Справа № 2а-51/10
Суддя: Кравець С. В.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 2а-51/2010 рік
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2010 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кульчицької І.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Новобузького взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 січня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою відповідача від 23.11.2009р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 300 грн. Зазначена постанова була винесена на підставі протоколу, зі змісту якого вбачається, що 23.11.2009р. він, ОСОБА_1, керуючи автомобілем по автодорозі Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв в порушення вимог дорожнього знаку 5.45 на білому фоні с. Ольгопіль та п. 12.4 Правил дорожнього руху рухався зі швидкістю 98 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Візир, чинний до 10.01.10р. Вважає постанову незаконною з тих підстав, що насправді в цей день він рухався зі швидкістю 60 км/год., тим більше, що був туман і була погана видимість. Крім цього, фотознімок йому не вручили, і вважає, що швидкість відображена на приладі «Візир» належить не його автомобілю, про що він відобразив у протоколі. Також не були вказані свідки, які перебували у салоні його автомобіля. У звязку з наведеним позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 23.11.2009р.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, при цьому зазначив, що 23.11.2009р. перебував у відрядженні і цього ж дня близько 7 год., керуючи автомобілем та не доїжджаючи до с. Ольгопіль, його автомобіль обігнала іномарка, яка перед знаком, що позначає цей населений пункт зупинилася. В цей день був сильний туман, а тому він рухався з невеликою швидкістю. Проїхавши знак, що позначає населений пункт його зупинив працівник ДАІ за перевищення швидкості. На прохання продемонструвати докази цього, працівник ДАІ включив прилад «Візир» на якому відобразилася швидкість 94 км/год., але оскільки був туман автомобіля видно не було. Після чого, через кілька секунд появився його автомобіль на якому була зазначена швидкість 54 км/год. На це інспектор відповів, що оскільки іншого автомобіля не було, а тому вважає, що швидкість 94 км/год. належить саме його автомобілю.

Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 23.11.2009р. ІДПС Новобузького взводу прапорщиком міліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що він цього ж числа о 07.12 год., керуючи автомобілем на 155 км автодороги Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв рухався зі швидкістю 98 км/год. на ділянці дороги позначеній дорожнім знаком 5.45 на білому фоні с. Олігопіль, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалася приладом Візир, який чинний до 10.01.2010р. По суті порушення ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що видимість на дорозі складала 60 м, а зафіксована швидкість іншого автомобіля ( а.с. 7 ).

Цього ж числа, відповідачем винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. (а.с. 5 ).

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо ж сторона без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Оскільки відповідач своїм правом щодо подання заперечень та доказів на спростування вимог позивача не скористався, а тому суд вирішує справу на підставі наявних доказів у справі.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Статтею 251 КУпАП визначені докази в справі про адміністративне правопорушення на основі яких відповідна посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, який є одним із основних джерел доказів і засвідчує факт правопорушення, в провину останньому ставилося порушення п. 12. 4 Правил дорожнього руху, оскільки він у населеному пункту рухався зі швидкістю 98 км/год. ( а.с. 4 ).

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Разом з тим, всупереч ст. 251 КУпАП відповідач не в повній мірі зібрав докази по справі та дав їм однобічну оцінку. Так, в протоколі відсутні відомості про те, до якого виду відноситься технічний прилад «Візир» за допомогою якого вимірювалася швидкість руху автомобіля позивача, тобто чи має він функцію фото- і відеозапису, у звязку з чим до протоколу не додано фотознімку або відеозапису, не встановлені та не опитані свідки правопорушення. Як в протоколі так і постанові відсутні посилання на будь-які інші докази, що свідчили б про вчинення саме позивачем вказаного правопорушення, не дано оцінку та не спростовано пояснення позивача щодо належності зафіксованої приладом швидкості іншому автомобілю.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він разом з позивачем перебували у відрядженні у Миколаївській області. Перед с. Ольгопіль їх обігнала іномарка, яка перед знаком, що позначає населений пункт зупинилася, а вони, проїхавши десь 100 м, були зупинені працівниками ДАІ за перевищення швидкості. Працівник ДАІ продемонстрував запис з приладу «Візир», на якому був відображений туман і вказана швидкість більше 90 км/год., але при цьому автомобіля видно не було. Десь протягом хвилини на екрані зявився їхній автомобіль і зафіксована швидкість 52-54 км/год., але незважаючи на це інспектором був складений протокол.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування рішення, зобовязання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що відповідач без достатніх обґрунтувань та доказів притягнув позивача до відповідальності за перевищення швидкості, не додав фотознімку або відеозапису, які б засвідчували, що зафіксована приладом швидкість, належить саме автомобілю, яким керував ОСОБА_1, а не будь-якому іншому автомобілю, не враховував пояснення позивача та свідків, що знаходилися в автомобілі, у звязку з чим розглянув справу однобічно та поверхово.

З урахуванням наведеного суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП серії ВЕ № 101295 від 23.11.2009р. є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 3 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 12.4 Правил дорожнього руху, ст. ст. 6-14, 17, 71, 94, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Новобузького взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 101295 від 23.11.2009р. винесену прапорщиком міліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: