Справа № 2а-1670/6745/11
Суддя: С.М. Серга
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6745/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Серги С.М.,

при секретарі Лайко О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2011 року Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (далі- позивач, СПД-ФО ОСОБА_3О.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (далі- відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № НОМЕР_1 від 23.05.2011.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно застосовано норми Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян", тому що витрати у розмірі 56172,16 грн є документально підтвердженими. Вказував на безпідставність донарахування податку на додану вартість, оскільки податковий кредит сформований в порядку, встановленому Законом України "Про податок на додану вартість", на підставі належним чином оформленої податкової накладної.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на неправомірне віднесення позивачем до валових витрат 56172, 16 грн, які не підтверджені документально. Вказував також на порушення позивачем підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" щодо включення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 11234 грн, які сплачені за товари, що не використовувались в господарській діяльності.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З 14.03.2011 по 31.03.2011, з продовженням терміну з 28.03.2011 терміном на 5 днів, відповідачем проведена планова виїзна перевірка СПД-ФО ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.12.2010.

За результатами перевірки складений акт № 3960/1703/НОМЕР_2 від 10.05.2011, в якому відображені, зокрема, порушення статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок громадян" та визначено податкове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік у розмірі 8425,83 грн; підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" щодо завищення суми податкового кредиту, внаслідок чого донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість за травень 2010 року у розмірі 11234 грн.

Посилання позивача на порушення Державною податковою інспекцією у м. Полтаві вимог статті 86 Податкового кодексу України щодо реєстрації акту перевірки в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку, суд вважає обґрунтованими, однак це порушення не вплинуло на правильність висновків акту перевірки, а тому не може слугувати підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.

На підставі акту перевірки винесені:

податкове повідомлення - рішення №/0 від 23.05.2011, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 8425,83 грн;

податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 23.05.2011 про донарахування податкового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в розмірі 14042,50 грн, в тому числі, за основним платежем - 11234 грн, за штрафними санкціями 2808,50 грн.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

В акті перевірки № 3960/1703/НОМЕР_2 від 10.05.2011 відповідачем зроблений висновок про порушення СПД-ФО ОСОБА_3 статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок громадян" та визначено податкове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік у розмірі 8425,83 грн, внаслідок безпідставного віднесення до складу валових витрат у розмірі 56172, 16 грн на придбання товару (дизельного палива) від ТОВ "Юзоптторг".

Оцінюючи вірність цих висновків, суд враховує, що згідно зі статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996 від 16.07.1999 (далі - Закон № 996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проте, вимоги цієї норми позивачем не дотримано. На підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат на придбання дизельного палива від ТОВ "Юзоптторг" СПД-ФО ОСОБА_3 представлені лише копії накладної від 11.05.2010; податкової накладної від 11.05.2010; квитанцій до прибуткового ордеру.

Суд не приймає до уваги долучену до матеріалів справи копію договору поставки № 1 між позивачем та ТОВ "Юзоптторг", оскільки вказаний договір датований 11.05.2011, тобто укладений через рік після видачі податкової накладної № 11/05 від 11.05.2010.

При цьому, акти приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні за формою № 1-ТНН (нафтопродукт), яка встановлена Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах, організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, довіреності на отримання дизельного палива, які б свідчили про фактичне виконання господарських операцій між СПД-ФО ОСОБА_3 та ТОВ "Юзоптторг" та слугували б підставою для бухгалтерського обліку таких операцій, позивачем не надано.

Посилання представника позивача на необов`язковість товарно-транспортної накладної при перевезенні нафтопродуктів, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до підпунктів 7.5.6, 7.5.7, 7.5.8 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах, організаціях України, вимоги якої є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України, відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності. ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства. Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.

Аналізуючи письмові докази, представлені позивачем на підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат вартості придбаного у ТОВ "Юзоптторг" товару (дизельного палива), судом встановлено, що у накладній № 11/05 від 11.05.2010 не зазначено посади осіб обох сторін, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, також не має посилання на договір, на виконання якого виписана накладна.

