Справа № 2а-3434/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2011 р. Справа № 2a-3434/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.,

за участю секретаря: Хоми О.В.,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, стягнення надміру сплаченого податку, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2011 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області (далі відповідачі) про визнання дій протиправними та стягнення 396, 30 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення статей 1, 3, 5, 6, 20 Закону України «Про податок з доходів з фізичних осіб» відмовлено в поверненні надміру сплаченого нею у 2010 році податку з доходів фізичних осіб в розмірі 396, 30 гривень та просить стягнути надміру сплачений податок з доходів фізичних осіб у вказаному розмірі.

Позивач в судове засідання не зявилася, просила розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні відповідача, яке мотивоване тим, що до розрахунку податкового кредиту включається сума нарахованої заробітної плати без вирахувань внесків до соціальних фондів, а тому грошові кошти в розмірі 396, 30 гривень не можуть включатися до складу податкового кредиту з даного податку та поверненню не підлягають. Вважає, що до спірних правовідносин норма, передбачена пунктом 3.5 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб застосуванню не підлягає, оскільки її дія обмежена визначенням обєкта оподаткування при нарахуванні заробітної плати.

Відповідач ОСОБА_3 управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату, час та місце судового засідання з розгляду даної справи був повідомлений належним чином.

01.09.2008 року між позивачем та Прикарпатським національним університетом імені ОСОБА_4 Міністерства освіти і науки України укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», згідно умов якого розмір оплати за весь період навчання становить 17400 гривень (а.с.15).

Позивачем здійснено оплату за навчання в розмірі 5 800 гривень за 2010 рік (а. с. 14).

26.04.2011 року позивачем подано відповідачу декларацію про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року з додатками та відповідними підтверджуючими документами (а. с. 9-15), в тому числі перелік сум витрат, що включаються до складу податкового кредит згідно із статтею 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»; розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку або сплаті до бюджету, у тому числі у звязку з нарахуванням податкового кредит.

19.05.2011 року відповідач, листом за №1251/10/17-124/3611 відмовлено у поверненні надміру сплаченого позивачем податку з доходів фізичних осіб в розмірі 396, 30 гривень у звязку з тим, що до розрахунку податкового кредиту включається сума нарахованої заробітної плати без вирахувань внесків до соціальних фондів.

Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Згідно пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платниками податку з доходів фізичних осіб є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України.

У відповідності до пункту 3.1 статті 3 зазначеного Закону об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року.

Відповідно статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (далі - оподатковуваний дохід);

Згідно пункту 3.5 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати обєкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Згідно статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються: доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору; оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

У відповідності до підпункту 4.3.7 пункту 4.3 статті 4 зазначеного Закону до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) сума збору на державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платника податку, що вносяться за рахунок його працедавця у розмірах, визначених законом.

Крім того, згідно зі статтею 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», обєкт оподаткування, визначений відповідно до підпункту 3.5 статті 3 Закону, може зменшуватися ще й на податкову соціальну пільгу.

Відповідно підпункту 5.1.1 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку має право на податковий кредит за наслідками звітного податкового року.

Згідно підпункту 5.1.2 вказаної статті даного Закону підстави для нарахування податкового кредиту із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації.

У відповідності до пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу податкового кредиту включаються фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат.

Згідно підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 вказаного Закону платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року такі витрати, фактично понесені ним протягом такого звітного року суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Зазначений у підпункті "а" цього підпункту вибір вважається здійсненим, якщо платник податку подає податкову декларацію, у якій визначається сума таких витрат.

Таким чином, Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено окремі, не пов'язані між собою, порядки щодо визначення об'єкта оподаткування при нарахуванні заробітної плати та щодо нарахування податкового кредиту.

Виходячи з норм Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», податковий кредит сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Згідно підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Згідно пункту 17.1 статті 17 зазначеного Закону собою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи).

Відповідно статті 1 цього ж Закону податок з доходів фізичних осіб - плата фізичної особи за послуги, які надаються їй територіальною громадою, на території якої така фізична особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом.

Позиція позивача щодо неправомірності проведення податковим органом розрахунку податкового кредиту, виходячи із суми загального оподатковуваного доходу, нарахованого у вигляді заробітної плати без вирахувань внесків до соціальних фондів, виходячи із суми загального оподатковуваного доходу, нарахованого у вигляді заробітної плати, зменшеної на суму збору до Пенсійного фонду України чи внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, є такою, що узгоджується з положенням пункту 1.6 статті 1, пункту 3.5 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Як зазначалося судом вище, пункт 1.16. статті 1 вказаного Закону визначає податковий кредит як суму (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Загальний річний оподатковуваний дохід, в свою чергу, дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, отриманих (нарахованих) протягом такого звітного податкового року (абзац четвертий пункту 1.6 статті 1 вказаного Закону).

Загальний місячний оподатковуваний дохід дорівнює сумі оподатковуваних доходів, виплачених (нарахованих) протягом такого звітного податкового місяця (абзац третій пункту 1.6 статті 1 вказаного Закону).

Загальний оподатковуваний дохід, зокрема, складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті) (абзац другий пункту 1.6 статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 3.5. статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати обєкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України чи внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Судом встановлено, що за період з січня по грудень 2010 року сукупний дохід позивача становив 42 302, 32 гривень. З цього доходу роботодавцем перераховано до Пенсійного фонду та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внески в розмірі 2 642, 01 гривень.

Загальний річний оподаткований дохід позивача становить 39 660, 31 гривень (42 302, 32 гривень 2642, 01 гривень). Оподаткований дохід, з урахуванням податкового кредиту, становить 33 860, 31 гривень (39 660, 31 гривень відняти 5800 гривень податковий кредит (кошти сплачені за навчання).

Таким чином, дохід позивача за 2010 рік складався із заробітної плати у сумі 39 660, 31 гривень. Обєкт оподаткування при нарахуванні такого доходу визначався, шляхом зменшення суми заробітної плати на суми збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, відповідно, дохід, який підлягав кінцевому оподаткуванню і який за вимогами пункту 1.6 статті 1 вказаного Закону зараховується до загального оподатковуваного доходу, повинен становити 33 860, 31 гривень.

Як наслідок, податок з доходів фізичних осіб за 2010 рік позивача повинен становити 5 079, 05 гривень (33 860, 31 гривень х 15%), фактично позивачем сплачено 5 949, 05 гривень податку з доходів фізичних осіб.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем надміру сплачено податку з доходів фізичних осіб в розмірі 870 гривень (5949, 05 гривень 5 079, 05 гривень), які підлягають поверненню позивачу.

Судом встановлено, що 473, 70 гривень надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб відповідачем повернуто позивачу, решта - 396, 30 гривень залишається неповерненою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з бюджетного рахунку Державного бюджету України, на який зараховується податок з доходів фізичних осіб на користь позивача суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 396, 30 гривень підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі статтею 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську щодо відмови в поверненні ОСОБА_2 надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік в розмірі 396, 30 гривень.

Стягнути через ОСОБА_3 управління державного казначейства в Івано-Франківській області з бюджетного рахунку Державного бюджету України, на який зараховується податок з доходів фізичних осіб, на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, м Івано-Франківськ) суму надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2010 рік в розмірі 396 (триста дев'яносто шість) гривень 30 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 21.11.2011 року.