Справа № 816/4193/13-а
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2013-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2013 року м. ПолтаваСправа № 816/4193/13-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

при секретарі Шулик Н.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2013 року Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови від 21.06.2013 про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №22992186, зобов'язання відновити виконавче провадження ВП №22992186.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на незгоду з винесеною постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2013 ВП №22992186, вказавши, що фактично причиною повернення виконавчого документа стягувачеві став встановлений мораторій на застосування примусової реалізації об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що належать державному підприємству, який є боржником. Зазначав, що у відповідача відсутні підстави вважати нерухомість та основні засоби виробництва боржника, такими, на які не може бути звернуто стягнення за виконавчим листом про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на користь Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. У наданих суду письмових запереченнях відповідач зазначив, що державний виконавець діяв у межах наданих чинним законодавством повноважень, здійснював виконавче провадження в спосіб і порядок визначений Законом України "Про виконавче провадження". Вказав, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2013 державним виконавцем було допущено описку в частині посилання на Закон України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки аналогічні постанови виносилися і по іншим виконавчим провадженням, на які дійсно поширюється дія мораторію. Просив суд відмовити позивачу в задоволені позову та розгляд справи провести без участі представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 2 листопада 2010 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-4381/10/1670 про стягнення з Державного підприємства "Миргородський державний гренажний завод" на користь Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прострочену заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 837,21 грн.

26.11.2010 року вказаний виконавчий лист передано для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції від 03.12.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-4381, виданого 25.11.2010 року Полтавським окружним адміністративним судом, та встановлено строк для добровільного виконання рішення до 10.12.2010 року.

Згідно листа відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції від 18.05.2013 №9232, судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції знаходилося зведене виконавче провадження ЄДРВП № 29838868 від 187.03.2008 про стягнення з ДП "Миргородський державний гренажний завод" боргу на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави. 28.09.2012 зведене виконавче провадження ЄДРВП № 29838868 від 187.03.2008 передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області для подальшого виконання.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 28.09.2012 прийнято до виконання виконавче провадження №22992186 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-4381, виданого 25.11.2010 року Полтавським окружним адміністративним судом.

21.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки згідно Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлений мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Позивач не погодився з даною постановою та діями державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2013, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. До таких, крім іншого, відносяться виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 32 вказаного Закону серед заходів примусового виконання рішень передбачено, зокрема, звернення стягнення на майно боржника.

Як вбачається із постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2013, виконавчий лист № 2а-4381, виданий 25.11.2010 року Полтавським окружним адміністративним судом повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно мотивувальної частини вищевказаної постанови від 21.06.2013, підставами для повернення виконавчого документа стягувачу стали відсутність коштів на рахунках та у касі боржника, а також встановлений Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Разом з тим, відповідно до статті 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

До набранням чинності (01.01.2011 року) Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI порядок обчислення і сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням визначався Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідно до статті 27 цього Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2010 з Державного підприємства "Миргородський державний гренажний завод" стягнуто на користь Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прострочену заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 837,21 грн., яка виникла до 01 січня 2011 року та з метою виконання вказаної постанови видано виконавчий лист №2а-4381/10/1670 від 25.11.2010.

Таким чином, мораторій, встановлений Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", не поширюється на примусову реалізацією об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва ДП "Миргородський державний гренажний завод" при примусовому виконанні відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області виконавчого листа №2а-4381, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 25.11.2010.

Твердження відповідача щодо допущення державним виконавцем в оскаржуваній постанові описки в частині посилання на Закон України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки аналогічні постанови виносилися і по іншим виконавчим провадженням, на які дійсно поширюється дія мораторію, суд оцінює критично, зважаючи на те, що мотивувальна частина постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2013 згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", інших підстав, крім, посилання на Закон України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" не містить.

Таким чином, із урахуванням твердження про посилання на норми Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" внаслідок описки, постанова від 21.06.2013 про повернення виконавчого документа стягувачеві є невмотивованою взагалі.

За таких обставин, оскаржувана постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2013 є необґрунтованою, тобто такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження ВП №22992186, відкрите на виконання виконавчого листа №2а-4381 виданого Полтавським окружним адміністративним судом 25.11.2010, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства воно не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

Таким чином, суд не може зобов'язати відповідача вчинити дії, які він зобов'язаний зробити в силу Закону та у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде відмовлятись від виконання таких дій.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 21 червня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні ВП № 22992186.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17 липня 2013 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва