Справа № 2а-4079/11/2670
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4079/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А
Іменем України
"09" листопада 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Лічевецького І.О., Петрика І.Й.,

при секретарі Белові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування висновку службового розслідування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати висновок службового розслідування.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2011 року в задоволені зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в повному обсязі Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2011 року та постановити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю. Свої вимоги відповідач аргументує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач склав спірний висновок за матеріалами службового розслідування щодо правомірності надання житлової площі позивачу, затверджений командувачем внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України генерал-майором ОСОБА_2 14.05.2010 року, в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

З вказаними висновками Окружного адміністративного суду м. Києва погоджується і суд апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.05.2010 року за результатами службового розслідування щодо правомірності надання житлової площі ОСОБА_1 , проведеного заступником начальника логістики внутрішніх військ МВС України Шахраєм О.В. на підставі листа Генеральної прокуратури України № 10/2-1343 та наказу командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України генерал-майора ОСОБА_2 № 172 від 28.04.2010 року, складено висновок, затверджений командувачем внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України генерал-майором ОСОБА_2 .

Службові розслідування у внутрішніх військах проводяться у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінально-процесуального кодексу України, Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Статуту бойової служби внутрішніх військ, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі в залежності від предмета розслідування.

Отже, як вбачається з висновку за матеріалами службового розслідування щодо правомірності надання житлової площі ОСОБА_1 , службове розслідування проводилось не стосовно дій Позивача і не з метою притягнення його до матеріальної відповідальності за шкоду нанесену державі, а щодо правомірності надання житлової площі йому, тобто правомірності винесення рішення про надання жилого приміщення Позивачу житловими комісіями військової частини НОМЕР_1 «Ж`та Головного управління внутрішніх військ МВС України.

Відповідно до пункту 9 Положення нагляд за додержанням і правильним застосуванням цього Положення здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв посилання позивача на порушення відповідачем під час проведення службового розслідування вимог Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, Рекомендацій про порядок проведення службового розслідування у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України з огляду на наступне.

Рекомендацій, на які посилається Позивач не є нормативно-правовим документом, не затверджені та не введені в дію ні наказом командувача ВВ МВС ні наказом Міністра внутрішніх справ України, їх норми носять рекомендаційний та інформаційний, а не загальнообов`язковий характер і тільки для підпорядкованих Головному управлінню внутрішніх військ підрозділів (пункт 1 Розпорядження ГУВВ від 29.11.2006 № Р-17).

Відповідно до змісту абз. 1, 2 п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. При цьому, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Отже, житлове приміщення не належить до військового майна в розумінні абз. 2 п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, оскільки не є державним майном, закріпленим за військовою частиною, а також враховуючи, що матеріальна шкода була завдана державі ОСОБА_1 не під час виконання останнім службових обов`язків, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що приписи Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, не поширюється на спірні правовідносини.

Що стосується Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.19991 № 552, відповідно до якої позивача повинні були ознайомити з висновком службового розслідування то зазначена Інструкція на внутрішні війська МВС України не поширюється, вона відсутня у Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та військових частинах внутрішніх військ МВС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що службове розслідування щодо правомірності надання житлової площі ОСОБА_1 проведено Головним управлінням внутрішніх військ МВС України з дотриманням норм чинного законодавства, права Позивача при проведенні службового розслідування не порушені, висновок службового розслідування не спричиняє виникнення чи припинення будь-яких прав і обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, які б впливали на прийняття будь-яких рішень.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається у апеляційній скарзі позивач, та вважає, що суд повно встановив обставини у справі, яким надав правову оцінку на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2011 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2011 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді І.О. Лічевецький

І.Й. Петрик

(Повний текст Ухвали виготовлений 14.11.2011 року)