Справа № 2а-1670/7876/11
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/7876/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю секретаря Горбач Д.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лубенському районі Полтавської області про стягнення суми витрат на виплату допомоги на поховання, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лубенському районі Полтавської області про стягнення суми витрат на виплату допомоги на похованняв розмірі 935,33 грн., в тому числі 928,00 грн. - допомоги на поховання та 7,33 грн - витрати на її виплату, які понесено позивачем на виплати допомоги на поховання померлого ОСОБА_2, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачем безпідставно відмовлено у прийнятті до відшкодування зазначених сум витрат, понесених Пенсійним фондом України.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач до суду надав письмові заперечення на адміністративний позов, де вказував про відсутність підстав для прийняття до заліку суми пенсії, виплаченої гр. ОСОБА_2, оскільки не встановлено причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом, а отже немає правових підстав відділенню нести витрати на поховання ОСОБА_2Є, а також немає підстав включати до заліку суми витрат на виплату допомоги.

Посилався на те, що відповідно до пункту 2 статті 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності Відділення у разі настання страхового випадку організовує поховання померлого та відшкодовує вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов у встановленому законодавством порядку, а постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання від 11.07.2001 року визначено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Враховуючи те, що висновків спеціальних медичних закладів про причинний звязок смерті громадянина ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом або ушкодженням здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, Управлінням Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області не надано, підстави для відшкодування виплат допомоги на поховання вказаного громадянина відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лубенському районі Полтавської області не прийнято до заліку виплачених ПФУ сум, у тому числі 928,00 грн. - допомоги на поховання та 7,33 грн - витрати на виплату допомоги на поховання ОСОБА_2, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом щомісячної звірки витрат, відповідною таблицею розбіжностей та не заперечується відповідачем.

Загальний розмір заявленої до стягнення суми витрат допомоги на поховання за квітень 2011 року склав 935,33 грн.

Статтею 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності визначено соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі Фонд). Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість повязаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Страховим випадком відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 1105-XIV є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Відповідно до пункту 2 Порядку витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 2 статті 24 Закону № 1105-XIV вбачається, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобовязаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до п. 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ 03.12.2009 року № 1317, медико-соціальні експертні міські, районні, міжрайонні комісії визначають причини смерті інваліда або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім'ї померлого.

Посилання позивача на положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року № 376/7697, яким зобовязано Фонд відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на допомогу на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суд не бере до уваги, оскільки зазначене положення суперечить вимогам Закону № 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21 цього Закону повязує виникнення такого обовязку у Фонду зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

До матеріалів справи позивачем надано копію довідки про причину смерті ОСОБА_2, відповідно до якої причиною смерті останнього є перенесення ним в минулому інфаркту міокарда, однак не надано доказів на підтвердження перенесеного ОСОБА_2 в минулому інфаркту міокарда у зв'язку із з отриманим трудовим каліцтвом або професійним захворюванням.

Враховуючи те, що докази, які підтверджують причинний звязок смерті ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, професійним захворюванням, не надані, суд приходить до висновку, що у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лубенському районі Полтавської області були відсутні правові підстави для відшкодування понесених Управлінням Пенсійного фонду витрат на поховання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лубенському районі Полтавської області про стягнення суми витрат на виплату допомоги на поховання, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2011 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва