Справа № 2а-12491/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю «Свенварт»

до

Державної податкової адміністрації України Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва

про

визнання нечинним акту перевірки,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свенварт»звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової адміністрації України Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва про визнання нечинним акту перевірки № 1514/23-02/36857475 від 21.06.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що є врегульованими ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Згідно з п. 1.3 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005р. № 327, акт, це службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Виходячи з наведеного в сукупності, акт документальної перевірки, який містить висновки податкового органу щодо результатів перевірки, не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, не є актом державного чи іншого органу в розумінні КАС України, оскільки такий акт не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для платника податків, який перевірявся, оскільки не містить обов’язкового припису для нього, а відтак не є правовим актом індивідуальної дії та не може бути оскаржений до адміністративного суду.

Оскарження акту та викладених у ньому фактів і обставин, дій по його складанню не може предметом самостійних вимог, оскільки акт є доказом, який досліджується судом разом з оцінкою дій по проведенню перевірки та складанню акту (як складових перевірки) і висновки щодо правомірності викладених у ньому обставин, які стали підставою для прийняття певного рішення, суд викладає у мотивувальній частині постанови суду у разі оскарження рішення податкового органу.

Акт перевірки, як зазначено вище, є службовим документом, який стверджує факт перевірки, дій по її проведенню та складанню цього акту, є носієм доказової інформації, при цьому не створюючи жодних правових наслідків та зобов’язань зі сплати податків і обов’язкових зборів.

Більш того, Верховний Суд України у своїй постанові від 08.09.2009 по справі 09/143 визначив, що акт перевірки не має обов'язкового характеру і не встановлює для суб’єкта господарювання будь-яких обов'язків, а тому він не є рішенням у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАСУ та його оскарження не може бути предметом розгляду у суді.

У взаємозв’язку з вищенаведеним, суд також зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Відтак, суд позбавлений права розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію взагалі.

Оскільки в даному випадку позивачем по суті оскаржується доказ (Акт перевірки) та порядок складання цього доказу, оцінка яких здійснюється судом з урахуванням положень ч. 3 ст. 70 КАС України під час розгляду прийнятого на його підставі рішення, суд приходить до висновку, що в даному випадку справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства у зв’язку з відсутністю правовідносин, на які поширюється юрисдикція судів України.

Керуючись ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Свенварт» у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Державної податкової адміністрації України Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва про визнання нечинним акту перевірки № 1514/23-02/36857475 від 21.06.2011.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз’яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в строки і порядку передбачені статтями 185 –187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін