Справа № 826/22215/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 вересня 2015 року м. Київ № 826/22215/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до третя особа про Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві Державна фіскальна служба України визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.06.2015 р. № 1775-17, визнання неправомірними дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.06.2015 р. № 1775-17, визнання неправомірними дій.

Ознайомившись з позовною заявою позивача, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно визначень, наведених в п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах; позивач в адміністративній справі - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень у зв'язку із винесенням останнім рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або не вчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання щодо прийняття до розгляду в порядку адміністративного судочинства позову суду слід визначитись, зокрема, з такими питаннями: які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, в чому саме вони полягають і якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень вони порушені; чи відносяться спірні правовідносини до публічно-правових; чи не підлягає порушені право, свобода чи інтереси фізичної або юридичної особи захисту в порядку іншого провадження.

Частиною четвертою ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, які саме вимоги може містити адміністративний позов. Це, зокрема, вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Зазначена норма кореспондується з п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, в якій зазначено, що у позовній заяві зміст позовних вимог викладається згідно з ч. 4 - 5 ст. 105 цього Кодексу. Позивач повинен формулювати вимоги саме так, як зазначено у ст. 105 КАС України.

Як вбачається з п. 2 прохальної частини позовних вимог, позивач просить вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про визнання неправомірними дій Державної фіскальної служби України з нарахування транспортного податку власникам об'єктів оподаткування, якщо такі об'єкти оподаткування викрадені, що підтверджується документами, виданими уповноваженими державними органами.

Зважаючи на викладене вище, суд зазначає, що позовна вимога не може містити положення щодо виходу суду за межі позовних вимог, оскільки прийняття рішення про вихід за межі позовних вимог приймається виключно судом під час вирішення справи по суті та не може бути заявлено як позовну вимогу. Також позовна вимога не може містити умову на майбутнє чи невстановлений факт.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити зміст п. 2 прохальної частини позовних вимог та чітко викласти її зміст.

Крім того, вказана позовна вимога заявлена до Державної фіскальної служби України, тоді як остання не зазначена позивачем в якості відповідача. Отже, позивачу необхідно уточнити сторону відповідача.

Враховуючи наведене вище, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги шляхом подання до суду уточнюючого позову, з урахуванням примірників останнього для відправлення відповідачу (ам) та третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення недоліків.

Керуючись статтями 106-108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху .

2. Встановити позивачу п'ятиденний термін для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук