Справа № 2-а-129/10
Суддя: Чернік А. П.
Дата ухвалення: 2010-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Марківський районний суд Луганської області
Справа № 2 «А»-129/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2010 року суддя Марківського районного суду Луганської області Чернік А.П. , розглянувши в порядку письмового провадження в селищі Марківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Марківської райдержадміністрації Луганської області про визнання дій управління неправомірними щодо відмови у виплаті одноразової компенсації І щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення недоплачених сум, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилається у своїх вимогах на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АEC, визнаний інвалідом З групи, знаходиться на обліку в УПС-ЗН Марківської райдержадміністрації. Згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, але відповідач не в повному обсязі виплачує суми на оздоровлення замість передбачених законом 4-х мінімальних заробітних плат в вересні 2008 року йому виплачено 90 гривень. В вересні 2008 року мінімальна заробітна плата встановлена була в розмірі 525 гривень, тому йому не доплатили 2010 гривень ( 525х 4 =2100 - 90 = 2010).

Крім цього, згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вія має право на отримання одноразової компенсації, яка виплачується учасникам ліквідації аварії Чорнобильської катастрофи та сім,ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов,язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі ЗО мінімальних заробітних плат інвалідам З групи. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

В липні 2008 року він отримав 3 групу інвалідності, в порушення зазначеного Закону йому не було виплачено одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, а лише 189,60 гривень. В липні 2008 року мінімальна заробітна плата встановлена була в розмірі 525 гривень, тому розмір компенсації становить (525x30) 15750 - 189,60 = 15560,40 гривень.

11.01.2010 року він звернувся до відповідача з вимогою про виплату невиплачених сум, 14.01.2010 року відповідачем було відмовлено в проведенні цих виплат.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Марківської райдержадміністрації щодо відмови в виплаті компенсації при отриманні групи інвалідності та недоплачених сум на оздоровлення за 2008 рік і зобов,язати управління виплатити на його користь 2010 гривень на оздоровлення, і одноразову компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум, що становить 15560,40 гривень.

Позивач в судове засідання не з,явився, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника, надав заперечення, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено щорічну допомогу на оздоровлення інвалідам 3 групи в розмірі 90, в такому розмірі

позивачу і була проведена виплата. Розмір цих виплат встановлювався виходячи з норм прийнятого законом розміру мінімальної заробітної плати та видатків, передбачених на ці цілі вищеназваною постановою КМУ та Законом України Про Державний бюджет України на

2008 рік.... Виплата одноразової компенсації здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на час встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідач вважає, що строк подання позову являється втраченим, просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, Головне управління Державного казначейства України в Луганській області, просило розглянути справу за відсутності його представника та надало письмове заперечення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із

слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( Закон № 3054- III) передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам третьої групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визнаний інвалідом третьої групи з 24.07. 2008 року, захворювання пов,язане з виконанням обов,язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням, довідкою МСЕК.

Відповідачем згідно вищезазначеної постанови КМУ №562 проведена виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у вересні 2008 року в розмірі 90 гривень.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач також має право на отримання одноразової компенсації, яка виплачується учасникам ліквідації аварії Чорнобильської катастрофи та сім,ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов,язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат інвалідам З групи.

Відповідач, відмовляючи позивачу в виплаті різниці між розміром допомоги, встановленим ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою КМУ № 532, посилається на те, що Кабінет Міністрів своїми постановами визначив розмір щорічної допомоги з урахуванням можливостей бюджету.

Відповідно ж до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов,язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначені постанови, в яких встановлено виплату допомоги в твердій грошовій сумі, суперечать Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким передбачено, що розмір щорічної допомоги залежить від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час здійснення виплати. Розмір одноразової компенсації при отриманні групи інвалідності залежить від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час встановлення інвалідності,

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над рядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та закон про встановлення мінімальних заробітних плат на 2008 рік і на час встановлення 3 групи інвалідності позивачу - липень 2008 року.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист у разі втрати працездатності з незалежних від них обставин. Конституційні ж права і свободи згідно ст. 22 Конституції України гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В ст. 8 Конституції закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативні акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Тому позбавлення громадян

[Пільг, передбачених ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, яіи. постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суперечить Конституції України.

Крім цього рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6- рп/2007 та від 22.05.2008 року № Ю-рл/2008 положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та. про внесення змін до

деяких законодавчих актів України» про зупинення дії та зміну ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист... визнано неконституційними, а рішення, визнані неконституційними відповідно до законодавства України, втрачають чинність з дня визнання їх неконституційними. Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв,язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Не заслуговує на увагу також посилання відповідача на те, що позивачем пропущений річний строк для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Позивачу відмовлено відповідачем у виплаті недоплачених сум допомоги 14.01.2010 року і тому строк звернення до адміністративного суду необхідно обчислювати з цього часу.

Згідно закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розміри мінімальних заробітних плат на момент виплати становили 525 гривень у липні та вересні 2008 року.

З урахуванням вказаних розмірів мінімальних заробітних плат та вже виплачених сум відповідач повинен виплатити позивачеві за 2008 рік - 2010 гривень ( 525 х 4 = 2100

-90 = 2010).

Розмір компенсації при отриманні 3 групи інвалідності становить 15560,40 гривень (52.5 х 30 - 189,60).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8-12, 17-19, 99, 122, 158-163 КАС України, Конституцією України, ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих

актів України»,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративн ий позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови в виплаті недоплачених сум на оздоровлення ОСОБА_1 за 2008 рік та одноразової компенсації при отриманні 3 групи інвалідності.

Зобов,язати управління праці та соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області виплатити на користь ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» недоотримані кошти на оздоровлення за 2008 рік в сумі 2010 гривень та одноразову компенсацію при отриманні 3 групи інвалідності в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на час встановлення 3 групи інвалідності з урахуванням виплачених сум в сумі 15560,40 гривень.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя