Справа № 2а-9037/10/2670
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-9037/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Кочан В.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"19" травня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2010 року в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва до Спільного Українсько-Іспанського підприємства «Іберус-Київ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігма Трейд»про стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемним правочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Спільного Українсько-Іспанського підприємства «Іберус-Київ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігма Трейд»про стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемним правочином, у сумі 229 170 грн. та 24 804,89 грн. відповідно.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, яким дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача щодо визначення спірного правочину як такого, що укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства є необґрунтованим.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Спільне Українсько-Іспанське підприємство «Іберус-Київ»зареєстроване Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією м. Києва та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Подільському районі м. Києва.

Між Спільним Українсько-Іспанським підприємством «Іберус-Київ»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бігма-Трейд»укладено усний договір на поставку рекламної друкованої продукції.

Товарна продукція одержана від ТОВ «Бігма Трейд», а саме рекламні каталоги, прайси та інша рекламна продукція відповідно до номенклатури товару, зазначеній у видатковій накладній № 17 від 20.06.2008 року, податковій накладній № 7 від 20.06.2008 року була отримана від ТОВ «Бігма Трейд»та використана СП «Іберус Київ»для реклами продукції власного виробництва.

Постачальником товарів ТОВ «Бігма Трейд»на адресу одержувача СП «Іберус Київ»надані документи, а саме: видаткова накладна № 17 від 20.06.2008 року, податкова накладна № 7 від 20.06.2008 року. Зазначені документи містять всі передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»реквізити та відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»є документами, що підтверджують формування складу валових витрат.

За результатами проведеної Державною податковою інспекцією у Подільському районі міста Києва перевірки було виявлено порушення норм законодавства з податку на додану вартість, а саме норм ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»щодо належності витрат до складу валових витрат.

Позивач прийшов до висновку, що правочин, укладений між ТОВ «Бігма Трейд»та СП «Іберус Київ», є таким, що порушує публічний порядок, укладався з метою заниження об'єкту оподаткування податком на прибуток, несплати даного податку, що призвело до втрат дохідної частини Державного бюджету України, а отже в розумінні вимог ст. 228 ЦК України зазначений правочин нікчемний.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладене учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї зі сторін чи відповідного органу державної влади визнане судом недійсним повністю або в частині. За вчинення таких правочинів застосовуються конфіскаційні санкції, передбачені частиною першою статті 208 цього Кодексу.

Однак, положення статей 207 та 208 ГК України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, порушує публічний порядок. А тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин є нікчемним і визнання його недійсним судом не вимагається.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу», можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Санкції застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, лише за наявності умислу і не можуть застосовуватися як сам факт несплати податків однією зі сторін договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 ГК України передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських як такі, що відповідають визначенню, наведеному в ч. 1 ст. 238 ГК України і тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених статтею 250 цього Кодексу.

В офіційному податковому розясненні, лист ДПА України від 03.02.2009 року №2012/7/10-1017 «Руйнування схем ухилення від оподаткування та стягнення коштів за нікчемними угодами», субєкт владних повноважень зазначає, що основним критерієм для того, аби вважати правочин нікчемним, є його недійсність, встановлена законом, а не актом податкової перевірки, які б факти у цьому акті не були відображені.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що для стягнення вказаних санкцій необхідною умовою є наявність умислу на укладення (вчинення) угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

За недоведеністю існування такої мети, відсутністю підстав вважати угоду нікчемною, відсутні підстави для задоволення позову про застосування санкцій, встановлених за вчинення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

За таких обставин, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді Н.М. Літвіна

ОСОБА_3