Справа № 5759/09/1570
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5759/09/1570
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року колегія суддів Одеського окружного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

судді Юхтенко Л.Р., Марина П.П.,

при секретарі Пальоной І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Державного казначейства України, про визнання неправомірними дій, визнання необґрунтованим та незаконним висновку, визнання відповідей незаконними, необґрунтованими, визнання неправомірною бездіяльність щодо не проведення перевірки фактів звернень, зобовязання провести перевірку фактів в порядку ст.97 КПК України, скасування рішення про зупинення розгляду звернень, стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 20000 грн., судових витрат -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Державного казначейства України, про визнання неправомірними дій, визнання необґрунтованим та незаконним висновку, визнання відповідей незаконними, необґрунтованими, визнання неправомірною бездіяльність щодо не проведення перевірки фактів звернень, зобовязання провести перевірку фактів в порядку ст.97 КПК України, скасування рішення про зупинення розгляду звернень, стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 20000 грн. та судових витрат.

Судом поставлено на обговорення питання про можливість продовження розгляду справи в порядку КАС України в частині вимог ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання неправомірними дії щодо неотримання відповіді на заяви від 18.01.2006 року та від 31.05.2006 року, визнання неправомірними дій щодо не розгляду звернень та не проведення перевірки, визнання неправомірною бездіяльності щодо не проведення перевірки за зверненнями, зобовязання провести перевірку фактів в порядку ст.97 КПК України.

В судовому засіданні позивачка наполягала на розгляді справи в порядку КАС України.

Представник Генеральної прокуратури України в судовому засіданні вважав неможливим продовження розгляду справи в порядку КАС України та необхідним закрити провадження по справі в цій частині вимог позивачки, оскільки ці вимоги регулюється нормами КПК України, а не нормами КАС України.

Представник ДКУ в судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини не явки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку зявившихся учасників процесу, суд вважає, що провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання неправомірними дій щодо неотримання відповіді на заяви від 18.01.2006 року та від 31.05.2006 року, визнання неправомірними дій щодо не розгляду звернень та не проведення перевірки, визнання неправомірною бездіяльності щодо не проведення перевірки за зверненнями, зобовязання провести перевірку фактів в порядку ст.97 КПК України, повинно бути закрито з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч.1 ст.17 Кодексу про адміністративне судочинство України спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відносяться до компетенції адміністративних судів.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою фактично оскаржуються дії та бездіяльність відповідача, що виразилися у не розгляді її заяви про порушення відповідно до ст.97 КПК України кримінальної справи, які регулюються нормами КПК України.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному звязку із ч.1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Між тим, оскарження дій, бездіяльності та рішення слідчого або прокурора регулюється гл.22 КПК України.

Згідно ст.ст.234,236 КПК України дії або бездіяльність та рішення слідчого можуть бути оскаржені прокурору, а дії прокурора можуть бути оскаржені вищестоящому прокурору та до суду за правилами КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним закрити провадження по справі у цій частині, розяснивши позивачці її право звернутися з зазначеними вимогами до суду загальної юрисдикції за правилами Кримінально-процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.234,236 КПК України, ст.ст.2,4,17,157 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання неправомірними дії щодо неотримання відповіді на заяви від 18.01.2006 року та від 31.05.2006 року, визнання неправомірними дій щодо не розгляду звернень та не проведення перевірки, визнання неправомірною бездіяльності щодо не проведення перевірки за зверненнями, зобовязання провести перевірку фактів в порядку ст.97 КПК України - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Головуючий А.Г.Федусик

судді Л.Р.Юхтенко

ОСОБА_2