Справа № 808/2251/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Справа № 808/2251/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.,

при секретарі судового засідання Горбовій І.С.

за участю:

представника позивача Петрушенко Л.Л.

представника відповідача Лисенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" (далі - ПАТ "Дніпроспецсталь", позивач) до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі - Запорізька митниця, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 112030000/2014/000231/1 від 22.10.2014 про визначення митної вартості товару за шостим методом та картки відмови у митному оформленні товару № 112030000/2014/00287 від 22.10.2014.

Позивач вважає протиправним рішення щодо коригування митної вартості товарів за шостим методом, та, відповідно, картку відмови у митному оформленні товару, оскільки вважає, що ним були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за першим методом, у зв'язку з чим вважає прийняті відповідачем рішення протиправними, просить їх скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до заперечень відповідач позов не визнає в повному обсязі, вважає дії Запорізької митниці правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом з'ясовано наступне.

Судом встановлено, що 09.02.2012 між ПАТ "Дніпроспецсталь" (покупець) і "INTERCOMMODITIES SA" (виробник - продавець) Парадизо-Лугано, Швейцарія, укладено контракт №13120156, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує оксид молібдену (товар), кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки якого визначаються у специфікаціях. Продавець продає товар на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010 (а.с.38). Також між ПАТ "Дніпроспецсталь" та "INTERCOMMODITIES SA" були укладені додаткові угоди від 03.08.2012, 20.11.2012, 14.12.2012, 04.12.2013 до контракту №13120156 від 09.02.2013 (а.с.44-47).

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару згідно зі специфікацією №397 від 14.10.2014 до вищевказаного договору, позивачем до митного органу 21.10.2013 подана вантажна митна декларація №112030000/2014/018768.

Відповідно до даної ВМД платежі з ввізного мита повинні становити - 93070,44 грн., що відображено в гр. 47 "Нарахування мита та митних платежів декларації".

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані: зовнішньоекономічний договір № 13120156 від 09.02.2012; додаток до договору № 1; специфікація № 397 від 14.10.2014; додаток б/н від 09.02.2012; додаткова угода б/н від 03.08.2012; додаткова угода б/н від 20.11.2012, додаткова угода б/н від 14.12.2012; додаткова угода б/н від 04.12.2013; додаткова угода б/н від 17.09.2014; рахунок - фактура (інвойс) № МО-14-038 від 14.10.2014; пакувальний лист від 14.10.2014; лист б/н від 22.10.2014; лист тендерної пропозиції ф. «AB Business Company B.V.» № 3519-3 від 03.09.2014; довідка про розрахунок транспортних витрат № 240/2014 від 21.10.2014; виписка з оборотно-сальдової відомості № 238/2014 від 21.10.2014; накладна СМR №141436-1 від 15.10.2014; витяг з Metals Week monthly averages (вересень 2014); витяг з сайту Metal Pages від 21.10.2014; інвойс на транспортування А від 21.10.2014; декларація країни відправлення MRN 14NL0005111EA6424 від 15.10.2014; сертифікат зважування та хіманалізу № 1086 від 27.08.2014 на лот № М00-41023; договір з третіми особами від 05.01.2012 № 01-2012-ІС/АВВ; додаткова угода до договору з третіми особами від 30.12.2013; реліз від 13.10.2014; специфікація до договору з третіми особами № 77 від 02.10.2014; розрахунок до договору з третіми особами № 0521/13.10.14 від 13.10.2014; експертний висновок ЗТПП про вартість № ОИ-613 від 21.10.2014; цінова експертиза ЗТПП № ОИ-607 від 21.10.2014; структура ціни продавця № 239/2014 від 21.10.2014; відповідь на питання митниці б/н від 22.10.2014.

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі ст.ст. 57, 58 МКУ, тобто - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю, та у зв'язку із наявними у них розбіжностями, відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме:

- каталоги, специфікації прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як зазначено митним органом при витребуванні додаткових документів, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно п. 2 статті 53 Митного кодексу України були наявні наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах:

- відомості, зазначені у надісланих висновках № ОИ-607 та № 613 від 21.10.2014 документально не підтверджені;

- документ, зазначений за кодом 9000 у гр.. 44 МД за № 238/2014 від 21.10.2014 не може вважатись випискою із оборотньо-сальдової відомості, тому що не містить необхідних реквізитів, передбачених для вказаного документу;

- з урахуванням поданих документів, в яких зазначені вартісні показники товару, відсутня практична можливість обрахунку суми загальної вартості товару «оксид молібдену», вказаній у копії МД країни відправлення № MRN14NL0005111EA6424, у якій відсутні будь-які вартісні показники.

22.10.2014 року позивач надав Запорізькій митниці свої заперечення і обгрунтування, зазначив перелік документів, що надаються, та текст обгрунтувань щодо неможливості подачі певних документів, що було відображено на зворотному боці ДМВ-1.

У відповіді на зауваження митного органу, 22.10.2014 на зворотному боці ДМВ-1 позивачем було зазначено, що "…експертні висновки самі по собі є підтверджувальним документом, більщ того, в кожному висновку є посилання на джерела інформації, на базі яких проводилась експертиза; виписка з оборотно сальдової відомості оформлена належним чином і жодних реквізитів вона не має містити; митна декларація оформлена належним чином, згідно вимог ЄС зазначення митної вартості не є обов'язковим. Більш того, митна декларація є додатковим документом і в контракті жодних вимог до форми та вмісту цього документу…".

Крім того декларантом зазначено про надання наступних документів та пояснень:

- у розумінні ч.3 ст.53 МКУ виписка з бухгалтерської документації має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки немає правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість;

- каталоги, прейскуранти та специфікації виробника товару не надавалися, оскільки динаміка цін дуже динамічна, і ціна формується в результаті торгів;

- на момент декларування надавались висновки про вартісні характеристик, підготовлені Запорізькою промисловою палатою.

22.10.2014 митним органом прийнято Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2014/000231/1.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи не містять всіх даних або містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути заснований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Декларантом не подано додаткові документи, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Прийнято рішення щодо неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів. Митну вартість товарів, що імпортуються, визначено із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у органу доходів і зборів інформації з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами положеннями генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Органом доходів і зборів прийнято рішення про визначення митної вартості товару за методом щодо подібних (аналогічних) товарів. Враховуючи вимоги Митного кодексу України використана наявна в органу доходів і зборів інформація щодо раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 20,1146 $/кг для товару). Органом доходів і зборів прийнято рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом (МД № 112030000/2014/017898 від 08.10.2014; № 112030000/2014/016873 від 22.09.2014).

22.10.2014 митним органом видано Картку відмови у митному оформленні товару № 112030000/2014/00287.

У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме подання нової ВМД згідно з рішенням про коригування заявленої митної вартості.

22.10.2014 позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2014/018815.

Платежі за ВМД №112030000/2014/018815 з ввізного мита становлять 104205,25 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду з їх оскарженням.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як встановлено з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів у п. 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" мотивоване тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи не містять усіх даних або містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Проте з цього приводу суд зазначає, що позивачем на запит митного органу щодо надання додаткових документів надано відповідь, в якій повідомлялось наступне: що "…експертні висновки самі по собі є підтверджувальним документом, більщ того, в кожному висновку є посилання на джерела інформації, на базі яких проводилась експертиза; виписка з оборотно сальдової відомості оформлена належним чином і жодних реквізитів вона не має містити; митна декларація оформлена належним чином, згідно вимог ЄС зазначення митної вартості не є обов'язковим. Більш того, митна декларація є додатковим документом і в контракті жодних вимог до форми та вмісту цього документу…".

Крім того декларантом зазначено про надання наступних документів та пояснень:

"…у розумінні ч.3 ст.53 МКУ виписка з бухгалтерської документації має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки немає правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість; каталоги, прейскуранти та специфікації виробника товару не надавалися, оскільки динаміка цін дуже динамічна, і ціна формується в результаті торгів; на момент декларування надавались висновки про вартісні характеристик, підготовлені Запорізькою промисловою палатою…".

Вказані документи наявні в матеріалах адміністративної справи.

У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що позивачем було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1).

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Таким чином, відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку об'єктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові пояснення причин їх ненадання.

Як вже зазначалось вище, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2014 декларантом ПАТ "Дніпроспецсталь" була надана відповідь на запит митного органу стосовно витребування додаткових документів, в якій надані пояснення з приводу запитуваних та наданих документів.

З урахуванням викладених обставин справи, суд приходить до висновку, що на вимогу митного органу та згідно Податкового кодексу України, щодо поставки "оксид молібдену" позивачем надані обґрунтовані пояснення з підстав не надання витребуваних документів, у зв'язку з чим вважає, що ПАТ "Дніпроспецсталь" на вимогу Запорізької митниці надані всі документи, можливість надання яких об'єктивно існувала у позивача на час витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 62, або обчислена відповідно до вимог статті 63 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Зважаючи на все вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятих рішень не встановлено наявність потреби витребування у позивача даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, при митному оформленні товару позивачем до митного органу надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим Рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом № 112030000/2014/000231/1 від 22.10.2014 та, відповідно, Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2014/00287 від 22.10.2014 - прийняті необґрунтовано, всупереч вимог діючого законодавства, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості за шостим методом № 112030000/2014/000231/1 від 22.10.2014.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України № 112030000/2014/00287 від 22.10.2014 за ВМД № 112030000/2014/008768.

Стягнути з державного бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна» () суму судового збору в розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака