Справа № 2-а-1184/11
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1184/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2011 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату, недосплачених допомоги, доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області неправомірними та стягнути за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року 11055,00грн. доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення та 2211,00 грн. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, 664,50 грн. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та зобовязання здійснити перерахунок та виплату з 01 жовтня 2010року даних коштів, передбачених ст.ст.37,39,51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Свої вимоги мотивує тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає на радіоактивно забрудненій території і має право на зазначені пільги.

Позивач в судове засідання не зявився, згідно поданої письмової заяви, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений, але надав заперечення, в якому просить слухати справу без його участі .

Представник управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії. Територія, на якій проживає позивач, а саме: с.Жубровичі Олевського району Житомирської області, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що стверджується копією паспорту позивача, довідкою з місця проживання, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач на даний час є непрацюючим пенсіонером за віком і отримував щомісячно з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року допомогу в розмірі 2,10 грн. в управлінні праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації та отримував щомісячно доплату до пенсії в розмірі 10,50 грн. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, тобто отримувала виплати в розмірах, передбачених постановою КМ України від 26 липня 1996 року №836 та постановою КМ України від 28 травня 2008 року №530, всупереч нормам Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, довідкою управління Пенсійного фонду України в Олевському районі.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з якої слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується у зоні гарантованого добровільного відселення щомісячна грошова допомога на придбання чистих продуктів харчування у розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати, а також виплачується щомісячна грошова доплата непрацюючим пенсіонерам в розмірі двох мінімальних заробітних плат, які встановлені на час виплати, а також призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до категорії 3, у розмірі 25 % від мінімальної пенсії за віком. Допомога та доплата, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, нараховуються та виплачуються за місцем проживання.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри допомоги, доплати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Виплата допомоги та доплати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, по постанові КМ України від 26 липня 1996 року №836 та постанові КМ України від 28 травня 2008 року №530 є неправомірною, оскільки постанови в цій частині суперечать базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх

утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Відповідно до п. 2 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року №936 слідує, що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Також відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2, саме зазначені управління забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є відповідачами у справах щодо здійснення виплат доплати до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які проживають на території радіоактивного забруднення за відповідними позовами.

Таким чином відповідачі неправомірно обмежували позивача у його праві на отримання допомоги та доплати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, зазначених в ст.ст.37, 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушили його право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Також ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач просить про захист своїх прав на отримання допомоги та доплати до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особа, яка постійно проживає на території радіоактивного забруднення за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, слід керуватися тим, що відповідно до положень Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначена допомога та доплата, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається і виплачується управлінням праці та соціального захисту населення та управлінням пенсійного фонду, відповідно.

З огляду на те, що спеціальним Законом, який встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки потерпілих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, функції щодо призначення та виплати відповідної допомоги та доплати віднесено до компетенції органів соціального забезпечення та органів пенсійного фонду, тому суд не уповноважений здійснювати розрахунки сум зазначених допомоги та доплати, а також стягувати вказані суми.

Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача та зобов'язати відповідачів провести перерахунок та виплату позивачу допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 27 квітня 2011 року.

Статтею 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності.

Відповідачі є розпорядниками коштів на вказані видатки, проте допустили протиправну бездіяльність і позивачці в добровільному порядку заборгованості у повному обсязі не виплатили.

Керуючись ст.ст.8, 22 Конституції України, ст.ст.37,39,51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року (з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99, 122, 128, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_1 допомоги, передбаченої ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_1 доплати передбаченої ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо недонарахування та недовиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбаченої ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 40 % від мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством щомісячно, за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством щомісячно, за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 25 % від мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щомісячно, за період з 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області та управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області звільнено від сплати державного мита на підставі п.7, п.34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

ОСОБА_1 звільнено від сплати державного мита на підставі п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Олевський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі винесення резолютивної частини рішення, передбаченої ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2