суду від 16.11.2010 року. Своїм рішенням ЄСПЛ зазначив, що нездатність держави виконувати рішення через відсутність достатніх бюджетних коштів не може слугувати виправданням такого невиконання, а тому було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у звязку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявників, а також було порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням. З цих підстав скарги заявників, наведених в Додатку 2, суд оголосив прийнятними.

На виконання рішення ЄСПЛ позивач ОСОБА_1 згідно платіжного доручення Міністерства юстиції України від 05.09.2013 року № 3133 отримав 21055, 16 грн. (еквівалент 2000 євро), згідно платіжного доручення від 20.09.2013 року № 3790 отримав заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 68428, 01 грн. за період з 18.04.2010 року по 31.10.2011 року та згідно платіжного доручення від 20.06.2014 року № 602 отримав пеню у розмірі 569, 78 грн.

Відповідно до інформації, наданої Державною виконавчою службою України, 31.03.2015 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Європейського суду у справі «Цибулько та інші проти України» в частині заяви ОСОБА_1, де зазначено, що вказане рішення ЄСПЛ виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом.

В ухвалі ЄСПЛ «ОСОБА_2 проти України» від 03.06.2014 року розглядались питання, які стосувались відмови управління Пенсійного фонду України здійснювати заявниці виплату пенсії після листопада 2011 року згідно з рішенням національного суду, винесеного на її користь. У цьому рішенні Європейський суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Європейський суд констатував, що дія судового рішення закінчується, коли у законодавство, яке регулює пенсійні виплати, вносяться зміни. Також ЄСПЛ зазначив, що згідно з п. 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, гарантоване статтею 48 Конституції України. Згідно зі ст.. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. ЄСПЛ у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року. ЄСПЛ констатував, що подальша дія зазначеного судового рішення відносно заявниці ОСОБА_2 закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно обовязок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01.11.2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19.01.2010 року, і таким чином для скарги не має підстав. У цій справі з огляду на те, що до відповідного законодавства було внесено зміни та доповнення, не можна вважати, що надання заявниці права на пільгу у певному розмірі було встановлено достатньою мірою. Більше того, навіть припускаючи, що зміни та доповнення до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становили втручання у право заявниці на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу. Суд нагадує, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. У цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. Суд також зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуванням економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю. За результатами розгляду вказаної заяви Європейський суд вважає, що заява має бути визнана неприйнятною як явно необґрунтована відповідно до підпункту «а» пункту 3 та пункту 4 статті 35 Конвенції. За цих підстав Суд одноголосно оголосив заяву ОСОБА_2 неприйнятною.

ОСОБА_3 рішення ЄСПЛ «ОСОБА_2 проти України» суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є обґрунтованими. Так, 19.06.2011 року набув чинності ОСОБА_3 України від 14.06.2011 року № 349 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статті 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. 06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету», якою встановлені розміри виплат вказаній категорії громадян. Дана постанова набрала законної сили 23.07.2011 року. 26.12.2011 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 20 рп/2011, яким визнано конституційним пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 349. У відповідності до даного рішення Конституційного Суду Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належать Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Кабінет Міністрів України, який є органом, що забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України. У рішенні від 26.12.2011 року Конституційний суд зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. У звязку з цим ОСОБА_1 виплачувалась пенсія з 01.11.2011 року згідно Постанови КМУ «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету», а зараз виплачується на підставі Постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, неправомірної бездіяльності відповідача судом не встановлено. УПФУ в повному обсязі виконало рішення ЄСПЛ «Цибулько та інші проти України» в частині заяви ОСОБА_1, а саме, йому були сплачені кошти за рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 16.11.2010 року за період з 18.04.2010 року по 31.10.2011 року, а з 01.11.2011 року пенсія позивачеві сплачується відповідно до постанов КМУ, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення «ОСОБА_2 проти України»). За таких підстав вимоги позивача щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідача та зобовязання його вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про зобовязання третіх осіб вчинити певні дії, то суд враховує вищевикладене, а також зазначає наступне.

ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», ОСОБА_3 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вимога позивача щодо здійснення контролю за правильністю нарахування боржником основної та додаткової пенсії відповідно до постанови Синельниківського міськрайонного суду від 16.11.2010 року є одним із заходів, які вчиняє державний виконавець для своєчасного виконання рішення національного суду, а також рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим для виконання Україною. Крім того, нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про застосування практики та виконання рішень Європейського суду з прав людини» не встановлено механізму виконання рішень національних судів, які Уряд України згідно рішення суду зобовязався виконати. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8 12, 69, 71, 94, 158, 159, 161 163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі, треті особи: Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, Міністерство юстиції України, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а особами, які не були присутні під час проголошення постанови протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя: ОСОБА_4