Справа № 668/6502/15-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 668/6502/15-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Рєпін К.К.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Херсоні про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо обмеження його прав під час перерахунку розміру пенсії за вислугою років на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 20.03.2015 року № 18/125 протиправними, зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.03.2015 року на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 20.03.2015 року № 18/125 відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії, починаючи з 01.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював в органах прокуратури з 21.07.1986 року по 27.02.2015 року. З жовтня 2007 року отримував пенсію за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% місячної заробітної плати. 27.02.2015 року звільнений з органів прокуратури , у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років на підставі вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Згідно довідки прокуратури Херсонської області за № 18/125 від 20.03.2015 року його середній заробіток склав 12 262, 93 грн. Вказану довідку ним було надано до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні з проханням здійснити перерахунок пенсії. Відповідно перерахунку управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні від 06.04.2015 року йому було перераховано суму пенсії на підставі Закону України № 1789 зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 року № 76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», де відповідач виходив з 60 % від розміру заробітку. Позивач вважає дії відповідача по застосуванню положень зазначеного закону неправомірними, оскільки пенсія йому була призначена у відповідності до вимог ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Крім того, заперечуючи проти позову вказував на те, що дійсно позивач з 2007 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Херсоні як одержувач пенсії за вислугу років. При стажі роботи 29 років 03 місяців 25 днів, з них: 20 років 05 місяців 02 дні - робота на прокурорсько-слідчих посадах, та заробітній платі 8044,81 грн., розмір пенсії позивача обчислений за нормами статті 50-1 Закону № 1789 (у редакції до 01.10.2011 року) у лютому 2015 року складав 7240,33 грн. (8044,81 грн. х 90%, де 90 - відсотки від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою). 24.03.2015 року позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку по довідці від 20.03.2015 року № 18/125 вих-15, виданою прокуратурою Херсонської області. Так як за перерахунком пенсії позивач звернувся у період дії статті 50-1 Закону № 1789 зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 року № 76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (набув чинності з 01.01.2015 року), розмір пенсії позивача визначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою на час звернення за перерахунком.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 18 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними та зобовязання відповідача вчинити певні дії - задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо обмеження прав під час перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 за вислугою років на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 20.03.2015 року № 18/125 протиправними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 01.03.2015 року на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 20.03.2015 року № 18/125 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії, починаючи з 01.03.2015 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Не погодившись з таким рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні звернулося з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог пп.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з жовтня 2007 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 % від суми заробітної плати, що не оспорюється сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

24.03.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні із заявою про перерахунок пенсії на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та надав довідку № №18/125 від 20.03.2015 року, у якій зазначено, що ОСОБА_2 працював в прокуратурі Херсонської області на посаді начальника відділу прокуратури, заробітна плата на 27 лютого 2015 року складається з: посадового окладу 2316,00 грн. кл. чин. 135 грн., вислуги років 980,40 грн., інші виплати передбачені законодавством 334271,17 грн., матеріальна допомога 62057,23 грн., надбавка за особливо важливу роботу 133563,32 грн. Сума заробітної плати для нарахування пенсії - 12 262,93 грн.

Листом № 50/ОП-03 від 06.04.2015 року позивачу роз'яснено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії починаючи з 24.03.2015 року виходячи з розміру 60 відсотків від заробітної плати, оскільки позивач звернувся у період дії статті 50-1 Закону № 1789 зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 року № 76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (набув чинності з 01.01.2015 року).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено вимогами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-XII в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_2, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів зазначає, що внесені Законом України від 28.12.2014 року №76-VII зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року (справа №21-348а13) та від 17.12.2013 року (справа №21-445а13).

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що відмова управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні у перерахунку пенсії позивачу, з розрахунку 90% від суми заробітної плати, виходячи з її розміру на даний час є неправомірною, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 18 червня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький