Справа № 22-а-9913/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-9913/11 Головуючий у І інстанції Потеряйко С.А.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 63 26.05.2011
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М., суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві справу за апеляційними скаргами управління пенсійного фонду України у Таращанському районі Киї^ької області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 201 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про зобовязання провести перерахунок пенсії та доплати,

встановила:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який обгрунтував тим, що він є інвалідом 2 групи, 1 категорії внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у відповідача та отримує передбачені статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Іорнобильської катастрофи" державну та додаткову пенсії. Враховуючи те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, установленим Законом № 796-ХІІ, управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області відмовило привести їх у відповідність із останніми, тому просить визнати дії відповідача незаконними, зобов'язати його здійснити відповідні перерахунки, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік ,з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік та за 2009 рік.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку щомісячної додаткової та основної пенсій, у розмірах відповідно 75 процентів мінімальної пенсії за віком та вісім "'мінімальних пенсій за віком, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімальної пенсії за віком, яка встановлена у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік ,з 22.05.2008 року по

31.12.2008рік та за 2009 рік незаконними

Зобов'язано УПФ в Таращанському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії відповідно до ст.39 ЗУ"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку однієї заробітної плати, встановленої на момент виплати,за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щомісячної "додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за

віком, яка передбачена ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з мінімального розміру пенсії за , віком відповідно до частини першої ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне денсійне страхування" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по

31.12.2009року включно.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу

Апеляційна скарга управління пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і являється інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та непрацюючим пенсіонером, проживаючою на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 49 зазначеного Закону пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону, розміри пенсій для інвалідів 2-ої групи, щодо яких -встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та потерпілим від аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, інвалідом 2-ої групи. Зазначене захворювання повязане з проживанням на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

У звязку з цим позивач користується правами та пільгами, передбаченими вказаним Законом.

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважав, що він у 2007-2009 роках отримував пенсію, додаткову пенсію та доплату до пенсії значно нищу, ніж це передбачено ст. ст. 39, 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. ст. 39. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внасті ток Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" та постанова КМ України № 836 від 26.07.1996 року суперечить вимогам ст.ст. 39,50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм обчислення вказаних пенсій передбачений постановою КМ України від 30.05.1997 року № 523 "Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка є чинною і положення постанови стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

КМ України 27.12.2005 року прийнята постанова № 1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності з 01.01.2006 року і якою передбачено підвищення пенсій по інвалідності потерпілим від Чорнобильської катастрофи і установлено тверді розміри пенсій в залежності від групи та причини інвалідності потерпілих, нижче яких не може бути мінімальний розмір пенсії, передбачений ч.4 ст. 54 вказаного Закону.

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при вирішенні даного спору щодо визначення розміру пенсії, додаткової пенсії та пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 39, 50, 54 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України.

Суд дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсії по інвалідності, додаткової пенсії та пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю позивачу необхідно керуватися положеннями ст.ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було доповнено вказаний Закон ст. 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік", яким було

внесено на 2008 рік зміни до ст.ст. 39, 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Доводи апеляційної скарги управління пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі

ВІДХИЛИТИ.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 липня 2010 року у справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

судді