Справа № 2а-6312/11/1270
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цицюра О. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року справа №2а-6312/11/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Васильєва І. А.

суддів Казначеєва Е.Г. , Яманко В.Г.

при секретарі Балакай І.Л.

за участю:

представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 (на підставі довіреності)

представник відповідача ОСОБА_4 (на підставі довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року у справі № 2а-6312/11/1270 (головуючий І інстанції Цицюра О. О.) за позовом Державного підприємства "Свердловантрацит" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську про визнання протиправними дій в частині винесення податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2011 року,скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

20 липня 2011 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Луганського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій в частині винесення податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2011, скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2011, мотивуючи тим, що у період з 02.06.2011 по 06.06.2011р. працівниками СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську була проведена позапланова невиїзна перевірка Державного підприємства «Свердловантрацит» з питань правомірності нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 28.02.2011, за результатами якої складено акт №390/08-2/32355669 від 06.06.2011. В ході перевірки встановлено порушення ч. «а» п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ДП «Свердловантрацит» занижено податок на додану вартість на суму 108508 грн., у т.ч. по періодах: січень 2011 року у сумі 105645 грн.; лютий 2011 року у сумі 2863 грн. Висновки СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську засновані на тому, що контрагентами ДП «Свердловантрацит» - ПП «ВКФ «Укрпромснаб» та ПП «Укрметалопром», по операціях з якими сформовано податковий кредит спірного періоду, були порушені їх податкові зобовязання, приписи господарського та цивільного законодавства. На підставі акту перевірки №390/08-2/32355669 від 06.06.2011 СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2011, згідно якого ДП «Свердловантрацит» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних санкцій на 108509 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу про фіктивність угод, укладених з контрагентами ПП «ВКФ «Укрпромснаб» та ПП «Укрметалопром», оскільки здійснення господарських операцій між ДП «Свердловантрацит» та ПП «ВКФ «Укрпромснаб», та між ДП «Свердловантрацит» та ПП «Укрметалопром» підтверджено первинними бухгалтерськими документами, підприємства були належним чином зареєстровані як субєкти господарської діяльності та як платники податку на додану вартість.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року, адміністративний позов здоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.06.2011 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

Не погодившиь з постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати внаслідок порушеня норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, а постанову суду скасувати в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року, без змін.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом не було враховано, що відсутність у ПП «ВКФ «Укрпромснаб» та ПП «Укрметалопром» складських та виробничих приміщень, транспортних засобів, персоналу для здійснення фінансово-господарьскої діяльності, які економічно необхідні для здійснення господарьскої діяльності, свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відпвідної господарьскої діяльності, та як наслідок нікчемність укладених правочинів та відсутність фактичного постачання товарів від продавця. Суд першої інстанції виходив лише з наявності первинних документів у позивача, прицьому не встановлено, за якими саме господарськими операціями було сформовано спірний податковий кредит, не надано будь-якої правової оцінки такми операціям враховуючи їх специфіку, характер угод, не зясовно правомірність та реальність здійснення угод.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

В період з 02.06.2011 по 06.06.2011р. працівниками СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську була проведена позапланова невиїзна перевірка Державного підприємства «Свердловантрацит» з питань правомірності нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 28.02.2011, за результатами якої складено акт №390/08-2/32355669 від 06.06.2011.

У ході перевірки встановлено порушення ч. «а» п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ДП «Свердловантрацит» занижено податок на додану вартість на суму 108509 грн., у т.ч. по періодах: січень 2011 року у сумі 105645 грн.; лютий 2011 року у сумі 2863 грн.

На підставі акту перевірки №390/08-2/32355669 від 06.06.2011 СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2011, згідно якого ДП «Свердловантрацит» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних санкцій на 108509 грн.

Між ДП «Свердловантрацит» та ПП «ВКФ «Укрпромснаб» укладено договір постачання №961/2-10 від 22.10.2010 на суму 522 584,81 грн., згідно якого ПП «ВКФ «Укрпромснаб» є постачальником товару для ДП «Свердловантрацит». (а.с.46-56)

На підтвердження виконання вищезазначеного договору, а саме здійснення операцій з придбання продуктів харчування позивачем були надані видаткові накладні (а.с. 64, 71), платіжні доручення (а.с. 67), податкові накладні, виписані ПП «ВКФ «Укрпромснаб» (а.с. 63, 70), а також накладна №14, що підтверджує кінцеве використання товару. (а.с. 65)

Вказані документи є документами первинного бухгалтерського обліку.

