Справа № 2а/0470/8158/11
Суддя: Куделько Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 р. Справа № 2а/0470/8158/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ Дніпропетровської області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2011р. ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ (далі відповідач), з урахуванням уточнень до позовної заяви, про скасування наказу №5 від 01.03.2011р. про звільнення позивача, про поновлення її на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держкомзему у м. Першотравенськ, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.03.2011р. до дня проголошення рішення суду та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн.

09.06.2011р. ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області вищезазначений адміністративний позов за предметною підсудністю було передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду(а.с.61).

08.07.2011р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було прийнято до провадження адміністративну справу №2а/0470/8158/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу Держкомзему у м. Першотравенську про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу(а.с.64).

В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно наказу Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ від 23.11.2009р. її було призначено на посаду головного спеціаліста, як таку, що пройшла за конкурсом. 01.03.2011р. ОСОБА_3 було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що її було незаконно звільнено, з наступних підстав. По-перше, з моменту ознайомлення з попередженням про скорочення штату всупереч вимогам ст. 40 КЗпП України позивачу не було запропоновано іншу роботу, не було повідомлено про неможливість переведення на іншу посаду. Крім того, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці, але позивача було звільнено 01.03.2011р. у останній день відпустки. На думку позивача, вона має переважне право на залишення на роботі, оскільки є дипломованим спеціалістом у сфері екології та охорони навколишнього природного середовища, за результатами атестації в грудні 2010р. її було визнано такою, що відповідає займаній посаді та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4, 2007р.н., яку виховує та утримує самостійно, аліменти на утримання дитини не отримує. Дані обставини відповідачем не були враховані при винесені наказу про звільнення позивача. На підставі вищенаведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати повязані із прибуттям до суду в розмірі 350,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обставини викладені в позовній заяві підтвердив. Крім того, в обґрунтування позовних вимог, зазначив, що було порушено процедуру звільнення, а саме, наказ про звільнення підписано головним спеціалістом з Державного земельного кадастру заступником голови комісії з проведення реорганізації Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ ОСОБА_6, а не начальником Відділу - ОСОБА_5 Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що згідно наказу Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ від 30.12.2010р. №40 було скорочено штатну чисельність та всіх працівників відділу було попереджено про майбутнє вивільнення. У звязку з тим, що начальник відділу був призначений на посаду 29.12.2010р. та не мав можливості обєктивно оцінити рівень кваліфікації та продуктивності праці працівників, жодному працівникові в той момент не було запропоновано іншої роботи. З 13.01.2011р. по 28.01.2011р. позивач була на лікарняному. З 10.02.2011р. по 01.03.2011р. ОСОБА_3 було надано основну щорічну та додаткову оплачувальну відпустку. Дані обставини було розцінено відповідачем, як небажання позивача працювати у відділі. Крім того, порівняно з іншими працівниками, які залишились працювати, на думку начальника Відділу, позивач мала найменший рівень продуктивності праці, не має почуття обовязку, постійно ухилялася від виконання наданих доручень, безініціативна та емоційно недисциплінована, а тому, працівники, які постійно порушують трудову дисципліну, втрачають переваги на залишення на роботі через негативне ставлення до роботи. На підставі вищенаведеного, вважає, що при звільненні ОСОБА_3 відповідачем було дотримано норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.11.2009р. наказом №4 Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ ОСОБА_3 було призначено на посаду головного спеціаліста (а.с.4).

Також судом встановлено, що 17.09.2010р. наказом №21/1 Відділу Держкомзему у м. Першотравенську у звязку з веденням в дію нової структури та штатного розпису, ОСОБА_3 було переведено на посаду головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ (а.с.23).

30.12.2010р. наказом №39 Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ було введено в дію структуру та штатний розпис відділу Держкомзему у м. Першотравенськ з 30.12.2010р. у кількості 5 одиниць згідно структури, затвердженої головою Держкомзему від 22.12.2010р. (а.с.31).

Таким чином, у Відділі Держкомзему м. Першотравенська дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, реорганізація, скорочення штатної чисельності.

Судом встановлено, що 30.12.2010р. наказом №40 відділу Держкомзему у м. Першотравенськ про скорочення штатної чисельності, було попереджено працівників відділу згідно ст. 49-2 КЗпП України про можливе переведення та вивільнення працівників до новостворених перейменованих та реорганізованих структурних підрозділів відділу у звязку з скороченням штату відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.46).

На виконання вищезазначеного наказу ОСОБА_3 30.12.2010р. була письмово попереджена про майбутнє вивільнення з посади (а.с.25).

В ході судового розгляду було встановлено, що наказом від 09.12.2011р. №2 Відділом Держкомзему у м. Першотравенськ ОСОБА_3 було надано невикористану частину основної щорічної відпустки за відпрацьований період з 08.12.2009 р. по 07.12.2010р. терміном десять календарних днів та додаткову оплачувальну відпустку за відпрацьований період з 08.12.2010р. по 07.12.2011р., як одинокій матері, терміном десять календарних днів з 10 лютого 2011р. по 01 березня 2011р. включно (а.с.50).

01.03.2011р. наказом №5 Відділу Держкомзему у м. Першотравенську ОСОБА_3 було звільнено з посади головного спеціаліста з питань державного земельного кадастру Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ Дніпропетровської області 01 березня 2011р. згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середньомісячної заробітної плати (а.с.49).

31.05.2011р. наказом №10 Відділу Держкомзему у м. Першотравенську було внесення зміну до наказу від 01.03.2011р. №5 та викладено п. 1 у наступній редакції: «звільнити ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держкомзему у м. Першотравенськ Дніпропетровської області 01 березня 2011 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середньомісячної заробітної плати (а.с.27).

Судом встановлено, що за період роботи у Відділі Деркомзему м. Першотравенська ОСОБА_3 дисциплінарних стягнень не мала. За результатами атестації в грудні 2010р. була визнана такою, що відповідає займаній посаді, дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами та не заперечувались представником відповідача в судовому засіданні.

Як встановлено в ході судового розгляду, позивачу не було запропоновано переведення на іншу роботу. В той же час, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що за два тижні стала вакантною посада головного державного інспектора, але на час звільнення позивача керівнику не було відомо про намір інспектора звільнитися.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Кодексу Законів про Працю України від 10.12.1971р. (далі - КЗпП України), №322-VIII, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р., №3723-ХII, Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996р., №504/96-ВР, Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом.

Згідно ч.2 ст. 40 цього Кодексу звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників, визначено у ст. 49-2 КЗпП України, відповідно до якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Аналіз вищезазначених норм законодавства свідчить про те, відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства не було запропоновано ОСОБА_3 переведення на іншу посаду, не було здійснено перестановку (перегрупування) працівників, шляхом переведення більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника та порушуючи вимоги ст. 42 КзПП України не було враховано, що позивач має на утриманні малолітню доньку 2007р.н. та має статус одинокої матері, що надає позивачу переважне право в залишенні на роботі.

При цьому, суд вважає, що пояснення представника відповідача стосовно неможливості обєктивно оцінити рівень кваліфікації та продуктивності праці працівників, через незначний час перебування на посаді начальника є необґрунтованими та такими, що суперечать його поясненнями щодо того, що при прийнятті рішення про звільнення позивача керівник Відділу розцінив, відсутність ОСОБА_3 на роботі з причини знаходження на лікарняному та у відпустці, як небажання позивача працювати у відділі, крім того, керівник, хоча і зазначає про неможливість обєктивно оцінити рівень кваліфікації працівників, все ж таки прийшов до висновку, що ОСОБА_3 мала найменший рівень продуктивності праці, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, даний висновок відповідача ґрунтується на його припущеннях та суперечить наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ Відділу Держкомзему у м. Першотравенську від 01.03.2011р. №5 щодо звільнення позивача прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, що у сукупності із порушенням відповідачем ст. 42 КЗпП України є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до положень ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд виходить за межі позовних вимог, та вважає за необхідне скасувати наказ Відділу Держкомзему у м. Першотравенську від 31.05.2011р. №10 про внесення змін до наказу Відділу Держкомзему у м. Першотравенську від 01.03.2011р. №5 про звільнення ОСОБА_3

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

На підставі вищенаведеного, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме, за період з 02.03.2011р. по 01.08.2011р.

Згідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», з урахуванням того, що позивачем було понесені витрати на оплату правової допомоги у вигляді, складання позовної заяви, представництва її інтересів в судовому засіданні, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Згідно ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту).

Оскільки позивач та її представник мешкають у м. Першотравенську, позивачем було понесені витрати, повязані із прибуттям до суду для участі в судових засіданнях, що відбулися 18.07.2011р., 22.07.2011р. та 01.08.2011р., дані обставини підтверджуються проїзними квитками на загальну суму 348,04грн. Суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати повязані із прибуттям до суду в розмірі 348,04 грн.

Оцінуючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.2,3 ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд звертає до негайного виконання вимоги позивача про поновлення на посаді та нарахування та виплата позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись Кодексом Законів про Працю України від 10.12.1971р., №322-VIII, Законом України «Про державну службу»від 16.12.1993р., №3723-ХII, Законом України «Про відпустки»від 15.11.1996р., №504/96-ВР, Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 8,10,11,12,18,69,90,91,94,128,158-163,167,186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ від 01.03.2011р. №5 про звільнення ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста з питань державного земельного кадастру відділу Держкомзему у м.Першотравенськ Дніпропетровської області 01 березня 2011 року згідно п.1 ст. 40 Кодексу Законів про Працю України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середньомісячної заробітної плати.

Скасувати наказ Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ від 31.05.2011р. №10 про внесення змін до наказу Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ від 01.03.2011р. №5 про звільнення ОСОБА_3

Поновити ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ Дніпропетровської області з 02 березня 2011 року.

Зобовязати Відділ Держкомзему у м. Першотравенськ нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 березня 2011р. по 01 серпня 2011 року.

Стягнути з Відділу Держкомзему у м. Першотравенськ на користь ОСОБА_3 у рахунок компенсації - витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. (пятсот гривень) та витрати, повязані із прибуттям до суду у розмірі 348,04 грн. (триста сорок вісім гривень чотири копійки).

Постанову в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 03.08.2011р.

Суддя ОСОБА_1