Справа № 2а-1670/8159/11
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/8159/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю секретаря Горбач Д.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питань пов'язаних зі встановленням статусу учасника бойових дій Полтавського обласного військового комісаріату про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії з розгляду питань пов'язаних зі встановленням статусу учасника бойових дій Полтавського обласного військового комісаріату про визнання рішення від 18.05.2011 року (протокол №7345) про відмову в наданні статусу учасника бойових дій протиправним, зобов'язання Комісії з розгляду питань пов'язаних зі встановленням статусу учасника бойових дій Полтавського обласного військового комісаріату визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту від 22.10.1993 року учасниками бойових дій на території інших країн визнаються військовослужбовці ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Крім того, вказував, що хоча_Азербайджанська РСР не включена у перелік держав і періодів бойових дій, позивач виконував завдання в умовах масових заворушень та безпорядків при міжетнічних збройних конфліктах, які відбувались на території Азербайджанської РСР та піддавав ризику своє життя і здоров'я. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про відмову у наданні йому статусу учасника бойових дій.

Позивач в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на правомірність прийняття рішення про відмову позивачеві у наданні статусу учасника бойових дій. Вказував, що постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 року Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначено перелік держав та періоди бойових дій на їх території. В даному Переліку така держава як Азербайджанська РСР відсутня. Крім того, зазначав, що про участь військовослужбовців у подіях, що мали місце в Азербайджанській РСР українському уряду відомо. Проте у відповідності до Додаткового протоколу II до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв збройних конфліктів не міжнародного характеру, ці події не визнані збройним конфліктом і Кабінет Міністрів України у постанові № 63 від 08.02.1994 року Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не відніс Азербайджан до держав, де велися бойові дії. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що в період з 15.01.1990 року по 13.08.1992 року ОСОБА_1 проходив військову службу на території Азербайджанської РСР, де виконував завдання по забезпеченню охорони та життєдіяльності об'єктів стратегічного призначення, охороні громадського порядку та дотримання вимог комендантського часу в м. Баку.

Позивач зазначає, що в період, що передував відокремленню колишніх союзних республік СРСР та створенню на їх території незалежних держав, а саме з 1988 по 1991 роки в СРСР, зокрема в кавказьких республіках, виникли непоодинокі конфлікти, які супроводжувались збройними сутичками, що є загальновідомим фактом.

06.04.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області із заявою про надання статусу учасника бойових дій.

У відповідь, листом від 11.04.2011 року №1/12-К-123 Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повідомлено позивача про те, що рішенням комісії УМВС, останньому відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій та рекомендовано з цього приводу вернутись до керівництва Міністерства оборони України.

Як вбачається з пояснень позивача, 13 квітня 2011 року ОСОБА_1 вернувся до військового комісару Полтавського об'єднаного міського військового комісаріату м. Полтава із заявою про надання статусу учасника бойових дій на підставі пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».

За результатами розгляду заяви, 18.05.2011 року Комісією з розгляду питань пов'язаних зі встановленням статусу учасника бойових дій Полтавського обласного військового комісаріату прийнято рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій. Підставою для відмови слугував той факт, що держави, в яких велися бойові дії, зазначені в переліку, затвердженому Постановою КМУ №63 від 08.02.1994 року Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, але в даному переліку не міститься територія держави та період, які зазначені в документах ОСОБА_1

ОСОБА_1 непогодившись з рішенням відповідача про відмову у наданні йому статусу учасника бойових дій звернувся до суду із позовом про визнання рішення протиправним та зобов'язання визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку рішенню Комісії з розгляду питань пов'язаних зі встановленням статусу учасника бойових дій Полтавського обласного військового комісаріату, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) визначено правовий статус ветеранів війни.

Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Абзацом 1 та 3 пункту 2 частини 1 статті 6 Закону 3551-XII встановлено, що учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території затверджений постановою Кабінету міністрів України Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 08.02.1994 року № 63 (далі Перелік держав і періодів бойових дій на їх території).

У Переліку держав і періодів бойових дій на їх території зазначена позивачем держава та період, а саме: Азербайджанська РСР з 15.01.1990 року по 13.08.1992 року відсутня.

У вказаному Переліку держав і періодів бойових дій на їх території наявна графа Інші країни після грудня 1979 р. - 6.

Приміткою 6 до графи Інші країни після грудня 1979 р. - 6Переліку держав і періодів бойових дій на їх території встановлено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище нормативно правових актів у їх звязку з приміткою 6 до графи Інші країни після грудня 1979 р. - 6Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, суд вважає, що для надання правового статусу учасника бойових дій особі, яка приймала участь у бойових діях, якщо такі дійсно мали місце, у державах, які не зазначені у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території після грудня 1979 року, необхідна бути доведена сукупність таких юридичних фактів: особа повинна бути військовим фахівцем, який був направлений Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії та мати у наявності довідку 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про його особисту участь у бойових діях.

Саме з сукупністю зазначених юридичних фактів закон повязує право особи на визнання її учасником бойових дій.

Позивачем не надано суду у даному випадку обовязкової для визнання учасником бойових дій довідки 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про його особисту участь у бойових діях.

Крім того, суд вважає за доцільне відмітити, що ОСОБА_1 відбуваючи військову службу на території Азербайджанської РСР виконував обов'язки по охороні громадського порядку при надзвичайних обставинах зв'язаних з масовими антигромадськими проявами, відомості про залучення позивача до участі у бойових діях відсутні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем доведено відсутність підстав для надання позивачеві статусу учасника бойових дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питань пов'язаних зі встановленням статусу учасника бойових дій Полтавського обласного військового комісаріату про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2011 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва