Справа № 2а-1670/5946/11
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5946/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю секретаря Горбач Д.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни про зобов'язання прийняти до заліку суму витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачених за період з 01.01.2011 року по 01.07.2011 у загальній сумі 18275,73 грн та відшкодування зазначеної суми витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на відмову відповідача прийняти до відшкодування основного розміру пенсій, цільової грошової допомоги, державної адресної допомоги та суми витрат, понесених Пенсійним фондом України, на виплату пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Разом з тим, з набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання" обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні, пенсій по інвалідності, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що відшкодування шкоди працівнику внаслідок трудового каліцтва проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання каліцтва, тому витрати на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадян-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення не повинні враховуватися при призначенні, проведенні перерахування сум щомісячних страхових виплат та відшкодовуватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Зазначав, що особові справи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду не передавалася, що унеможливлює відшкодування сплаченої пенсії і проведення звірки. Крім того, зазначав, що Порядком відшкодування витрат, який затверджений спільною постановою правління Пенсійного фонду України і правління Фонду соціального страхування, передбачений механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни не прийнято до заліку наступні суми витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які отримали каліцтво у державі СНД, за період з січня по червень 2011 року у розмірі 18275,73 грн, в тому числі ОСОБА_2: 900,00 грн - основний розмір пенсії, 35,91 грн - витрати на виплату та доставку пенсій та 3642,00 грн- державна адресна допомога, ОСОБА_3: 631,26 грн - основний розмір пенсії, 35,91 грн - витрати на виплату та доставку пенсій та 3610,74 грн - державна адресна допомога; ОСОБА_4: 386,16 грн - основний розмір пенсії, 164,64 грн - цільова грошова допомога та 3991,20 грн - державна адресна допомога; Шарому: 900,00 грн - основний розмір пенсії, 35,91 грн - витрати на виплату та доставку пенсій та 3642,00 грн - державна адресна допомога.

На підтвердження вмотивованості позовних вимог представником Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві надані до суду акти щомісячної звірки витрат, відповідні таблиці розбіжностей, списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Оцінюючи обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми на виплату та доставку основної пенсії по інвалідності, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання відповідно до пункту 4 цієї статті надається, зокрема, такий вид соціальних послуг та матеріального забезпечення, як пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тобто тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 ("Прикінцеві положення") Закону "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 01.04.2001, встановлено, що фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і фондом у подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, до якої належать гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо відшкодування витрат на виплату пенсії.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, в якій із колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписаної 09.09.1994 між частиною держав колишнього СРСР, передбачено, що відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої сторони), смерті здійснюється роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось на працівника в момент одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює її відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що вона регулює інші відносини, а не ті, які є предметом спору у справі та пов'язані з відшкодуванням витрат Пенсійного фонду України, понесених у зв'язку з виплатою пенсій особам, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві на території інших республік СРСР до проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення, яка 13.03.1992 підписана Україною і набрала для неї чинності, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

За таких обставин, неприйняття Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни до заліку витрат на пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за січень-червень 2011 року на загальну суму 3089,79 грн, а саме: ОСОБА_2: 900,00 грн - основний розмір пенсії, 35,91 грн - витрати на виплату та доставку пенсій, ОСОБА_3: 631,26 грн - основний розмір пенсії, 35,91 грн - витрати на виплату та доставку пенсій; ОСОБА_4: 386,16 грн - основний розмір пенсії, 164,64 грн - цільова грошова допомога, Шарому: 900,00 грн - основний розмір пенсії, 35,91 грн - витрати на виплату та доставку пенсій є неправомірним.

Пунктами 5, 6, 7 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 N 5-4/4, встановлено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Доводи відповідача про те, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання встановлено лише механізм відшкодування коштів на централізованому рівні між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та Пенсійним фондом України, суд не бере до уваги, оскільки Порядок не врегульовує спірних відносин, які виникли в цьому випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розраховано на відсутність спору, у разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вирішується питання про стягнення спірних сум.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування витрат на виплату та доставку основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та цільової грошової допомоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 які отримали каліцтво у державі СНД, за період з січня по червень 2011 року у розмірі 3089,79 грн підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку обгрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми на виплату та доставку адресної допомоги, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Судом з'ясовано, що згідно з актами щомісячної звірки та таблиць розбіжностей за січень-червень 2011 року громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідачем не прийнято та не відшкодовано витрати, понесені Пенсійним фондом на виплату щомісячної державної адресної допомоги даним пенсіонерам за січень-червень 2011 року на загальну суму 15185,94 грн.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що державна адресна допомога, запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, не передбачена у переліку соціальних послуг та виплат, які згідно статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Крім того, відсутня щомісячна державна допомога серед переліку виплат, які відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України згідно пункту 4 Порядку.

Пунктом 4 Постанови № 265 передбачено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Разом з тим, виходячи із пріоритетності норм Закону над підзаконними нормативно-правовими актами, беручи до уваги статус Фонду соціального страхування від нещасних випадків як некомерційної самоврядної організації, яка за рахунок своїх коштів здійснює страхові виплати у разі настання страхового випадку, суд приходить до висновку про те, що обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати державну адресну допомогу та підвищення до пенсії з відшкодуванням витрат на її доставку не встановлений законом.

Таким чином, виплати державної адресної допомоги та витрати на її доставку не повинні відшкодовуватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійному фонду України, тому відповідачем правомірно відмовлено у відшкодуванні позивачу суми на виплату та доставку державної адресної допомоги.

Отже, в даному випадку стягненню підлягають сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та цільова грошова допомога та витрати, що були понесені позивачем у звязку із виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права, а саме, зобов'язання включити до заліку суми понесених витрат, суд вважає таким, що не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат.

У разі відсутності згоди на прийняття до заліку витрат з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги про відшкодування таких сум мають вирішуватися в судовому порядку шляхом предявлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом предявлення вимог про прийняття до заліку витрат на виплату та доставку пенсій.

Вимоги щодо стягнення суми витрат на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачених в період з 01 січня 2011 року по 01 липня 2011 року позивачем не ставилося.

Відповідно до положень частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведене, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вихід поза межі позовних вимог та стягнення суми витрат на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачених в період з 01 січня 2011 року по 01 липня 2011 року в розмірі 3089,79 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області до Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни та стягнення витрат на виплату та доставку основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у загальному розмірі 3089,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни про зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Лубни на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області суму витрат на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачених в період з 01 січня 2011 року по 01 липня 2011 року в розмірі 3089,79 грн. на р/р 5 в ОПЕРВ Ощадбанк м. Полтава, МФО 331467, код 2259675.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04 серпня 2011 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва