Справа № 825/3137/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3137/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача Молодцової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ніжинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 08.06.2015 № 3085625 на суму 55066,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при розрахунку орендної плати за землю необхідно керуватись лише умовами договору оренди землі, в тому числі брати до уваги нормативно-грошову оцінку земельної ділянки зазначену в такому договорі. Оскільки, ніяких змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки внесено не було, дії відповідача з приводу нарахування орендної плати на підставі відомостей Держкомзему, а не договору, носять протиправний характер.

З урахуванням викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а. с. 24-25), в яких зазначено, що на виконання п. 289.3. ст. 289 ПК України, листом від 14.01.2015 № 6-28-0.22-215/2-15 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» повідомлено Державну фіскальну службу України, обласні та Київську міську державні адміністрації, Головні управління Держземагенства в областях і м. Києві, що за інформацією Державної служби статистики України (лист держстату від 12.01.2015 № 11.1-3/1-15), індекс споживчих цін за 2014 рік становив 124,9 відсотків. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п. 289.2 ст. 289 ПК України, станом на 01.01.2015 становить 1,249.

Відповідно до укладеного ОСОБА_3 з Ніжинською міською радою договору оренди земельної ділянки від 20.11.2001 та змін до договору оренди земельної ділянки від 12.09.2002 визначено, що орендарю ОСОБА_3 передано в користування земельну ділянку (для розміщення основних та підсобних будівель, споруд) площею 0,2689 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно п. 1.3 змін до договору від 12.09.2002 визначено, що грошова оцінка даної земельної ділянки становить 466241,00 грн згідно довідки про визначення нормативної ціни земельної ділянки від 29.08.2002 № 315Д, виданої Ніжинським відділом земельних ресурсів.

Ніжинською ОДПІ було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держкомзему у м. Ніжині Чернігівської області від 28.04.2011 № 03-14/1717, згідно якої визначено, що земельна ділянка площею 2689 кв. м. під забудовою, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, має нормативну грошову оцінку у сумі 1469622,66 грн.

З урахуванням вищевикладеного, Ніжинською ОДПІ проведено розрахунок орендної плати за земельну ділянку, що знаходиться у користуванні у ОСОБА_3, на 2015 рік: 1469622,66 грн * 1,249 х 3% = 55066,74 грн.

Враховуючи вищевикладене Ніжинська ОДПІ вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та Ніжинською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки від 20.11.2001 (а. с. 13-14) та зміни до договору оренди земельної ділянки від 12.09.2002 (а. с. 15), якими визначено, що орендарю ОСОБА_3 передано в користування земельну ділянку (для розміщення основних та підсобних будівель, споруд) площею 0,2689 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно п. 1.3 змін до договору від 12.09.2002 визначено, що грошова оцінка даної земельної ділянки становить 466241,00 грн згідно довідки про визначення нормативної ціни земельної ділянки від 29.08.2002 № 315Д, виданої Ніжинським відділом земельних ресурсів.

Як вбачається з матеріалів справи, Ніжинською ОДПІ було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держкомзему у м. Ніжині Чернігівської області від 28.04.2011 № 03-14/1717 (а. с. 26), згідно якої визначено, що земельна ділянка площею 2689 кв. м. під забудовою, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, має нормативну грошову оцінку у сумі 1469622,66 грн.

З урахуванням вищевикладеного, Ніжинською ОДПІ проведено розрахунок орендної плати за земельну ділянку, що знаходиться у користуванні у ОСОБА_3, на 2015 рік: 1469622,66 грн * 1,249 * 3% = 55066,74 грн.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Згідно з п. 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- 288.5.1 не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

- 288.5.2 не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (п. 289.1 ст. 289 ПК України).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Відповідно до п. 289.3. ст. 289 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів АРК, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Державним агентством земельних ресурсів України на виконання п. 289.3. ст. 289 ПК України.

Згідно з п. 256.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п. 287.5 ст. 285 ПК України).

Отже, доводи позивача спростовуються вищезазначеними нормами, а також тим, що суб'єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України.

Крім того, Верховний Суд України у рішенні від 02.12.2014 № 21-274а/14 дійшов висновку про те, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін, розмір орендної плати в будь - якому разі не може бути меншим, ніж встановлений п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Отже, обставини викладені у позовній заяві є необгрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан