Справа № 2а-7447/12/1370
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 р. Справа № 876/1438/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року по справі № 2а-7447/12/1370 за позовом Публічного акціонерного товариства "Шахта "Надія" до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Шахта "Надія" звернулося в суд з позовом, яким просило визнати протиправними дії Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області щодо зміни (розподілу) сплаченої суми за платежами за № 2525 від 28.10.2010 року, № 2523 від 27.10.2010 року в рахунок погашення податкового боргу та пені та зобов'язати відповідача внести зміни до карток особових рахунків платника податків - Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» по ПДВ, шляхом відображення платежу сплаченого по платіжних дорученнях від 28.10.2010 року за № 2525 на суму 1250901,00 грн., від 27.10.2010 року за № 2523 на суму 1250902,00 грн. згідно призначення визначеного цими платіжними дорученнями.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Відповідач постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, здійснюється органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи, що забезпечує єдиний технологічний процес уведення, контролю інформації обробки документів. Проведення операцій в особових рахунках платників здійснюється в хронологічному порядку. Згідно п.п. 4.2.2. п. 4.2. розділу 4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, облік платежів у картках особового рахунку за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для підприємства будь - які правові наслідки. Саме по собі відображення у картці особового рахунку відповідних даних на породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов'язки. Відтак, дії податкового органу по обліку платежів у картці особового рахунку неможливо вважати його рішенням, дією та бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно - правових відносин, а тому вони не підпадають під дію п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно Податкової декларації позивача за вересень 2010 року, сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду становить 2501803,00 грн.

Позивач згідно платіжного доручення № 2523 від 27.10.2010 року сплатив до бюджету 1250902,00 грн. з призначенням платежу - «ПДВ за вересень 2010 року»; платіжного доручення № 2525 від 28.10.2010 року сплатив до бюджету 1250901,00 грн. з призначенням платежу - «ПДВ за вересень 2010 року».

Відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів, у тому числі між банками.

Згідно п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Положення п.3.8 даної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення платежу відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства України належало виключно платнику, а тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Даний закон, який був спеціальним законом з питань оподаткування і встановлював порядок погашення зобов'язань юридичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовувалися до платників податків, визначав вичерпний перелік заходів, які вживались контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів не було зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків. Не передбачено таких повноважень і згідно вимог Закону України «Про державну податкову службу».

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, податковий орган не був наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків. Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 червня 2014 року (справа №К/800/19464/14) та в постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2009 року (справа №21-132во09), від 17 жовтня 2011 року (справа №21-184а11), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року по справі № 2а-7447/12/1370 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Я.С. Попко