Видаткові накладні, рахунки фактури та податкові накладні оформлені відповідно до вимог Закону України №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Висновок Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з ВВП у м. Луганську про заниження податку на додану вартість всього у сумі 2863 грн. та порушення позивачем ч. «а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України обґрунтовано наступним. ДП «Свердловантрацит» придбало продукти харчування у ПП «ВКФ «Укрпромснаб», у якого відсутні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, не виконані обовязки зі сплати податкових зобовязань, тому, згідно до ч. 1,5 ст. 203, п. 1,2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, тому така угода є нікчемною.

Між ДП «Свердловантрацит» та ПП «Укрметалопром» укладено договір № 703/2-10 від 04.08.2010 на суму 4 155 370, 00 грн., згідно якого ПП «Укрметалопром» є постачальником товару для ДП «Свердловантрацит». (а.с. 73-76)

На підтвердження виконання вищезазначеного договору, а саме здійснення операцій з придбання профілів гарячекатаних (арочне кріплення КМП-АЗР2-14.1) позивачем були надані видаткові накладні (а.с 92, 94, 96, ), рахунки-фактури (а.с. 93, 95, 97) платіжні доручення (а.с. 98, 179, 186), податкові накладні, виписані ПП «Укрметалопром» (а.с. 89-91), а також документи, що підтверджують кінцеве використання товару. (а.с. 99-107)

Вказані документи оформлені відповідно до вимог Закону України №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Висновок Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з ВВП у м. Луганську про заниження податку на додану вартість всього у сумі 105645 грн. та порушення позивачем ч. «а» п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України обґрунтовано наступним. ДП «Свердловантрацит» придбало профілів гарячекатаних (арочне кріплення КМП-АЗР2-14.1) у ПП «Укрметалопром», у якого відсутні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, тому, згідно до ч. 1,5 ст. 203, п. 1,2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, тому така угода є нікчемною.

Отже спірним у даній справі є реальність господарських операцій, укладених між ДП «Свердловантрацит» та ПП «Укрметалопром» та між ДП «Свердловантрацит» та ПП «ВКФ «Укрпромснаб», що є підставою для виникнення права на податковий кредит та визначення податкових зобовязань.

Згідно ч. 1 ст.215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України зазначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства може бути, на вимогу відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 208 цього Кодексу, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Таким чином, положення ст.ст. 207 - 208 Господарського кодексу України підлягають застосуванню з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203 і ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Наслідки визнання господарського зобовязання недійсним, як такого, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства регламентовані ст. 208 ГК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного.

Таким чином, для висновку про нікчемність правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства має бути доведеним умисел субєктів господарювання на вчинення такого правочину (господарського зобовязання); намір сторін угоди на ухилення від оподаткування прибутків, відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу відсутності управлінського, технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, безтоварність операції, тощо.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що ухилення однією із сторін угоди від сплати податків після укладання та виконання спірної угоди не може бути підставою для висновку про її нікчемність; наслідком такого ухилення може бути адміністративна або кримінальна відповідальність посадових осіб субєкта підприємницької діяльності. Відповідачем не надано як суду першої інстанції так і апеляційної, доказів, якіб свідчили про намір позивача при укладанні спірного договору діяти з метою уникнути оподаткування фінансового-господарських результатів виконання цього договору, незаконного привласнення ПДВ, нарахованого в ціні продажу робіт (послуг), із завідомим усвідомленням неперерахування суми ПДВ до Державного бюджету України.

Враховуючи, що здійснення господарських операцій між ДП «Свердловантрацит» та ПП «Укрметалопром», та між ДП «Свердловантрацит» та ПП «ВКФ «Укрпромснаб» підтверджено первинними бухгалтерськими документами, підприємства були належним чином зареєстровані як субєкти господарської діяльності та як платники податку на додану вартість, та з урахуванням вимог ст. 198 Податкового кодексу України, відсутні у відповідача правові підстави для донарахування позивачу податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій, що відповідає висновкам суду першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги.

Стосовно позовних вимог про визннання протиправними дій в частині винесення податкового повідомлення-рішення № від 30.06.2011, судова колегія звертає увагу не безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе акт індивідуальної дії податкове повідомлення-рішення. Саме воно має вплив на його права та інтереси.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 КАС України є підставіою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст.195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року у справі № 2а-6312/11/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року у справі № 2а-6312/11/1270 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередьно до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днія з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 17 жовтня 2011 року.

Головуючий суддя Васильєва І.А.

Судді Яманко В.Г.

ОСОБА_5