Справа № 2а-1670/7991/11
Суддя: С.М. Серга
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/7991/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Серги С.М.,

при секретарі Лайко О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Київському районі до Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Київському районі звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу від 23.09.2011 ВП №26877853.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.09.2011 державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ винесено постанову про накладення на УПФУ Київського району в м. Полтаві штрафу в розмірі 2040,00 грн. у зв'язку з невиконанням позивачем без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк судового рішення на підставі виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Полтави у справі № 2а-2924/11. Позивач вважає, що зазначена постанова про накладання штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги часткове виконання боржником рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. В письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки постанова про накладення штрафу від 23.09.2011 винесена з дотриманням вимог Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з невиконанням рішення суду у встановлений строк.

Третя особа у судове засідання 27.10.2011 не з'явилася.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2011 Управління Пенсійного фонду України в Київському районі зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 пенсії з 01.05.2010 відповідно до статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати працівникам, зайнятим у галузі економіки України за 2009 рік, та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови Київським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист від 05.05.2011.

02.06.2011 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м.Полтави від 05.05.2011.

14.09.2011 за невиконання рішення суду відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн.

За повторне невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк 23.09.2011 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 2040,00 грн.

Позивач не погодився із накладенням штрафу у розмірі 2040,00 грн та оскаржив постанову державного виконавця від 23.09.2011 ВП №26877853 до суду.

Надаючи правову оцінку постанові про накладення штрафу від 23.09.2011, суд виходить з наступного.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зміст дій, які повинен вчиняти державний виконавець з приводу примусового виконання судових рішень, передбачений, зокрема, статтею 89 зазначеного Закону, згідно якої у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З огляду на зміст наведених норм суд приходить до висновку, що штрафні санкції за невиконання рішення суду застосовуються до боржника лише в разі невиконання такого рішення без поважних причин.

Відповідно до частини 6 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначається обовязок відповідача виконати постанову негайно.

Водночас, частиною 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України визначено постанови суду, для яких встановлено обовязкове негайне виконання. До таких постанов належать, зокрема, постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць та постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження /абзац 9 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України/.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що звертаючи до виконання постанови суду у справах, зазначених у пункті 2 частини 1 статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно також застосовувати пункт 1 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, який є спеціальним для цієї категорії справ.

Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа № 2а-2924/11 від 23.09.2011 позивачем здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 у межах суми стягнення за один місяць, в іншій частині постанову Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2011 позивачем оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до листа Головного управління в Полтавській області від 25.10.2011 №611/04-11-29 ОСОБА_2 на підставі розпорядження від 22.06.2011 проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Доплата пенсії нарахована до виплати у серпні 2011 року та виплачена 26.08.2011.

Крім того, згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі в м.Полтаві №9634 від 26.10.2011 судове рішення виконане в порядку, регламентованому частиною 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, що також підтверджується повідомленням про подані документи по пенсіях №147 від 30.06. 2011.

Таким чином, постанова Київського районного суду м. Полтави позивачем виконана частково, останнім вчинено всі залежні від нього заходи на виконання судового рішення за виконавчим листом від 05.05.2011 №2а-2924/11.

У відповідності до частини 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій.

Суд зазначає, що про вчинені дії щодо добровільного виконання рішення суду у справі №2а-2924/11 позивач повідомив державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ.

Отже, державним виконавцем передчасно зроблений висновок про невиконання рішення суду без поважних причин, без урахування всіх обставин.

Крім того, суд звертає увагу, що акт державного виконавця про невиконання постави суду, складений 22.09.2011 не підписаний заступником начальнику відділу Пенсійного забезпечення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі в м.Полтаві, в присутності якого він складався.

Також судом прийнято до уваги, що за змістом пункту 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, основним завданнями Пенсійного фонду України є ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів.

Пунктом 4 вказаного Положення визначено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

В силу пункту 8 Положення про Пенсійний фонд України джерелами формування коштів Пенсійного фонду України є: страхові внески; кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством; благодійні внески юридичних та фізичних осіб; добровільні внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; інші надходження відповідно до законодавства.

Бюджет Фонду щороку затверджує Кабінет Міністрів України.

Пунктом 10 Положення про Пенсійний фонд України передбачено, що кошти Фонду використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Отже, кошти Пенсійного фонду України мають чітко визначене цільове призначення та не можуть спрямовуватися на здійснення пенсійних виплат не за призначенням.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що невиконання в повному обсязі судового рішення у справі №2а-2924/11 допущено позивачем з поважних причин.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем не надано доказів на спростування позиції позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірне рішення є правовим актом індивідуальної дії, яке відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 05.05.2011 ВП №26877853 про накладення на Управління Пенсійного фонду України в Київському районі в м.Полтаві штрафу в розмірі 2040,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Київському районі в м.Полтаві до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанови задовольнити.

Постанову Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про накладення штрафу від 23 вересня 2011 ВП №26877853 визнати протиправною та скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2011 року.

Суддя С.М. Серга