Справа № 2а-17616/10/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

20 грудня 2010 року№ 2а-17616/10/2670
Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва

до ОСОБА_1

про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва з позовом до субєкта підприємницької діяльності Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.

Ухвалою суду від 06 грудня 2010 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 15.12.2010р. включно.

Зазначена ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

17.12.2010 року канцелярією суду зареєстровано заву про усунення недоліків, яка не підписана представником позивача (відсутній підпис), з огляду на що дана заява не може бути врахована судом, як документ, який має правове значення, та документ, поданий на усунення визначених судом порушень. Більш того, за змістом цієї заяви йдеться про усунення недоліків позовної заяви по іншій справі № 2а-17556/10/2670.

Що стосується суті недоліків, ухвалою суду від 06.12.2010 року позивача було зобовязано надати суду: (1) докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві та третій особі (опис вкладення); (2) актуальний витяг з Єдиного державного реєстру щодо відповідача; (3) довіреність на імя представника, який засвідчив вірність копій, доданих до позовної заяви; (4) обґрунтування позовних вимог із зазначенням яку саме звітність відповідач повинен був подавати, але не подавав із зазначенням норм права, відповідно до яких встановлено обовязок відповідача подавати таку звітність; (5) обґрунтування клопотання про залучення третьої особи із зазначенням підстав залучення третьої особи, прав та обовязків, які можуть вплинути на права цієї особи та визначенням на чиїй стороні позивач вважає необхідним залучити третю особу.

Однією з підстав залишення позовної заяви без руху було ненадання опису вкладення на підтвердження надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

У зазначеній ухвалі судом було зазначено, що виходячи із змісту ч. 3 статті 106 КАС України субєкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобовязаний додати до позовної заяви доказ надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, направленням яких забезпечується право відповідача знати про підстави та предмет заявленого позову, а також про докази, якими обґрунтовуються висунуті до нього вимоги, що, в свою чергу надає відповідачу можливість належним чином та своєчасно реалізувати своє право на підготовку до справи, вироблення своєї позиції у справі та захист проти висунутих до нього вимог.

Таке тлумачення обовязку відповідача, щодо направлення копії позову та доданих до нього документів, відповідає завданням адміністративної юстиції, яким є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України) та принципам адміністративного судочинства, зокрема, принципам змагальності та рівності учасників адміністративного процесу (п. 3, 4 ст. 7 КАС України), останній з яких означає наділення сторін рівними правами та обов'язками, надання їм рівних можливостей щодо участі у процесі та відстоюванні своєї позиції.

У взаємозвязку з наведеним, суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обовязок направлення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів покладений саме на субєкта владних повноважень (ч. 3 ст. 106 КАСУ), що має забезпечити рівні процесуальні можливості захисту прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи у справі за позовом субєкта владних повноважень.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 01.04.2010 р. по справі № К-50566/09 зазначив, що внаслідок ненадання до фіскального чеку опису вкладення, неможливо ідентифікувати, які саме документи було направлено рекомендованим листом.

При цьому, як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Салов проти України" (від 06.09.2005 року, № 65518/01, п. 87), яке опубліковано в "Офіційний вісник України" (№ 4, 2006 р.), принцип змагальності процесу означає, що стороні повинна бути надана можливість ознайомитись з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них.

З урахуванням принципів та завдань адміністративного судочинства, належними доказами направлення копії позовної заяви та доданих матеріалів є документи, які містять інформацію щодо переліку направлених відповідачу документів, а також щодо адреси, за якою направлені документи.

При цьому, правила щодо належності доказів в даному випадку спрямовані на досягнення процесуальної економії через усунення перешкод для відкриття провадження у справі, розгляду і вирішення адміністративної справи протягом розумного строку.

Фіскальний чек, доданий позивачем до позовної заяви, не містить інформації щодо переліку документів, надісланих поштовим відправленням та адреси, за якою надіслані зазначені документи, а отже не є належним доказом виконання обовязків позивача як субєкта владних повноважень щодо направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

В той же час, вказана інформація викладається в описі вкладення до поштового відправлення, який вимагався від позивача ухвалою суду.

15.12.2010 року, не оскарживши ухвалу суду від 06.12.2010 року про залишення без руху позовної заяви, позивач через орган поштового надіслав не підписану заяву про усунення недоліків без дати і номеру (зареєстровано канцелярією суду 15.12.2010 року), в якій, з посиланням, зокрема, на норми Господарського процесуального кодексу України не погодився з вимогами суду щодо надання опису вкладення та не надав його до цієї заяви, вказавши суду, що у суду не має підстав вимагати від позивача доказів надіслання позовної заяви та доданих до неї документів у формі опису вкладення, що по суті свідчить про незгоду з ухвалою суду, яка не оскаржена в апеляційному порядку, а позовна заява відповідає баченням позивача щодо дотримання вимог законодавства при поданні позову, і фіскальний чек є достатнім доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, у звязку з чим наполягав на відкритті провадження у справі.

Наведене свідчить, що позивач не виконав вимоги ухвали суду та не надав опису вкладення до поштового відправлення на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, суд звертає увагу, що посилання на норми ГПК України в контексті визначених судом порушень є некоректними з правової точки зору, оскільки господарське та адміністративне судочинства мають різні мету і завдання, з огляду на що норми КАСУ та ГПКУ містять ряд концептуальних відмінностей.

Крім того, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 06.12.2010 року, які були мотивовані приписами ч. 1 ст. 106, п. 9 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 48 КАС України щодо надання актуального (станом на час звернення до суду) витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (ЄДР) щодо відповідача (у т.ч. щодо інформації про адресу), що унеможливлює дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення дієздатності відповідача (в контексті перевірки дотримання зазначених вимог КАС України) та належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, що, в сукупності, створює перешкоди для відкриття скороченого провадження у справі.

Позивач також не виконав вимоги ухвали суду від 06.12.2010 року, які були мотивовані приписами п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, та не надав обґрунтування позовних вимог із зазначенням яку саме звітність (щодо яких податків) відповідач повинен був подавати, але не подавав із зазначенням норм права, відповідно до яких встановлено обовязок відповідача подавати конкретні форми звітності. У заяві про усунення недоліків позивач вказує на загальний обовязок подавати звітність з податку на прибуток, не визначаючи норми права, якими цей обовязок встановлено.

В сукупності наведене свідчить про неякісну підготовку матеріалів позовної заяви.

Таким чином позивачем не виконано в повному обсязі вимог ухвали суду від 06.12.2010 року, що створює перешкоди для відкриття скороченого провадження в адміністративній справі відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України,

Згідно з п.1 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Оскільки, позивачем не були виконані в повному обсязі вимоги ухвали від 06.12.2010 року, заява про усунення порушень не була подана (заява, що подана не підписана) позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч.6 ст.108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 106, п. 1 ч. 3 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін