Справа № 804/10025/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 вересня 2015 р. Справа № 804/10025/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Озерянської С.І.

при секретарі Жижиній К.П.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксельхофф» до Дніпропетровської міської ради, Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аксельхофф» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області в якому просить: визнати протиправним та скасувати пункт 2 Рішення сесії V скликання Дніпропетровської міської ради №143/30 від 26.03.2008 року; зобов'язати Дніпропетровську міську раду скасувати як незаконний п.5.2 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аксельхофф» та Дніпропетровською міською радою 20 травня 2008 року Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованому у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК 28 травня 2008 року за №83 на підставі п.1 Рішення сесії V скликання Дніпропетровської міської ради №143/30 від 26.03.2008 року наступного змісту: «Цільове призначення земельної ділянки: землі історико-культурного призначення»; визнати протиправним та скасувати Рішення Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 09.06.2015 року, викладене у формі висновку за №04-03/090615/1 про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Аксельхофф».

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник відповідача Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 2 цієї статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Аналогічна норма міститься в статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України, рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

В даному випадку, позивач просить скасувати пункт рішення ради, яким йому було передано в оренду земельну ділянку, зобов'язати скасувати пункт договору оренди та рішення про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, у відносинах, що склалися між сторонами, Дніпропетровська міська рада, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку встановленому законом, при цьому вона не здійснювала владних управлінських функцій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акту, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

В даному випадку, предметом позову є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, що не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Наведена позиція зазначена Верховним судом України в постанові від 24 лютого 2015 року в справі №21-34а15 та від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про закриття провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксельхофф» до Дніпропетровської міської ради, Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 17, 157, 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі № 804/10025/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксельхофф» до Дніпропетровської міської ради, Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що згідно частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська