Справа № 818/898/15
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р.Справа № 818/898/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ДПІ у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2015р. по справі № 818/898/15

за позовом ДП "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до ДПІ у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство "Сумський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області , в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 210788грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 105394грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2015 року адміністративний позов Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 210788грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 105394грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" судовий збір в сумі 487грн.20коп.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду прийнята з порушенням норм матеріального права, при не неповному з'ясуванні обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 28.01.2015 року до 04.02.2015 року посадовою особою ДПІ у м. Сумах проводилася документальна позапланова виїзна перевірка ДП "Сумський Облавтодор" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по фінансово-господарським операціям з МПП "Лист" за період з 01.09.2014 року до 30.09.2014 року та ПП "Машсервіс-Локомотив" за період з 01.09.2014 року до 31.10.2014 року, за результатами якої складено акт від 11.02.2015 року №513/2204/31931024/54 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем положень п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.09.2014 року до 31.10.2014 року на загальну суму 210788грн., у т.ч. - за вересень 2014 року на суму 168705грн. та за жовтень 2014 року на суму 42083,0грн.

На підставі висновків акту винесено податкове повідомлення-рішення від 24.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 210788грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 105394,0грн. (т.1,а.с.21).

Підставою для зазначеного висновку слугувала думка податкового органу, що ДП "Сумський Облавтодор" під час обчислення цих показників податкової звітності використано документи, які не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з придбання товарів у МПП "Лист" та ПП "Машсервіс-Локомотив".

Так, за наслідками господарських операцій з ПП "Машсервіс-Локомотив" позивач задокументував придбання у цього постачальника бітум нафтовий дорожній марки БНД60/90 в кількості та за цінами, зазначеними у специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною, на суму 198000грн., з яких ПДВ - 33000грн., та на суму 252500грн., з яких ПДВ - 42083грн.33коп. Відповідач стверджує, що надані на перевірку товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) оформлені з порушеннями, а саме в ТТН від 04.09.2014 року б/н відсутні такі обов'язкові реквізити, як: номер ТТН, номер подорожнього листа, пункт навантаження та розвантаження зазначений не повністю (м. Кременчук Полтавської області/м. Охтирка Сумської області), номер резервуара, вид перевезень, дата і час прибуття до вантажоодержувача; крім того, в ТТН від 03.10.2014 року, від 06.10.2014 року, від 07.10.2014 року, від 08.10.2014 року та від 09.10.2014 року також не вказано дату і час виїзду від вантажоодержувача, проте, в графі "дата і час виїзду з підприємства-вантажовідправника" вказано по ТТН наступні дані; " 03.10.2014р. 15:00; 06.10.2014р. 13:00; 07.10.2014р. 12:00; 08.10.2014р. 12:30; 09.10.2014р. 13:30". Наявність порушень в оформленні документів дає змогу відповідачеві дійти висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій з придбання бітуму.

Також, на думку відповідача, ДП "Сумський Облавтодор" не надано достовірних відомостей, які б засвідчили належну якість товару, оскільки вказаний у сертифікатах якості виробник продукції ПАТ "Укрнафта" (код 01152307) за період вересень-жовтень 2014 року згідно з аналізом інформаційних баз не був постачальником бітуму дорожнього на користь ПП "Машсервіс-Локомотив". Отже, позивач не підтвердив бухгалтерськими документами та податковими накладними сформований податковий кредит, при цьому наявні на момент перевірки документи не приймаються до уваги. Відповідач вважає, що оскільки видаткові та податкові накладні підтверджені дефектними товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), то ці документи є такими, що складені за результатами безтоварних операцій.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з дотримання позивачем вимог чинного законодавства при формуванні податкового кредиту та про необґрунтованість висновків акту перевірки щодо встановлених порушень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об'єктивна) категорія; різниця між зменшуваним (податкове зобов'язання) та від'ємником (податковим кредитом). Від'ємне (позитивне) значення є результатом математичної дії -"віднімання", и в силу дії об'єктивних законів не може бути змінено будь-чиєю волею.

Відповідно до п. 201.1, ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.6, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7 податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні " № 996 від 16.07.1999 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість в порядку, встановленому статтею 9 Закону України "Про податок на додану вартість".

Отже, при дослідженні факту здійснення господарської операції мають досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з цим, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Отже, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання договору поставки з ПП "Машсервіс-Локомотив" №90514.3 від 19.05.2014 року у вересні-жовтні 2014 року доставлено визначений у специфікаціях до договору товар на суму 198000,0грн., з яких ПДВ - 33000,0грн., та на суму 252500,0грн., з яких ПДВ - 42083грн.33коп., що підтверджується видатковими накладними №040928 від 04.09.2014 року, №031015 від 03.10.2014 року,№061083 від 06.10.2014 року,№071084 від 07.10.2014 року,№081085 від 08.10.2014 року та №091092 від 09.10.2014 року (т.1 а.с.42-45, 49, 52,55, 58, 61).

ПП "Машсервіс-Локомотив" надано позивачу податкові накладні №28 від 04.09.2014 р., №15 від 03.10.2014р., №83 від 06.10.2014 року, №84 від 07.10.2014 р., №85 від 08.10.2014р, №92 від 09.10.2014 р. на загальну суму ПДВ 75083грн.33коп. (т.1 а.с.46, 50, 53,56, 59, 60, 62).

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 03.10.2014 року, від 06.10.2014 року, від 07.10.2014 року, від 08.10.2014 року та від 09.10.2014 року (т.1 а.с.47, 51, 54, 63).

На товари надано сертифікати відповідності (т.2 а.с.17-18,20).

Оплата поставленого товару підтверджується копіями платіжних доручень (т.1 а.с.118-120).

