Справа № 2а-5117/12/1070
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5117/12/1070(у 3-х томах) Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі - Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05.06.2012, № від 05.06.2012, № від 05.06.2012.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2013 позовні вимоги задоволено, скасовано податкові повідомлення - рішення: № від 05.06.2012, № від 05.06.2012, № від 05.06.2012.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2013 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.07.2015 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вищий адміністративний суд скасовуючи рішення апеляційної інстанції зазначив, що для правильного вирішення даного спору необхідно достеменно з'ясувати період здійснення операції, за якою позивачем перевищено граничний обсяг оподатковуваних операцій, та, відповідно, період, у якому в підприємця виник обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість, оподатковувати поставки товарів (послуг), сплачувати податок до бюджету, а також визначити базу оподаткування операцій, здійснюваних фізичною особою - підприємцем.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2011 та складено акт № 164/17- від 21.05.2012.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 05.06.2012, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 261749, 64 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1340, 78 грн.; № від 05.06.2012, яким позивачу визначено суму штрафу за несвоєчасно подану декларацію про майновий стан у розмірі 170 грн.; № від 05.06.2012, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 419510, 75 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 108023, 69 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем абз. 8 ст. 4 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" № 727/98 від 03.07.1998 (далі - Указ № 727/98), абз. "а" п. 19.1 ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-ІV від 22.05.2003; абз. "а" п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України, за період з 01.01.2009 по 31.12.2011 встановлено не ведення обліку, а саме відсутня книга обліку доходів та витрат; Порядок видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 № 599 (у редакції наказу ДПА України від 28.12.2001 №521), позивач в звітах за період з ІІІ квартал 2009 року по IV квартал 2010 року включив до обсягу виручки недостовірні дані: занизив обсяг виручки наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в III кварталі 2009 року на 5142 грн.; занизив обсяг виручки наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в IV кварталі 2009 року на 391586, 77 грн.; занизив обсяг виручки наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в І кварталі 2010 року на 398875, 10 грн.; занизив обсяг виручки наростаючим підсумки з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в II кварталі 2010 року на 1233211, 79 грн.; занизив обсяг виручки наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в III кварталі 2010 року на 1400609, 67 грн.; занизив обсяг виручки наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в IV кварталі 2010 року на 1565599, 67 грн.; ст. 1, ст. 5 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", в IV кварталі 2009 року обсяг виручки від реалізації товарів (послуг) позивача перевищив граничний розмір, встановлений для цілей застосування спрощеної системи оподаткування (500 тис. грн.), не перейшовши на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з І кварталу 2010 року; пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4, п. 1 ст. 7, абз. "в" п. 19.1 ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-IV; ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 „Про прибутковий податок з громадян", пп. 164.2.6, п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, п. 177.5 ст.177, абз. "в" п. 176.1 ст. 176, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України, не включено до складу річного оподатковуваного доходу перевищення обсягу виручки від реалізації товарів (послуг) понад 500 тис. грн. за 4 квартал 2009 року, 2010 року, 2011 року, 1 квартал 2009 року та не подано декларації про доходи за 1, 4 квартали 2009 року, 1-4 кв. 2010 року, 2011 року, в результаті занижено об'єкт оподаткування (сукупний чистий дохід) для нарахування податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік на 162893, 83 грн., 2010 рік на 1546349, 75 грн., 2011 рік на 35754, 08 грн. для нарахування податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб, в результаті нараховано ПДФО за 2009 рік: 24434, 07 грн.; 2010 рік 231952, 46 грн.; 2011 рік 5363,11 грн.; пп. 6.1 п. 6 Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000, з урахуванням змін, в редакції від 30.09.2010 № 758 - позивачем не подано реєстраційну заяву форми № 1-ПДВ та не отримав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, в результаті за період з 01.01.2010 по 31.12.2011 здійснено оподатковувані операції з продажу товарів (послуг) на суму 2097553, 75 грн. без нарахування податку на додану вартість; пп. 3.1.1, п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, п. 6.1 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість" № 168-97-ВР від 03.04.1997, абз. "а" п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України, податкові зобов'язання по податку на додану вартість визначені податковим органом виходячи з операцій з реалізації товарів (послуг), здійснених фізичною особою-підприємцем за період з 01.01.2010 по 31.12.2011 на суму 2097553,75 грн., в результаті сума нарахованого за результатами перевірки податку на додану вартість до сплати складає 419510, 75 грн.; пп. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР, абз. "а" пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000, п. 202.1 ст. 202, ст. 203, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України, порушено порядок подання податкової декларації по податку на додану вартість за період з 01.01.2010 по 31.12.2011.

