Справа № 824/366/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/366/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

16 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іпатової Марії Миколаївни, Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 про скасування реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2015 року позивач - Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іпатової Марії Миколаївни, Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 про скасування реєстрації.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, треті особи оскаржили його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представники позивача заперечили проти апеляційної скарги, решта учасників процесу в судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 грудня 2009 року між концерном "Військторгсервіс" в особі "Управління Західного оперативного командування" та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - приміщення магазину АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2013 року у справі №725/4977/13-ц за позовом заступника Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну "Військторгсервіс", ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, позов задоволено і визнано недійсним указаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 грудня 2009 року.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 березня 2014 року залишено без змін рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2013 року.

Крім цього, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року залишено без змін рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 березня 2014 року.

Враховуючи, що Міністерство оборони України не могло розпоряджатися державним майном - приміщенням магазину АДРЕСА_1, оскільки в Державному реєстрі прав власником указаного майна значилась ОСОБА_5, у серпні 2014 року заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону звернувся до суду з позовом про витребування вказаного нерухомого майна у ОСОБА_5 та визнання права власності на нерухоме майно за державою.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 08 квітня 2015 року, указаний позов задоволено частково. Визнано за державою Україна в особі Міністерства оборони України на праві господарського відання концерну "Військторгсервіс" право власності на нерухоме майно - приміщенням магазину АДРЕСА_1. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 вказане нерухоме майно.

Листом від 04 березня 2015 року №4/818 вих-15 військова прокуратора Чернівецького гарнізону зверталась до Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції щодо скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності нерухомого майна - приміщенням магазину АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 та ОСОБА_4

У відповідь Реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції листом від 11 березня 2015 року №100/06-10, повідомила, посилаючись на положення статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", про те, що єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

26 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_4 укладено договір про поділ спільного сумісного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатовою М.М.

Відповідно до указаного договору, зокрема, приміщення магазину, загальною площею 117,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 17 грудня 2009 року, належить ОСОБА_5, в результаті поділу в натурі спільного сумісного майна подружжя є приватною власністю ОСОБА_4 і фактично перебуває у його володінні.

На підставі договору про поділ спільного сумісного майна подружжя від 26 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатовою М.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18402701 від 26 грудня 2014 року щодо реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на нерухоме майно - приміщення магазину АДРЕСА_1.

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18402701 від 26 грудня 2014 року того ж дня приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатовою М.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_4 відносно зазначеного нерухомого майна.

На думку позивача рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатової Марії Миколаївни №18402701 щодо державної реєстрації прав власності за ОСОБА_4 від 26 грудня 2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є протиправним та підлягає скасуванню, що стало підставою звернення до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прийшов до висновку про нафявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 2, 3, 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4 1 цього Закону. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Статтею 19 Закону №1952-IV передбачені підстави для державної реєстрації прав та їх обмежень.

Так, згідно частини першої зазначеної статті державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 26 Закону №1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначає Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за №1429/20167 (далі - Порядок №3502/5).

Відповідно до вимог пункту 2.6 Порядку №3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Згідно пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, однією з підстав для державної реєстрації права власності на нерухоме майно є договір, укладений у порядку, встановленому законом. Державний реєстратор (у випадках, встановлених законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт) позбавлений можливості самостійно скасовувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та, як наслідок, вносити запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав. Для того, щоб внести запис про скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, необхідно в судовому порядку скасувати рішення державного реєстратора. Відсутність судового рішення стосовно скасування рішення державного реєстратора перешкоджає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису. Такий запис державний реєстратор може вносити за заявою особи на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_4 тв ОСОБА_5 при реєстрації договору про поділ спільного сумісного майна подружжя від 26 грудня 2014 року заздалегіть знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна - приміщення магазину, загальною площею 117,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 17 грудня 2009 року, визнаний рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2013 року у справі №725/4977/13-ц нікчемним.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що що договір про поділ спільного сумісного майна подружжя від 26 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, щодо передачі у власність ОСОБА_4 нерухомого майна - приміщення магазину, загальною площею 117,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, порушує публічний порядок, оскільки фактично був спрямований на незаконне заволодіння майном держави, а тому такий правочин є нікчемним.

Як наслідок, винесене на підставі нікчемного правочину рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатової М.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18402701 від 26 грудня 2014 року щодо реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на нерухоме майно - приміщення магазину АДРЕСА_1, підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов'язання Реєстраційну службу Чернівецького міського управління юстиції скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 від 26 грудня 2014 року, оскільки така процедура має заявницький характер. Тобто запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав вноситься державним реєстратором на підставі поданої заяви та рішення суду, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Саме судове рішення у даній справі, що набрало законної сили, за заявою особи є підставою для внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за третьою особою. Відтак дане питання не потребує повторного вирішення в судовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов в частині вимоги визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іпатової Марії Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18402701 від 26 грудня 2014 року щодо реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на нерухоме майнопідлягають задоволенню.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 вересня 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.