Справа № 22-а-13054/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 15 08.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М., суддів: Данілова О.М., Мельника Я. С,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Київ адміністративну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги ,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо перерахунку ОСОБА_2 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік відповідно до розміру мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано відповідача провести донарахування та виплату на користь позивачки суми недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі 1 424 грн.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у звязку із чим спір вирішений невірно.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка користується пільгами, встановленими для учасників війни, що стверджується копією посвідчення серії В-1 № 519944 від 12.05.1997 року, (а.с.4)

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком.

Виплата вказаної допомоги позивачці за 2009 рік проведена в розмірі 70 грн., кошти перераховані платіжним дорученням від 29.04.2009 року, що підтверджується довідкою управління соціального захисту (а.с.7).

Виплата зазначеної допомоги була проведена управлінням соціального захисту населення відповідно до постанови КМ України від 18.03.2009 року за № 211 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", п 1 якої передбачено розмір вказаної допомоги для учасників війни-70 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. З ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно положень ст.22 Конституції України при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Розмірі одноразової грошової допомоги до 5 травня, визначені на 2009 рік вищевказаною постановою КМ України, не відповідають розмірам цієї допомоги, передбаченим Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Положення цього Закону щодо розмірів вказаної допомоги є діючими, не зупинені на 2009 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", не визначені Законом про державний бюджет і розміри грошової допомоги до 5 травня.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то колегія вважає, що при вирішенні даного спору щодо визначення

розміру щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік підлягають застосуванню саме положення ст. 13 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не постанови КМ України №211, на яку вказано вище.

Таким чином, як вказано вище, питання щодо розмірів грошової допомоги до 5 травня на 2009 рік врегульовані тільки Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та постановою КМ України № 211 від 18.03.2009 року.

Але в разі колізії між нормативно-правовими актами КМ України та Законами України застосуванню підлягають саме положення Законів України, які є актами вищої юридичної сили.

Судом також не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що неможливо при визначенні розміру даної допомоги застосовувати мінімальну пенсію за віком, як розрахункову величину.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Тому є можливим не приймати до уваги положення ч. З ст.28 вищевказаного Закону України, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем його права на одержання щорічної грошової допомоги в розмірах, передбачених Законом "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Безпідставними також є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати вказаної допомоги у розмірах, передбачених Законом, оскільки органи державної влади та місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, колегія вважає неправомірною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік"

установлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення , в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Згідно ст.58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня- 481 гри., з 1 липня - 482грн.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть

слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міс-ькрайонного суду Київської області від 06 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді