Справа № 2а-11304/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 серпня 2011 року № 2а-11304/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1
доВерховного Суду України
про часткове визнання антиконституційним пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Верховного Суду України про часткове визнання антиконституційним пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова Пленуму Верховного Суду України, яка застосована у звязку з розглядом за участю позивачки справи № 22ц-1630/11 у Кіровоградському апеляційному суді, містить явні порушення та невідповідність прямим вказівкам Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9зп.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Розглянувши позовну заяву, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт перший), а поняття суб'єкта владних повноважень, визначено як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт сьомий).

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів, яка поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Приписи даної статті не наділяють адміністративні суди повноваженнями щодо розгляду справ з питань конституційності певних актів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлені вимоги про часткове визнання антиконституційним деяких положень постанови Пленуму Верховного Суду України.

На момент винесення оскаржуваної постанови повноваження Пленуму Верховного Суду України визначались Законом України «Про судоустрій України»від 07.02.2002р. № 3018-III.

Так, відповідно до положень ч.1, п.6 ч.2 ст.55 цього Закону, Пленум Верховного Суду України є колегіальним органом, до повноважень якого належать, зокрема, надання розяснень судам загальної юрисдикції з питань застосування законодавства.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»від 07 липня 2010 року №2453-VI встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Відповідно до пунктів 4, 5 частини 4 статті 47 цього Закону, незалежність судді забезпечується: порядком здійснення судочинства, визначеним процесуальним законом та забороною втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, розяснення Пленуму Верховного Суду мають рекомендаційний характер щодо застосування судами законодавства при здійсненні ними правосуддя і не породжують прав та обовязків для учасників процесу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя здійснюється виключно судами. Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

З огляду на зазначене та враховуючи, що оскаржувана Постанова Пленуму Верховного Суду України не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, не є актом, ухваленим при здійсненні владних управлінських функцій, не породжує певних правових наслідків та не має обовязкового характеру для позивача, суддя приходить до висновку, що заявлені вимоги не підпадають під судову юрисдикцію та у суду відсутні підстави для відкриття провадження за отриманими на розгляд суду матеріалами.

При цьому, оскільки відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, а також відсутнє право, що підлягає судовому захисту, підстав для розяснення позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такого спору - немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Верховного Суду України.

2. Копію ухвали направити позивачу.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін