Справа № 2а-413/11/1201
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Павлова З.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2011 року справа №2а-413/11/1201 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Васильєва І. А.

суддів Казначеєва Е.Г. , Яманко В.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 01 березня 2011 р. у справі № 2а-413/11/1201 (головуючий І інстанції Павлова З.М.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Алчевську Луганської області про перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 27.01.2011 звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання зробити перерахунок та виплати недоплачену соціальну державну допомогу "Дітям війни" за період з 2008,2009,роки, та з 01.01.2010 року по 31.10.2010 року.

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 01 березня 2011 р. у справі № 2а-413/11/1201 позовні вимоги були задоволені частково. Суд першої інстанції, зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період 27.07.2010 року з урахуванням виплачених сум.

Зазначене рішення суду першої інстанції було оскаржено в судовому порядку Управлінням Пенсійного фонду України в м.Алчевську Луганської області. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Алчевську Луганської області на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 01 березня 2011 р. у справі № 2а-413/11/1201-залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції-залишено без змін.

Колегія суддів зазначає відповідно до статті 255 КАС України наслідки набрання законної сили судовим рішенням. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказано, що судом першої інстанції не надано оцінки вимогам статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в судове засідання не прибули, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Колегія суддів зазначає, що з врахуванням частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги відповідача.

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статус позивача як дитини війни підтверджується паспортом, посвідченням.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI, що

набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей

війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія

Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або

щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується

замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто

на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Суд першої інстанції правильно визначив, виходячи з рішення Конституційного суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, що передбачене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком діяло з 22 травня 2008 року.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що в 2010 році виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни здійснювалася відповідно до положень пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 10 статті 33 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI встановлено, що у 2010 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з окремими пунктами статей 6, 20 та 32 цього Закону, спрямовуються відповідно на дотацію Пенсійному фонду України на пенсійне забезпечення військовослужбовців, виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами (за рахунок джерел, визначених пунктом 10 статті 6 цього Закону).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи щодо задоволення позовних вимог, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального права, тому підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статям 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 01 березня 2011 р. у справі № 2а-413/11/1201 -залишити без задоволення.

Постанову Алчевського міського суду Луганської області від 01 березня 2011 р. у справі № 2а-413/11/1201-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.А.Васильєва

Судді В.Г.Яманко

ОСОБА_3