Справа № 162/1830/14-а, 2а-162/107/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа № 876/7746/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської обл. на постанову Любешівського районного суду Волинської обл. від 02.01.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської обл. про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок доплати до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

08.12.2014р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської обл. щодо ненарахування та невиплати на його користь доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території гарантованого добровільного відселення, в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період в межах строку звернення до суду по 02.08.2014р. включно; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період в межах строку звернення до суду по 02.08.2014р. включно; стягнути з пенсійного органу зазначені виплати, а також стягнути з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.; постанову суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання (а.с.2-4).

Постановою Любешівського районного суду Волинської обл. від 02.01.2015р. позов задоволено; визнано неправомірними дії пенсійного органу щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та підвищення до пенсії як дитині війни; зобов'язано відповідача здійснити донарахування та виплату позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, з 09.06.2014р. по 02.08.2015р., з урахуванням проведених виплат; зобов'язано відповідача здійснити донарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.06.2014р. по 02.08.2014р., з урахуванням проведених виплат та вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; постанову в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання; стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп. (а.с.13-14).

Розгляд справи проведений судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, передбаченого ст.183-2 КАС України.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.18-19).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постановами КМ України № 1210 від 23.11.2011р., № 1381 від 28.12.2011р., № 112 від 25.03.2014р. встановлено порядок виплати та розміри пенсій, доплат та компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Наведені постанови набрали чинності, не скасовані і не визнані неконституційними.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території гарантованого добровільного відселення, визначається КМ України; питання обчислення розміру вказаної доплати у відповідності до закону регулюються постановами уряду.

На підставі ст.197 КАС України розгляд наведеної справи проводиться в порядку письмового провадження, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є непрацюючим пенсіонером, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, віднесений до третьої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також є дитиною війни, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а.с.5-7).

Позивачу, який є одержувачем пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується доплата за проживання в радіаційно-забрудненій зоні, як непрацюючому пенсіонеру, розмір якої визначався відповідно до постанов КМ України № 836 від 26.07.1996р., № 1210 від 23.11.2011р., № 1381 від 28.12.2011р., № 112 від 25.03.2014р.

Також відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу як постраждалому 3 категорії була встановлена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, в подальшому розмір вказаної пенсії визначався відповідно до постанов КМ України, а з 01.01.2008р. розмір такої був передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів».

Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті(ч.2 ст. 39 цього Закону).

Відповідно ст.51 вищевказаного Закону особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідними критеріями обрахунку розглядуваних доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території гарантованого добровільного відселення, є мінімальна заробітна плата, а для додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, - мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Також розмір мінімальної заробітної плати визначається законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Розрахунок спірних доплати до пенсії та додаткової пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов КМ України № 1210 від 23.11.2011р., № 1381 від 28.12.2011р., № 112 від 25.03.2014р.

Колегія суддів вважає, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМ України № 1210 від 23.11.2011р., якою, всупереч положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КМ України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій й доплат, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір колегія суддів, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийшла до обґрунтованого висновку, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму; оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.51 цього Закону. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного органу у проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Законом України від 16.01.2014р. « Про Державний бюджет на 2014 рік»що набрав чинності з 01.01.2014р., первинно не були передбачені норми, які б обмежували у 2014 році пряме застосування норм Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни».

Натомість, нормами п.п.6, 7 Закону України від 31.07.2014р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», які набрали чинності з 03.08.2014р., передбачено, що норми і положення ст.ст.20, 21, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.ст.5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України від 31.07.2014р. «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.

Вказаний Закон офіційно опублікований в газеті «Голос України» 02.08.2014р. (№146), а відтак, з урахуванням дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014р.), позивач у період з 09.06.2014р. до 02.08.2014р. включно має право на отримання доплати до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про задоволення позовних вимог з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської обл. на постанову Любешівського районного суду Волинської обл. від 02.01.2015р. в адміністративній справі № 162/1830/14-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

С.М.Кузьмич