Відповідачем зроблено висновок, що сума отримана позивачем за здійснення операцій за договором-дорученням на транспортно-експедиційне обслуговування, включаючи і суму винагороди, вважається виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

Враховуючи вищезазначене відповідач у своєму акті перевірки прийшов до висновку, що позивачем в IV кварталі 2009 року допущено перевищення граничного рівня 500000 грн. обсягу виручки за рік від надання послуг, чим порушено ст. 1 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

За змістом частин 1, 2 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Таким чином, експедитор може фактично виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань.

Діяльність експедитора має подвійну природу, оскільки він діє і як посередник, і як безпосередній надавач послуг з організації перевезення. І хоча договір транспортного експедирування може включати окремі елементи договору доручення або договору комісії, його правова конструкція не є тотожною цим договорам, у зв'язку з чим чинним законодавством передбачено окреме правове регулювання правовідносин за договором транспортного експедирування.

При цьому та обставина, що усі роботи та/або їх частина виконуються іншими особами (перевізниками), залученими експедитором до виконання своїх зобов'язань за договорами, не наділяє експедитора ознаками комерційного представника за договором доручення.

А відтак, при визначенні суми виручки експедитор повинен враховувати кошти в тому обсязі, в якому вони фактично отримані від клієнта внаслідок виконання договорів з транспортно-експедиційного обслуговування, а не лише суму одержаної винагороди.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) (абзац 5 вказаної статті).

Згідно статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" № 746/99 від 28.06.1999 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Таким чином, з метою визначення права перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, суб'єкти підприємницької діяльності, включаючи і тих, які здійснюють надають експедиторські послуги, повинні враховувати всі надходження коштів, отриманих на розрахунковий рахунок або (та) в касу від продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто, всі кошти, що надійшли на рахунок позивача у спірний період, є виручкою у розумінні ст. 1 Указу.

Відповідно до статті 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 ДПА України розроблено Книгу обліку доходів і витрат і Порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Згідно із вказаним Порядком ведення книги обліку доходів і витрат у графі 6 відображаються всі надходження коштів, отриманих на розрахунковий рахунок або (та) в касу від продажу продукції (товарів, робіт, послуг), майна.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином, виникнення у суб'єкта господарювання обов'язку перейти на загальну систему оподаткування пов'язується з перевищенням розміру виручки, визначеного статтею 1 Указу.

Відтак, у особи, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, з моменту перевищення граничного розміру виручки (500000 грн.), не тільки виникає обов'язок перейти на загальну систему оподаткування з наступного звітного періоду (кварталу), а й втрачається право оподатковувати виручку у сумі перевищення єдиним податком і виникає обов'язок оподаткувати таку суму на загальних підставах. Зокрема доходи (виручка), отримані таким суб'єктом, підлягають оподаткуванню у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 року №13-92 та Закону України № 889-IV від 22.05.2003 „Про податок з доходів фізичних осіб" (далі - Закон № 889-IV), який діяв у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, за IV квартал 2009 року обсяги отриманої позивачем виручки становили 623 444,77 грн., у зв'язку з чим позивач був зобов'язаний сплатити із суми перевищення понад 500 тис. грн. податок з доходів фізичних осіб із застосуванням загальної системи оподаткування та з І кварталу 2010 року здійснювати підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, керуючись вимогами підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9, пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 за № 889-IV, та розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 № 13-92, тобто визначати валовий дохід, валові витрати, оподатковуваний дохід та подавати у встановлені терміни декларацію про отримані доходи та понесені витрати.

