Справа № 2а-1670/6640/11
Суддя: С.М. Серга
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6640/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Серги С.М.,

при секретарі Лайко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Енергобудпроект" до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2011 року Приватне підприємство "Енергобудпроект" (далі- позивач, ПП "Енергобудпроект") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції (далі- відповідач, Лубенська ОДПІ) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.03.2011.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність донарахування відповідачем зобов'язань з податку на додану вартість, оскільки податковий кредит сформований в порядку, встановленому Законом України "Про податок на додану вартість", на підставі належним чином оформлених податкових накладних. Вказував на те, що висновки акту перевірки щодо порушення ним підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" базуються лише на факті порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП"" за частиною 2 статті 205 Кримінального Кодексу України та на поясненнях, наданих під час досудового слідства, що є неприпустимим.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, надіслали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

В письмових запереченнях відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи правомірність донарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 89975,00 грн порушенням позивачем вимог Закону України "Про податок на додану вартість".

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.02.2011 по 18.02.2011 Лубенською ОДПІ проведено документальну невиїзну перевірку ПП "Енергобудпроект" з питань правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету податку на додану вартість при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП" за грудень 2008, лютий, квітень, вересень листопад, грудень 2009, січень 2010 року.

За результатами перевірки складений акт № 351/23-34689847 від 23.02.2011, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 71980,00 грн.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.03.2011, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 89975,00 грн, в тому числі, 71980,00 грн - за основним платежем, 17995,00 грн - штрафні санкції.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконання усних угод ПП "Енергобудпроект" отримано від ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП" товар (кабель, реле, затискач, муфта тощо) та послуги (послуги автомобіля до 10 т, послуги крана до 10 т тощо) і проведено їх оплату, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії податкових накладних, видаткових накладних, рахунків фактур, актів виконаних робіт, банківської виписки.

На підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП", останнім виписано позивачу податкові накладні.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що отриманий товар в подальшому використаний при проведенні підрядних робіт за договорами підряду та надав акти приймання виконаних робіт.

Товар беспоредньо отримував представник позивача - ОСОБА_1, про що свідчать накладні на ім'я останнього на відпуск матеріалів та компектуючих.

При цьому, судом враховано, що позивач відповідно до довідки з ЄДРПОУ здійснює наступні види діяльності за КВЕД: електромонтажні роботи, монтаж систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря, будівництво місцевих трубопроводів, ліній зв'язку та енергопостачання, що відповідає предмету долучених до справи договорів підряду.

Суд вважає, що висновки відповідача в акті перевірки щодо нікчемності угод, укладених між позивачем та ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП", не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства також з огляду на наступне.

Частиною 2 статі 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б вказували на укладення між позивачем та ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП" договору з метою, спрямованою на незаконне заволодіння майном держави або з іншими протиправними цілями. Відповідачем не представлено суду доказів, які б свідчили про те, що умови усних угод, укладених між позивачем та його контрагентом, ними порушені.

Навпаки, виконання договорів характеризується дотриманням кожною стороною їх умов: передачею майна у власність та його оплатою, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін, проте жодних доказів на підтвердження вини позивача або його контрагентів відповідачем не представлено.

Враховуючи викладене, позивачем вимоги частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України щодо спрямовання правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, порушені не були.

Згідно з підпунктами 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 (далі Закон № 168/97-ВР) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звязку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Включення до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за грудень 2008, лютий, квітень, вересень листопад, грудень 2009, січень 2010 року суму податку на додану вартість у розмірі 71980,00 грн здійснено ПП "Енергобудпроект" на підставі виписаних ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП" податкових накладних, що підтверджується актом перевірки та не заперечується сторонами. Накладні містять адресу місцезнаходження покупця, кількість проданих товарів, ціну продажу.

Відповідно до пункту 6 розділу 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N 984 (далі - Порядок), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з пунктом 5.2 розділу 2 Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

Проте, в порушення вказаних норм акт перевірки не містить вказівок на конкретні первинні документи або будь-які інші докази, які б підтверджували обґрунтованість висновків відповідача. Допущення позивачем порушення вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" базується лише на факті порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП" за частиною 2 статті 205 Кримінального Кодексу України та на поясненнях, наданих під час досудового слідства.

Однак, з матеріалів справи суд вбачає, що кримінальну справу, порушену відносно ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального Кодексу України - фіктивне підприємництво, закрито за відсутністю складу злочину. До суду спрямовано лише кримінальну справу по обвинуваченню директора ТОВ "С.ДЖ.Р.ГРУП" ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України - службова недбалість.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в ході судового розгляду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 10.03.2011 відповідачем не представлено.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПП "Енергобудпроект" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірне податкове повідомлення - рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ № НОМЕР_1 від 10.03.2011.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Підпунктами 1, 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому для державного мита; розмір судового збору визначається згідно з підпунктом "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 та становить 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3,40 грн.

У зв'язку з цим, з державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору у розмірі 3,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Енергобудпроект" до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції № НОМЕР_1 від 10 березня 2011 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Енергобудпроект" витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 04 листопада 2011 року.

Суддя С.М. Серга