Відповідно до статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з доходів громадян" від 26.12.1992 № 13-92 (далі - Декрет № 13-92) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Отже, позивачем не представлені належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи на підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат суми витрат за купівлю дизельного пального у розмірі 56172, 16 грн.

Враховуючи вищевикладене, донарахування відповідачем податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік у розмірі 8425,83 грн є обгрунтованим.

Оцінюючи доводи позивача щодо безпідставності донарахування йому податковим повідомленням рішенням № НОМЕР_1 від 23.05.2011 податкового зобов'язання з податку на додану вартість, суд виходить з наступного.

Так, за змістом підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Наявність податкової накладної є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною.

Відповідно до порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 N 166 "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання" ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, повинні відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (пункт 3.4 Порядку), оскільки, як визначено пунктом 2 статті 3 Закону № 996 фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Ненадання позивачем для перевірки належних первинних бухгалтерських документів, які б вказували на правомірність включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з придбання товару (дизельного палива) у ТОВ "Юзоптторг" свідчить про правильність висновків відповідача щодо завищення СПД-ФО ОСОБА_3О суми податкового кредиту у розмірі 11234,00 грн.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача про подальше використання придбаного ТОВ "Юзоптторг" дизельного палива в господарській діяльності, а саме реалізацію вказаного дизельного палива Іванівській ДСС як на доказ правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з придбання товару (дизельного палива) у ТОВ "Юзоптторг" у розмірі 11234,00 грн з огляду на наступне.

Аналізом документів, представлених представником позивача на підтвердження подальшого використання придбаного дизельного палива судом з`ясовано, що відповідно до договору № 07/06-2010 від 07.06.2010 продавець (СПД-ФО ОСОБА_3О.) зобов`язується поставити та передати у власність покупця (Іванівська ДСС) товар (дизельне паливо), поставка якого, відповідно до пункту 7.1 договору здійснюється Продавцем на склад Покупця. Разом з тим, доказів на підтвердження здійснення СПД-ФО ОСОБА_3 перевезення дизпалива (акти приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні за формою №1-ТНН, довіреності на отримання дизельного палива), які б свідчили про фактичне виконання господарських операцій між СПД-ФО ОСОБА_3 та Іванівською ДСС, позивачем не надано.

Посилання представника позивача на здійснення ТОВ "Пролінг-2006" перевезень дизельного палива суд вважає безпідставними, оскільки згідно з договором на навантажувально-розвантажувальні роботи від 01.09.2010 Замовник (СПД-ФО ОСОБА_3О.) доручає, а Виконавець зобов`язується виконати навантажувально-розвантажувальні роботи, тобто предметом даного договору є навантажувально-розвантажувальні роботи, а не транспортні послуги, на які посилається позивач. Інший предмет має і договір № 30/10-09 від 03.01.2010, відповідно до якого ТОВ "Пролінг-2006" (Виконавець) надає позивачу експедиційні послуги. Крім того, акти виконаних робіт не містять таких реквізитів документів як зміст та обсяг господарської операції; в ньому не вказані кількість, вартість та різновид наданих послуг, а констатується лише факт виконання робіт та не має посилань на договір, на виконання якого проводились відповідні роботи.

Також суд звертає увагу на відсутність економічної вигоди при купівлі дизельного палива у ТОВ "Юзоптторг" та подальшій реалізації Іванівській ДСС, оскільки згідно з податковою накладною, виписаною ТОВ "Юзоптторг", ціна 1 л дизельного палива становить 6,17 грн без урахування ПДВ, а при подальшій реалізації Іванівській ДСС, відповідно до податкової накладної, виписаної СПД-ФО ОСОБА_3, ціна 1 л становить 5,84 грн без урахування ПДВ.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Таким чином, суд вважає правомірним донарахування позивачеві податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 8425,83 грн; та податкового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в розмірі 14042,50 грн, в тому числі, за основним платежем - 11234 грн, за штрафними санкціями 2808,50 грн, а тому позовні вимоги СПД-ФО ОСОБА_3О є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2011 року.

Суддя С.М. Серга