Справа № 404/4137/15-а
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4137/15-а
Номер провадження 2-а/404/372/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Бершадської О.В.

при секретарі Домарецькому Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними , скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2015 року звернувся в суд із адміністративним позовом, яким просить визнати протиправними дії інспектора ДПС роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №252652 від 30.05.2015 року про накладення штрафу; визнати незаконною та скасувати постанову ПС2 №252652 по справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2015 року про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити провадження по справі, в зв»язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення . Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, швидкість не перевищував, про що зазначив у протоколі, однак відповідач не прийняв до уваги його пояснення, неповно та необ»єктивно з»ясував обставини справи, не навів переконливих доказів щодо його вини у вчиненні правопорушення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач - інспектор Відніченко Олександр Володимирович в судове засідання не зявився, повідомлявся, подав письмові заперечення , в яких просив провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити . Вказував, що дії щодо винесення протоколу та постанови ним були вчинені на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, з дотриманням принципу рівності перед законом .

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши заперечення відповідача, матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАЇ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 30.05.2015 року посадовою особою, а саме: інспектором ДПС роти ДПС ДАІ в Кіровоградській області старшим сержантом міліції ОСОБА_2 було виявлено порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.6 « ґ » ПДР, та складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі зазначеного протоколу прийнято постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач 30.05.2015 року, 19 год. 54 хв. керував транспортним засобом ОСОБА_3, номерний знак НОМЕР_1, індивід.номер Т777ЛА по автошляху Олександрівка-Миколаїв, 39 км , Н-14, зі швидкістю 154 км/год, перевищив швидкість на 64 км/год, яка вимірювалась приладом «Трукам ТС000532».

Предметом спору є правомірність прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому докази щодо наявності чи відсутності складу правопорушення повинні визначатися за нормами КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, міліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху,

тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.12.6 «ґ» ПДР України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

Суд вважає доведеним вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху фотоматеріалами до протоколу АП1№065624, на яких зафіксовано автомобіль, яким керував позивач.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності ( ст. 252 КУпАП).

Пунктом 7.6 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженою наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 р., визначено, що інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень Правил дорожнього руху.

Наказом МВС України № 33 від 01.03.2010 р. затверджений перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, до якого включено лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «Трукам».

Відповідно до свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/2455278, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 21.04.2015 р. та чинного до 21.04.2016 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000532, власником якого є УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, є придатним до застосування( а.с. 17).

Фотоматеріалами до протоколу АП1№065624 доводиться, що швидкість автомобіля ОСОБА_3, номерний знак НОМЕР_1, індивід.номер Т777ЛА , становить 154 км/год, фіксація здійснена лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TrрuCAM LTI 20/20 № ТС000532.

Відтак, суд вважає доведеним здійснення позивачем руху зі швидкістю 154 км/год , з перевищенням швидкості на 64 км/год, що відповідно є порушенням п. 12.6 ґ Правил дорожнього руху України.

Крім того, важливо відзначити, що зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ч. 3 ст. 122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття саме судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Суд приходить до висновку, що при вирішені питання щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слід також відмовити.

Тому, керуючись ч. 3 ст.122, п.1 ст. 247, ст. 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст.10-11, 71, 160-163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій , визнання незаконною та скасування постанови серії ПС2 №252652 від 30.05.2015 року та закриття провадження по справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4