Відповідно до п. 2 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" оподаткування доходів громадян податковими органами здійснюється на підставі: декларацій громадян про очікуваний (оціночний) у поточному році або про фактично одержані ними протягом року доходи; матеріалів перевірок діяльності громадян, проведених податковими органами; отриманих від підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомостей про нараховані та виплачені платникам суми доходів і суми утриманих з них податків за формою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно з ст. 14 вказаного декрету, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом. В декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат i сплаченого податку за звітний рік або інший період, за який здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).

Відповідно до п.п. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу, який входить до складу річного оподатковуваного доходу платника податків, включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не подав до податкової інспекції податкові декларації за наслідками звітних періодів, наступних за періодом, в якому відбулося перевищення обсягу виручки від реалізації товарів (послуг) понад 500 000 грн. - 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, та не сплатив податок з доходів фізичних осіб в порядку, встановленому Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 "Про прибутковий податок з громадян", чинному в частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою дальністю, та з 01 січня 2011 року Податковим кодексом України.

Таким чином, в ході перевірки податковим органом суму перевищення обсягу виручки від реалізації товарів (послуг) понад 500 000 грн. за IV квартал 2009 року, обсяг виручки за 2010 рік, 2011 рік включено до складу річного оподатковуваного доходу: за 2009 рік - в сумі 214 586, 77 грн., за 2010 рік в сумі 2 061 799, 67 грн., за 2011 рік в сумі 35 754, 08 грн.

Крім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебуваючи на загальній системі оподаткування не подав до податкової інспекції декларацію про доходи одержані за 1 квартал 2009 року на суму 2 605,00 грн., в результаті чого не зроблений перерахунок податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2009 рік.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2012, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 261 749,64 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1 340,78 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2012, яким позивачу визначено суму штрафу за несвоєчасно подану декларацію про майновий стан у розмірі 170 грн. є правомірними.

Водночас, відповідно до статті 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 суб'єкт малого підприємництва-фізична особа, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість.

З моменту ж перевищення граничного розміру виручки, визначеного статтею 1 Указу № 727/98, на платника можуть поширюватись положення Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР).

Так, підпунктом "б" пункту 2.1 статті 2 Закону № 168/97-ВР визначено, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка, зокрема, підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону № 168/97-ВР особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно з пунктом 9.4 статті 9 Закону № 168/97-ВР якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, коли з моменту порушення особою (платником єдиного податку) умов застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, передбачених статтею 1 Указу № 727/98, нею допущено перевищення суми, визначеної підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону № 168/97-ВР, у такої особи виникає обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість та сплатити податок, починаючи з операції, за якою відбулось перевищення загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг).

Отже, в порушення підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не виконав обов'язку зареєструватись платником податку на додану вартість та сплатити податок, а навпаки продовжував працювати за спрощеною системою оподаткування.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно пункту 10.2 статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР особа, яка мала зареєструватися платником податку на додану вартість, але не здійснила таку реєстрацію, несе обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за його не нарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник податку, без права виписки податкової накладної та нарахування податкового кредиту.

Сума отриманого позивачем доходу по кварталах становить: I-IV кв. 2010 року - 2 061 799, 67 грн., I-IV кв. 2011 року - 35 754,08 грн., у зв'язку з чим, відповідно до ст. 6 Закону № 168/97-ВР, відповідачем правомірно було застосовано ставку оподаткування в розмірі 20% до бази оподаткування за період з 01.01.2010 по 31.12.2011.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2012.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, зокрема, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2013 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.06.2012 № , № № - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.