Справа № 2а-1870/2630/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2011 р. Справа № 2a-1870/2630/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Конотопської міжрайонної податкової інспекції, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Конотопської МДПІ від 27 квітня 2011р. №000045711. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним, Конотопською МДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2008р. по 31.12.2010р. За результатами перевірки було надіслано податкове повідомлення-рішення від 27 квітня 2011р. №000045711 про сплату податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності у сумі 8524,28 грн. Податкове повідомлення-рішення Конотопської МДПІ від 27 квітня 2011р. №000045711 ФОП ОСОБА_1 вважає незаконними з наступних підстав.

В Акті відповідач вказує на те, що ФОП ОСОБА_1 у період з 2008-2010р.р. до складу валових витрат безпідставно були включені витрати в сумі 40957,24 грн. у зв'язку з придбанням товару у деяких постачальників, розрахункові документи яких, а саме фіскальні чеки не містили обов'язкові реквізити визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон) та Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом ДПАУ від 01.12.2000р. № 614 "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Проте, позивач вважає, посилання перевіряючих на норми вказаного закону та підзаконного нормативно-правового акту є недоречними. Так, згідно ч. 12 ст. 9 Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля). Позивач у якості фізичної особи-підприємця здійснював оплату за поставлені товари контрагентами юридичними особами виключно на підставі договорів поставки, тобто, мала місце саме оптова торгівля. В такому випадку розрахунковий документ (чек) підтверджує лише факт оплати за прийняту партію товару. Згідно ст. 3 Закону, а також вищевикладеного витікає наступне, що вимога про застосування реєстраторів розрахункових операцій не поширюється на розрахунки (навіть і готівкові) між суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюються у межах договорів поставки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та у задоволенні позовних вимог просив відмовити, виходячи з наступного.

У періоді з 01.01.2008 р. по 31.12.2010 р. СПД ФО ОСОБА_1 до складу валових витрат в 2008 р. - 2010 р. безпідставно були включені витрати в сумі 40957,24 грн., на підставі розрахункових документів, які не містили обов'язкових реквізити, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затверджені. Наказом ДПАУ від 01.12.2000 р. N 614 "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек. товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) та надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку РРО або заповнений вручну. Форма та зміст фіскального чека визначена пп. 3.2 п. 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів затвердженого Наказом ДПАУ від 01.12.2000 р. "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зареєстрованого в Мінюсті України від 05.02.2001 р. № 105/5296. Згідно пп. 2.1 п. 2 Положенням про форму та зміст розрахункових документів затвердженого Наказом ДПАУ від 01.12.2000 р. N 614 "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у разі відсутності хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим. Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи (в т. ч. розрахункові документи) повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати порядок, встановлений Законом України від 16.07.1999 року № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами та доповненнями та відповідно до вимог Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом ДПАУ від 01.12.2000 р. N 614 "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Також, в ході перевірки встановлено факт безпідставного включення до складу валових витрат, витрат, понесених підприємцем в перевіряємому періоді в зв'язку з придбанням товару та орендою приміщення, не підтверджених платіжними документами на загальну суму 14840,42 грн.

Крім того, до складу витрат декларації про доходи за 2008 р. підприємцем було включено витрати, понесені на оплату електроенергії в сумі 2130,00, які частково пов'язані з веденням господарської діяльності, оскільки, ПП ОСОБА_1 орендує лише частину приміщення магазину «Візит», а саме 50 кв.м. Зазначена сума була сплачена підприємцем за використану електроенергію магазином «Візит» загальною площею 102 кв.м.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Конотопською міжрайонною державною податковою інспекцією Сумської області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2008р. по 31.12.2010р., за результатами якої складено акт перевірки від 15.04.2011р. № 215/17-1//144 (далі Акт перевірки). На підставі вказаного акту перевірки Конотопською МДПІ винесене податкове повідомлення-рішення від 27 квітня 2011р. №000045711 про сплату позивачем податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності у сумі 8524,28 грн.