Придбані матеріали використано позивачем у власній господарській діяльності для приготування асфальтобетонної суміші та щебеню для ремонту доріг на території Сумської області, про що свідчать копії актів на списання матеріалів (т.1,а.с.64-66,67,69,71,74,76,78-80) та копії актів приймання виконаних будівельних робіт із капітального ремонту дорожнього покриття, відомостей ресурсів до локальних кошторисів, в яких серед інших будівельних матеріалів згадуються і бітуми нафтові дорожні БНД-60/90, щебінь чорних гарячий на бітумах для улаштування основ автомобільних доріг та суміші асфальтобетонні гарячі і теплі (т.1 а.с.82-115).

Стосовно посилань податкового органу на неналежне оформлення позивачем товарно-транспортних накладних колегія суддів зазначає , що наведене не може бути підставою для зміни податкових зобов'язань останнього. Товарно-транспортна накладна не є обов'язковим документом, з наявністю якого ПК України пов'язує право платника податків на формування податкового кредиту з ПДВ.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з преамбулою Правил вони визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Зазначені Правила не встановлюють правил податкового обліку та не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку податкового кредиту, а товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, вона належить до виду документів, що засвідчують факт перевезення. Відсутність товарно-транспортної накладної або оформлення її з порушенням встановленого порядку не позбавляє господарську операцію реального змісту та не може впливати на відображення такої операції в податковому обліку суб'єкта господарювання.

У позивача право на податковий кредит виникло на дату отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання товару чи послуг, отже неналежне оформлення товарно-транспортних накладних не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з виконання послуг .

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися, з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо.

Податковий орган не спростовує наявність ТТН, а лише зазначає про певні недоліки при заповненні, і саме це всупереч нормам ПК України розглядає як підставу для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Доводи податного органу з посиланням на факт зазначення у сертифікатах якості виробником продукції ПАТ "Укрнафта" замість контрагента позивача - ПП "Машсервіс-Локомотив" колегією суддів до уваги не приймаються , оскільки відповідно до преамбули Закону України "Про підтвердження відповідності" N2406 від 17.05.2001 року, останній визначає правові та організаційні засади підтвердження відповідності систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу та спрямований на забезпечення єдиної державної технічної політики у сфері підтвердження відповідності, тобто регулює правовідносини, які не пов'язані з обчисленням та сплатою податків.

Тобто, наявність чи відсутність у покупця за договором сертифікатів на придбану продукцію ніяким чином не впливає на його право формувати податковий кредит, оскільки виникнення такого права закон пов'язує з іншими підставами.

Сертифікат якості не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містить інформації про господарську операцію та не підтверджує її здійснення, його наявність не передбачена правилами ведення бухгалтерського та/або податкового обліку і не є належним і допустимим доказом факту здійснення господарської операції, а вимога щодо надання таких документів знаходиться поза межами прав наданих контролюючому органу.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на акт Миргородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області від 10.12.2014 року №2158/16-20-22-01-11/25166210/104 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Малого підприємства "Лист" з питань правомірності відображення в податковому обліку результатів операцій по фінансово-господарських відносинах з ТОВ "Базальт-Строй" за період з 01.08.2014 року до 30.09.2014 року", оскільки згідно з вимогами чинного законодавства на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару, як платника податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання та зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту.

Натомість, про виконання договору поставки №2 від 14.03.2006 року, укладеного між ДП "Сумський Облавтодор" та МПП "Лист", свідчать копії: видаткових та податкових накладних (товар - пічне паливо, поліфарб-лайн фарба біла); платіжні доручення; товарно-транспортні накладні; акти здачі-приймання товарів (п.2.2 договору), паспорт якості (т.1, а.с.125-144, т.2, а.с.19,27,30-41).

Придбаний товар використано для виготовлення асфальтобенної суміші з метою ремонту та реконструкції автомобільних доріг, що підтверджується копії актів заготовки та переробки матеріалів (т.1, а.с.146-147).

Також з пункту 2.8 акту про результати документальної позапланової виїзної вбачається (т.1, а.с.9, зворотній бік), що у періоді, який перевірявся, ДП "Сумський Облавтодор" фактично займалося будівництвом доріг та автострад (вид діяльності згідно з Довідкою про включення до ЄДРПОУ - 42.11) (т.2, а.с.42, зворотній бік).

Норми Податкового кодексу України не пов'язують виникнення права на податковий кредит з особливостями оподаткування постачальників 2-го чи іншого ланцюга.

Діючим законодавством не передбачений і не визначений обов'язок підприємства встановлювати ланцюг суб'єктів підприємницької діяльності, з якими контрагенти такого підприємства мали договірні відносини, а також підприємству не надано право вимагати від його контрагентів такої інформації.

Здійснення платником податків навмисних збиткових фінансово-господарських операцій матеріалами справи не підтверджується. Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, суд в ході розгляду справи не виявив, адже добутими доказами підтверджується факт вибуття з власності суб'єкта права-платника податків коштів в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг), факт юридичної непов»язаності сторін правочину, факт відсутності у сторін правочину спільних економічних інтересів, що в сукупності підтверджує звичайність умов ведення господарської діяльності.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що господарські операції позивача з ПП «Машсервіс-Локомотив» мали реальний характер, пов'язані з господарською діяльністю позивача, а відтак позивачем правомірно віднесено суми податку, сплаченого у зв'язку з придбанням товару до податкового кредиту.

Тобто, факт реальності господарської операції за участю позивача з ПП «Машсервіс-Локомотив» повністю підтверджено залученими до матеріалів справи первинними документами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення належним чином в суді не довів , у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області № від 24.02.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 210788грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 105394грн. не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ДПІ у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2015р. по справі № 818/898/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2015 р.