Справа № 821/2207/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р. Справа № 821/2207/14

Категорія: 9.4.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника відповідача Корнишина Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Проторус» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Проторус» до Південного територіального управління національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

26.06.2014р. ПАТ «Проторус» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Південного ТУ НКЦПФР, в якому просило визнати нечинними та скасувати постанови від 29.05.2014 року №156-ПУ-1-Е і №157-ПУ-1-Е про застосування штрафних санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначені постанови, прийняті відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року адміністративний позов ПАТ «Проторус» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, голова правління ПАТ «Проторус» 13.08.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника відповідача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ПАТ «Проторус» є юридичною особою, зареєстроване 06.02.1995 року Херсонською міською радою, види діяльності: КВЕД 28.22 Виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устатковання (основний); КВЕД 29.10 Виробництво автотранспортних засобів; КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; КВЕД 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; КВЕД 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення.

19.04.2014 року загальними зборами акціонерів прийнято рішення - протокол №19/04/2014 про припинення повноважень та переобрання (продовження повноважень) Наглядової ради та Ревізійної комісії товариства.

22.04.2014 року листом №46 позивач надіслав на адресу відповідача протокол загальних зборів акціонерів та повідомлення про виникнення особливої інформації (отримано відповідачем 25.04.2014 року поштове відправлення №458). Наведені відомості складені не в спосіб та не в порядок передбачений п.6 розділу ІІІ Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів (затв. Рішенням НКЦПФР від 03.12.2013 року №2826).

23.04.2014 року між ДУ «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» та ПАТ «Проторус» було укладений договір «Про надання послуг з інформаційно-технічної підтримки» №2014/ІТП-13224, згідно якого вартість послуг складає 540 грн. (п.4.2. договору) після отримання належним чином оформленого договору та оплати послуг відповідно до розділу 4 цього договору виконавець у робочі дні протягом 24 годин направляє Абоненту повідомлення про реєстрацію Абонента в Загальнодоступній інформаційній базі даних НКЦПФР про ринок цінних паперів та присвоєний код доступу на адресу електронною пошти вказану в інформаційному бланку (п.3.2.).

13.05.2014 року позивач отримав «код доступу» і доказів порушення умов договору з боку Виконавця позивач не надав.

Надана ж 15.05.2014 року інформація стала підставою для закриття справ про правопорушення на ринку цінних паперів, що оформлені постановами №158-ПУ-1-Е та №159-ПУ-1-Е.

29.05.2014 року ПУ ТУ НКЦПФР була винесена постанова №156-ПУ-1-Е, якою до позивача було застосовано штрафну санкцію у вигляді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. - за не розкриття особливої інформації про переобрання членів наглядової ради та ревізійної комісії шляхом її оприлюднення у загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії протягом 1-го робочого дня після дати вчинення дії, але не пізніше 10.00 години 2-го робочого дня після дати вчинення дії.

В той же день, т.б. 29.05.2014 року, ПУ ТУ НКЦПФР винесено ще одну постанову про накладення санкції за порушення на ринку цінних паперів №157-ПУ-1-Е, якою до підприємства позивача було застосовано штрафну санкцію в розмірі 1700 грн. - за не розкриття особливої інформації про переобрання членів наглядової ради та ревізійної комісії шляхом її подання до Комісії протягом семи робочих днів після вчинення дії.

Не погоджуюсь з зазначеними постановами відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно з правомірності спірних рішень.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні визначає Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Як слідує з приписів ч.1 ст.5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», державне регулювання ринку цінних паперів безпосередньо здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Пунктами 8,14 ст.8 вказаного Закону, в свою чергу, передбачено, що національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право: здійснювати контроль за достовірністю і розкриттям інформації, що надається емітентами та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, і саморегулівними організаціями, та її відповідністю встановленим вимогам; накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів.

Відповідно до вимог п.6 статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», накладення на юридичних осіб штрафу за нерозміщення, розміщення не в повному обсязі інформації та/або розміщення недостовірної інформації у загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів у розмірі до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дана норма узгоджується із приписами п.п.4-5 глави 1 розділу ІІ «Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів», зі змісту яких, в свою чергу, видно, що Емітенти цінних паперів зобов'язані розкривати особливу інформацію у формі повідомлення про виникнення особливої інформації про емітента. Щодо кожного виду особливої інформації складається окреме повідомлення. Розкриття особливої інформації має здійснюватись шляхом оприлюднення у загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії, опублікування в офіційному друкованому виданні, розміщення на сторінці в мережі Інтернет та подання до Комісії. Крім того, розкриття особливої інформації здійснюється у такі строки: - у загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії - протягом 1-го робочого дня після дати вчинення дії, але не пізніше 10.00 години 2-го робочого дня після дати вчинення дії; - в офіційному друкованому виданні - протягом 5 (п'яти) робочих днів після дати вчинення дії; - подання до Комісії - протягом 7 (семи) робочих днів після дати вчинення дії.

Як вбачається зі змісту розділу VIII «Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій», уповноважена особа приймає рішення про застосування санкції протягом 30-ти робочих днів після отримання документів, що підтверджують факт правопорушення. Рішення про застосування санкції оформляється постановою, що надсилається юридичній особі, до якої застосовано санкцію.

Згідно із ч.6 ст.12 вказаного Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», юридична особа може бути притягнута до відповідальності за вчинення правопорушення на ринку цінних паперів не пізніше 3-х років з дня його вчинення незалежно від санкції.

Разом з тим, відповідно до змісту вимог п.8 ст.11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за: невиконання або несвоєчасне виконання рішень Комісії або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Комісії щодо усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів - у розмірі - від 1000 до 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постанова про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів є обов'язковою для виконання.

У відповідності до положень ст.ст.11,12 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку накладає на юридичних осіб штрафи за правопорушення на ринку цінних паперів у розмірах, встановлених цим Законом, які в подальшому стягуються у судовому порядку.

Таким чином, з огляду на викладене, відповідач є повноважним державним органом в галузі державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних, строк притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення на ринку цінних паперів не перевищує 3-х років, винесені акти індивідуальної дії відповідають функціям відповідача та передбачені спеціальним законом.

Що ж стосується посилань позивача на недотримання відповідачем вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів, то судова колегія вважає таку позицію помилковою і з цього приводу зазначає наступне.

Так, накладені на підприємство позивача штрафні санкції не є адміністративними в розумінні КУпАП, а регулюються виключно статтею 11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», який є спеціальним законом і саме яким, в свою чергу, встановлено строки та порядок притягнення до відповідальності. До того ж, оскарження постанов відбувається не за вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а за правилами КАС України.

Стосовно ж застосування відповідачем вимог Порядку, Положень та Наказів стосовно даних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як вбачається з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Отже, в даному конкретному випадку, насамперед застосовуються норми Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», яких цілком достатньо для однозначної оцінки спірних правовідносин.

Таким чином, за вказаних обставин, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що позивач зобов'язаний у встановлений законом строк розміщувати в повному обсязі інформацію в загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, а тому, відповідно, за порушення вказаних вище норм до позивача цілком правомірно було застосовано штрафні санкції, в зв'язку із чим, адміністративний позов ПАТ «Проторус» задоволенню не підлягає.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Проторус» - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко