Справа № 826/8988/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8988/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вал-Трейдінг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задовольненні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві (правонаступником якої є позивач) проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету ТОВ «Вал-Трейдінг», за результатами якої складено відповідний акт від 19 січня 2015 року №128/2655-15-06.

В акті перевірки встановлено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, з граничним строком сплати 11 березня 2014 року. який фактично сплачено 14 травня 2014 року, тобто із затримкою 64 календарних дні.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 лютого 2015 року № за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із податку на прибуток, статті 126 Податкового кодексу України, за затримку на 64 календарних дня сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 642 550 грн, та зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 328 510 грн.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, дії податкового органу щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету ТОВ "Вал-Трейдінг" вчинені не на підставі норм Податкового кодексу України, а тому відповідач діяв протиправно, по-друге, оскільки помилка у платіжному дорученні про сплату податку в частині зазначення коду підприємства не вплинула на своєчасність сплати податку на прибуток до бюджету, відтак правові підстави для застосування штрафних санкцій відповідно до статті 126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання - відсутні, а податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі від 03 лютого 2015 року № підлягає скасуванню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення камеральної перевірки) визначає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки, та не порушує права платника. Крім того, висновки податкового органу за наслідками проведення перевірки, викладені у відповідному акті, не породжують для суб'єкта господарювання певних юридичних наслідків та не змінюють фінансово-економічне становище платника.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості про те, які декларації перевірялись та їх дані в акті перевірки не зазначено, а вказано лише щодо порушення строків сплати податку на прибуток, що відповідно виключає проведення камеральної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2015 року №К/800/67871/14.

Окрім того, платники податку на прибуток, об'єкт, база та ставки оподаткування, особливості оподаткування, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначаються розділом 3 Податкового кодексу України.

За правилами статті 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно зі статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати у розумінні цього кодексу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником).

Так, відповідно до пункту 152.9 статті 152 Податкового кодексу України для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1 статті 57 цього Кодексу.

Згідно з п.57.1. ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до ДПІ у Печерському районі податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій задекларував суму податку, що підлягає сплаті, у розмірі 1 642 550 грн.

Граничний строк подання податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік припадає на 01 березня 2014 року, відповідно, граничним строком сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за цей звітний період є 11 березня 2014 року.

Сума податку на прибуток у розмірі 1 642 550 грн сплачена позивачем до бюджету 11 березня 2014 року на підставі платіжного доручення від 07 березня 2014 року №456, тобто своєчасно.

Разом з тим, у вказаному платіжному дорученні позивач помилково зазначив код підприємства за ЄДРПОУ, який належить не ТОВ «Вал-Трейдінг», а іншому підприємству.

Однак, невірне зазначення позивачем, коду ЄДРПОУ свого підприємства не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2015 року №К/800/67871/14.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки помилка у платіжному дорученні про сплату податку в частині зазначення коду підприємства не вплинула на своєчасність сплати податку на прибуток до бюджету, відтак податкове повідомлення-рішення від 03 лютого 2015 року № підлягає скасуванню, а дії щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету - визнанню протиправними.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.