Справа № 2а-1870/7984/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2012-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2012 р. Справа № 2a-1870/7984/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_3, звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції (далі по тексту відповідач, МДПІ), в якому просить визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 18 жовтня 2011 року №.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на основі акту від 13 жовтня 2011 року №1326/1702/30357/НОМЕР_1 Роменською МДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податку на додану вартість в сумі 67116 грн. 61 коп. та штрафних санкцій в сумі 16779 грн. 15 коп. Позивач не погоджується з висновками Акту №1326/1702/30357/НОМЕР_1 та з прийнятим на підставі нього податковим повідомленням-рішенням, так як вважає, що при їх прийнятті не враховано ні фактично здійснені операції, ні норми чинного законодавства.

Зокрема, позивач зазначає, що пунктом 7.1 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що поставка товарів (послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. При цьому відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 Закону податок становить 20 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів (послуг). Тобто податок на додану вартість як економічна категорія є складовою вартості товарів (робіт, послуг), що утворюється з ціни таких товарів (робіт, послуг) та суми податку на додану вартість відповідно. Відповідно до підпункту 7.2.1. пункту 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну.

Позивач стверджує, що додаткове нарахування податку на додану вартість підтверджується виданими йому продавцями податковими накладними. Отже, поставка товарів повинна була здійснюватися і фактично здійснювалася за договірними цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість на визначену договірну ціну. Платником податків податок на додану вартість був утриманий з позивачки та внесений до бюджету, про що свідчать податкові накладні.

Подвійне нарахування податку на додану вартість чинним законодавством України не передбачено. Таким чином загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом жовтня 2009 року - вересня 2010 року без урахування тільки наведеного вище ПДВ сукупно не перевищила 300000 гривень. Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Позивач вважає, що зроблений Роменською МДПІ в Акті перевірки висновок, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищила 300000 гривень та прийняте на підставі нього податкове повідомлення-рішення від 18 жовтня 2011 року № не відповідає вимогам пункту 1.3 статті 1, пункту 2.3 статті 2, пункту 4.1 статті 4, пункту 7.1 ст.7, пункту 7.2 ст.7, пункту 7.3 статті 7, пункту 9.3 статті 9, пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» і є неправомірними.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити виходячи з наступного.

Під час проведення перевірки було встановлено, що починаючи з вересня 2010 року загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів позивачкою, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищила 300 000 гривень.

Відповідно до п.п. 2.3.1., п. 2.3, ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» який був чинний на момент виникнення зазначених правовідносин, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідач вважає, що позивач повинна була подати до Роменською МДПІ заяву про реєстрацію платником ПДВ не пізніше двадцятого календарного дня з моменту перевищення загальної суми від здійснення операцій з продажу товарів в 300 000 гривень.

Таким чином, під час проведення перевірки було встановлено заниження Позивачем зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 67 116,61 грн., внаслідок не віднесення до податкових зобовязань з ПДВ коштів отриманих готівкою з використанням РРО за період з вересня 2010 року по вересень 2011 року.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, Роменською МДПІ було проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 17 квітня 2009 року по 06 жовтня 2011 року. За результатами проведеної перевірки було складено Акт № 1326/1702/НОМЕР_1 від 13 жовтня 2011 року (т.1 а.с.8-17), на підставі якого Роменською МДПІ Сумської області було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 18 жовтня 2011 року (а.с. 19), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 67116,61 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 16 779,15 грн.

В акті перевірки встановлено, що починаючи з вересня 2010 року загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищила 300 000 гривень, та складає - 300 048,64 грн.

Згідно акту перевірки датою перевищення загальної суми від здійснення операцій протягом останніх дванадцяти календарних місяців в 300 000 гривень необхідно вважати 30 вересня 2010 року. Сума перевищення за період з вересня 2010 року по вересень 2011 року склала 335 583,04 грн.

Враховуючи те що, ОСОБА_3 після перевищення загальної суми від здійснення операцій протягом останніх дванадцяти календарних місяців в 300 000 гривень не зареєструвалась платником податку на додану вартість, податковим органом в акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем п.2.1 ст.2, п.9.4. ст.9, п.п.3.1.1 п.3.1. ст.3, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в звязку з чим донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 67116,61 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 16779, 15 грн.

Суд погоджується з такими висновками податкового органу та вважає їх такими, що відповідають нормам законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 2.3.1. ст. 2 Закону України Про податок на додану вартість(в редакції на момент виникнення порушення) (далі-Закон), особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Абзац б п.п. 2.1 ст.2 Закону передбачає, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Згідно з п.п. 9.4 ст.9 Закону, - якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 9.3 ст. 9 Закону, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.п. 9.5 ст. 9 Закону, заява про реєстрацію направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового органу.

З урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом: (абз. а) пп. 9.6, ст.9 Закону).

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач здійснювала діяльність та перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності із застосуванням реєстратору розрахункових операцій.

Починаючи з вересня 2010 року, згідно книг обліку розрахункових операцій, та відповідно до щоденних Z-звітів про отриману виручку від реалізації товарів, а також поданих звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій до Роменської МДПІ Сумської області загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищила 300 000 гривень.

Також, в акті перевірки зазначено, що відповідно до щоденних Z-звітів про отриману виручку від реалізації товарів, днем у якому настало перевищення загальної суми від здійснення операцій протягом останніх дванадцяти календарних місяців в 300 000 гривень необхідно вважати 30 вересня 2010 року, так як станом на початок дня 30 вересня 2010 року обсяг виручки складав 298 545,39 грн., а обсяг виручки за 30 вересня 2010 року, відповідно до Z-звіту № 577 від 30 вересня 2010 року склав 1 503,25 грн. Отже, загальний обсяг виручки склав 300 048 грн., 64 коп. (298 545,39 грн. + 1 503,25 грн.= 300 048,64 грн.).

Оскільки, загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищила 300000,00 грн., суд погоджується з висновком податкового органу, що суб'єкт господарювання ОСОБА_3 повинна була зареєструватися платником податку на додану вартість.

При цьому, посилання позивача на те що товар придбавався ним за ціною, яка вже включала в себе податок на додану вартість і сума цього податку не повинна враховуватись при визначенні загальної суми операцій з поставки товарів, суд вважає безпідставним, так як відповідно до норм Закону України «Про податок на додану вартість» загальна сума рахується від здійснення операцій з реалізації товарів (послуг), і є сумою нарахованою (сплаченою, наданою) саме такій особі, і не є сумою сплаченою таким платником у звязку з придбанням ним товарів (робіт, послуг).

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 10.2 ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість", платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону. Особа, яка згідно з вимогами пункту 2.2 статті 2 цього Закону мала зареєструватися платником податку, але не здійснила таку реєстрацію, несе обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за його ненарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник податку, без права виписки податкової накладної та нарахування податкового кредиту.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає що оскаржуване податкове повідомлення рішення відповідає нормам законодавства, а позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення - рішення Роменської міжрайонної державної податкової інспекції № НОМЕР_2 від 18 жовтня 2012 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2012 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек