Справа № 2-а-2307/11
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-2307/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок і виплати недоотриманої доплати до пенсії та невиплаченої додаткової пенсії

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області протиправними, зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області здійснити виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії, як особі, яка отримує пенсію на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із розрахунку 2 мінімальні заробітні плати визначені законодавством щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року до зупинення дії Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофичи внесення змін до нього, які б не передбачали вказані виплати та доки вона отримуватиму пенсію на території ІІІ зони гарантованого добровільного відселення; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та здійснити перерахунок та щомісячну виплату позивачці додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із розрахунку 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року із врахуванням попередніх виплат, до зупинення дії Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофичи внесення змін до нього, які б не передбачали вказані виплати та доки вона буде віднесена до 3 категорії постраждалих осіб внаслідок Чорнобильської катастрофи, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи , проживає на радіоактивно забрудненій території і має право на зазначені пільги.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але в позові просить про розгляд справи у її відсутність.

Представник Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області в судове засіданні не зявився, хоча належним чином повідомлений.

Встановлено, що позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії. Територія, на якій проживає позивачка, а саме: с.Тепениця Олевського району Житомирської області, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що стверджується копією паспорту позивачки, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачка на даний час є непрацюючою пенсіонеркою за віком і отримувала щомісячно з 01 березня 2011 року додаткову пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, тобто отримувала виплати в розмірах передбачених постановою КМ України від 26 липня 1996 року № 836 всупереч нормам Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з яких слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується у зоні гарантованого добровільного відселення щомісячна грошова додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена на час виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 1 13 Конституції України).

В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри додаткової пенсії.

Виплата додаткової пенсії по постанові КМ України від 26 липня 1996 року № 836 є неправомірними, оскільки постанова суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту , суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової владизазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Також УПФ України в Олевському районі є належним відповідачем, оскільки відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2, саме зазначений відповідач забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є відповідачем у справах щодо здійснення виплат пенсії особам, які проживають на території радіоактивного забруднення за відповідними позовами.

Таким чином саме відповідач УПФ України в Олевському районі неправомірно обмежував позивачку у її праві на отримання додаткової пенсії в розмірах, зазначених в ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушив її право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачка просить про захист своїх прав на отримання додаткової пенсії як особа, яка постійно проживає на території радіоактивного забруднення.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, слід керуватися тим, що, відповідно до положень Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофизазначена додаткова пенсія призначається і виплачується управлінням пенсійного фонду .

Також ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, суд вважає за необхідне для захисту прав позивачки зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі, провести перерахунок та виплату позивачці додаткової пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01 березня 2011 року із розрахунку 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством щомісячно, із врахуванням попередніх виплат, до зупинення дії Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофичи внесення змін до нього, які б не передбачали вказані виплати та доки вона буде віднесена до 3 категорії постраждалих осіб внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач УПФ України в Олевському районі є розпорядником коштів на вказані видатки, проте допустив протиправну бездіяльність і позивачу в добровільному порядку заборгованості у повному обсязі не виплатив.

Позивачці в частині зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату доплати до пенсії згідно ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофислід відмовити, оскільки відповідно до довідки з управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вона дані кошти не отримує.

Керуючись ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року ( з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99,128, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії не у відповідності із ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії, відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01 березня 2011 року із розрахунку 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством щомісячно, із врахуванням попередніх виплат, до зупинення дії Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофичи внесення змін до нього, які б не передбачали вказані виплати та доки вона буде віднесена до 3 категорії постраждалих осіб внаслідок Чорнобильської катастрофи

Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районні Житомирської області звільнено від сплати державного мита на підставі п. 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити .

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2