Справа № 442/7846/14-а 2-а/442/94/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа № 876/6500/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо невиконання рішень суду в частині виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та стягнути завдану такими протиправними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області по невиконанню постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2009 року та постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2011 року. У решті в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Пенсійний фонд провів відповідні нарахування, однак виплатити такі не зміг у зв'язку з відсутністю фінансування, оскільки такі виплати повинні проводитись за рахунок коштів Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду для цього не призначені. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача (апелянта) - Круглій Ю.Б. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник позивача - ОСОБА_3 у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2009 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за періоди з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року з врахуванням проведених виплат.

На виконання цієї постанови 12 липня 2010 року видано виконавчий лист № 2а-1314/2009.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2011 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 15 травня 2011 року до 14 червня 2011 року з врахуванням проведених виплат.

На виконання цієї постанови 17 лютого 2012 року видано виконавчий лист № 2а-4129-11.

На підставі зазначених виконавчих листів державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області відкрив виконавчі провадження.

Постановами державного виконавця від 21 червня 2012 року серії ВП № 27016291 та від 29 жовтня 2012 року серії ВП № 33822228 зазначені виконавчі провадження були закінчені на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", мотивуючи це тим, що розпорядженнями управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі Львівської області ОСОБА_1 нараховано підвищення до пенсії дитині війни.

Разом з тим, рішення в частині виплати позивачу зазначеного підвищення до пенсії не виконані, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2009 року та 21 грудня 2011 року в частині виплати соціальних надбавок не виконані, відповідач жодних дій по виконанню зазначених рішень не вчиняв, тому позовні вимоги про визнання неправомірними бездіяльності відповідача підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки позивач не довів факт заподіяння йому моральних страждань неправомірними діями відповідача, не довів причинного зв'язку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, також не навів жодних доказів у чому полягає та чим саме керувався позивач визначаючи розмір морального відшкодування.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2,3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанови або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2009 року та 21 грудня 2011 року набрали законної сили і є обов'язковими до виконання, разом з тим, в частині виплати соціальних надбавок не виконані, належних заходів щодо їх виконання відповідачем не вжито.

Колегія суддів приймає до уваги покликання управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на те, що рішення суду не виконані ним з поважних причин, а саме: у зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань, разом з тим, вважає, що позивачем здійснено не всі можливі заходи в межах своїх повноважень для виконання рішення суду, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій спрямованих на виконання судових рішень в частині виплати, що свідчить про відповідну бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 22 червня 2004 року у справі «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, зазначає, що принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (п. 184). У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п.35). У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо невиконання постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2009 року та постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2011 року, та задоволення позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2015 року у справі № 442/7846/14-а 2-а/442/94/15 в частині відмови у стягненні моральної шкоди не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржувану постанову в цій частині.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України у м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області по невиконанню постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2009 року та постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2011 року, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2015 року у справі № 442/7846/14-а 2-а/442/94/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 21 вересня 2015 року.