В акті перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» із змінами та доповненнями, в наслідок чого підприємцем було безпідставно завищено суму валових витрат за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2010 р. на загальну суму 56828,55 грн. та відповідно занижено суми податку з доходів фізичних осіб за 2008р. - 2010 р. на загальну суму 8524,28 грн.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що у періоді з 01.01.2008 р. по 31.12.2010 р. СПД ФО ОСОБА_1 до складу валових витрат в 2008 р. - 2010 р. безпідставно були включені витрати в сумі 40957,24 грн., в т. ч. в 2008 р. - в сумі 19374,29 грн., в 2009 р. - в сумі 9960,69 грн., в 2010 р. - в сумі 1 1622,26 грн., не підтверджені належним чином оформленими розрахунковими документами, а саме: фіскальні чеки, не містили обов'язкові реквізити, визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг",та Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом ДПАУ від 01.12.2000 р. N 614 "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Перелік фіскальних чеків, які не містять обов'язкових реквізитів, визначених законодавством наведено у таблиці на стор. 11-13 Акту перевірки.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу та вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року "Про прибутковий податок громадян", до складу валових витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, без створення юридичної особи, відносяться витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва або підлягають амортизації згідно статті 5 та статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". У відповідності з абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не відносяться до складу валових витрат будь-які витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Тобто, як вбачається з даної норми, витрати, що можуть бути віднесені до складу валових можуть бути підтверджені не тільки розрахунковими а і іншими документами обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи з вимог п. 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і варт виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл на здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Як вбачається з матеріалів справи придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей підтверджується не тільки касовими чеками, а і видатковими, податковими та товарно-транспортними накладними, які відповідають вимогам законодавства, містить всі обовязкові реквізити та є первинними документами.

Крім того, статтею 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", визначено, що суб'єкти господарювання при продажу товарів зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, надавати покупцю товарів за його вимогою чек або накладну, або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця. Отже, нормами вказаного Закону, покладено обов'язок правильного оформлення та видачі покупцеві розрахункового документа саме на продавця товарів, робіт послуг, а не на покупця. Суд вважає, що недотримання контрагентами позивача норм Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" при видачі фіскальних чеків позивачу, за наявності інших первинних документів, що підтверджують факт придбання товарів, не є підставою для не врахування сплачених сум до складу валових витрат.

Також, в ході перевірки встановлено факт безпідставного включення до складу валових витрат, витрат, понесених підприємцем в перевіряємому періоді в зв'язку з придбанням товару та орендою приміщення, не підтверджених платіжними документами на загальну суму 14840,42 грн.

Так на момент перевірки у позивача були відсутні платіжні документи у зв'язку з придбанням товару у наступних постачальників:

2008 рік. СФ TOB «Союз-Виктан Трейд»;

2009 рік: СФ TOB «Союз-Виктан Трейд»; ТОВ «Сумипродресурс»;

2010 рік: ПП "Баядера"; TOB «Аван-Трейд»; ПАТ «Вікторія».

Також, в ході перевірки було встановлено, що до складу валових витрат за 2008 р 2009 р. позивачем включено витрати на оренду приміщення відповідно до договорів оренди нежитлових приміщень б/№ від 01.10.2007 р.. б/№ від 01.10.2008 р.. б/№ від 01.10.2009 б/№ від 01.10.2010 р., а саме, до складу валових витрат підприємцем було включено витрати на оренду приміщення в 2008 р. в сумі 900,00 грн. та в 2009 р. в сумі 900,00 грн. На момент перевірки платіжні документи за оренду приміщення були відсутні. Включення до складу валових витрат, витрат не підтверджених платіжними та іншими розрахунковими документами є порушенням ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок громадян», та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Суд вважає, що висновки податкового органу в цій частині обґрунтовані та відповідають законодавству.

Крім того, перевіркою було встановлено, що позивачем до складу витрат декларації про доходи за 2008 р. було включено витрати, понесені на оплату електроенергії в сумі 2130,00, які частково пов'язані з веденням господарської діяльності. Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 орендує частину приміщення магазину «Візит», а саме 50 кв.м. Зазначена сума була сплачена підприємцем за використану електроенергію магазином «Візит» загальною площею 102 кв.м. Суд погоджується з висновками відповідача щодо безпідставності включення до складу валових витрат, витрат по оплаті електроенергії за все приміщення магазину, оскільки частина приміщення використовувалася іншим суб'єктом господарювання, і в цій частині витрати на оплату послуг з електроенергії, не можна вважати такими, що безпосередньо пов'язані господарською діяльністю суб'єкта господарювання ОСОБА_5.

Згідно статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», до складу валових витрат, включаються лише ті витрати, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходу. В результаті зазначеного порушення позивачем було завищено суму валових витрат за 2008 р. на суму 1030,89 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині визначення податкового зобов»язання в зв»язку з невідповідністю касових чеків Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме в сумі 6143,59 грн., в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції №000045711 від 27.04.2011 року в частині визначення податкового зобов'язання по податку з фізичних осіб в сумі 6143,59 грн.

В іншиій частині позовних вимог-відмовити. < Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 29 липня 2011 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек