Справа № 826/1406/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 вересня 2015 року м. Київ № 826/1406/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
про визнання протиправними дій та скасування акту від 30.04.2013, -
ВСТАНОВИВ:

29 січня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дій Міністерства юстиції України (далі - МЮУ, відповідач) щодо складання акту від 30.04.2013 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 30 квітня 2013 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв.;

- скасування акту від 30.04.2013 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 30 квітня 2013 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв., як незаконного з часу його складання.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд скасувати акт від 30.04.2013 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 30 квітня 2013 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв., як незаконний з часу його складання.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що оскаржуваний акт про відсутність позивача на робочому місці від 30.04.2013 не є юридичною формою рішення відповідача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, а тому він не може бути предметом розгляду адміністративного судочинства.

Приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під визначенням терміну «нормативно-правовий акт» розуміється виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

У той же час, акт, який оскаржується позивачем, виходячи з аналізу вищезазначених термінів, не є ні нормативно-правовим актом, ні правовим актом індивідуальної дії, оскільки він не встановлює жодних прав та обов'язків для позивача, а є лише документом, що засвідчує певні факти.

Також, згідно з пунктом першим частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин.

Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування акту від 30.04.2013 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 30 квітня 2013 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв., як незаконного з часу його складання.

Відповідно до частини другої статті 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Колегія суддів зазначає, що оскільки акт від 30.04.2013 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці не породжує прав і обов'язків у позивача, вказаний акт не є юридичною формою рішення відповідача, питання щодо скасування, має провадиться за межами будь-якої юрисдикції.

Керуючись ст. 122, ст. 157, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про скасування акту від 30.04.2013 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 30 квітня 2013 року з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв., як незаконного з часу його складання, закрити.

2. Копії ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог невідкладно надіслати сторонам.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко