Справа № 2а/2370/7939/2011
Суддя: О.Л. Грицаєнко
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Справа № 2а/2370/7939/2011

15.11.11

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грицаєнко О.Л.,

суддів: Паламара П.Г., Гриньковської Н.Ю.,

за участю представників: позивача не зявився, відповідача не зявився, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Адміністрації Президента України про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії.

В адміністративному позові позивач просить визнати незаконною бездіяльність Адміністрації Президента України відносно невжиття всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо розгляду звернення від 22.09.2011 р.; зобовязати відповідача здійснити належний, всебічний та обєктивний розгляд звернення від 22.09.2011 р. із зазначених у зверненні питань та забезпечити реалізацію охоронюваного інтересу. Позивач стверджує, що відповідач безпідставно повернув скаргу, адресовану Президенту України, чим порушив вимоги ст.ст. 19, 40 Конституції України та ст.ст. 1, 5 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач подав до суду заперечення на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих. Відповідач наголошував, що згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян»у зверненні має бути викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Оскільки звернення позивача не містило відомостей про конкретні дані щодо порушення прав чи інтересів скаржниці (що унеможливлювало прийняття обґрунтованого рішення за результатами опрацювання скарги), відповідач на підставі ч. 6 ст. 5 вказаного вище Закону повернув скаргу з наданням розяснень.

Позивач подав до суду клопотання від 08.11.2011 р. про розгляд справи у порядку скороченого провадження, яке суд залишає без задоволення, зважаючи на такі обставини. В разі розгляду справи в порядку скороченого провадження, розгляд справи згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України здійснюється одноособово, проте, суд прийшов до висновку про необхідність колегіального розгляду справи.

Позивач в судове засідання не зявився, проте, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте у запереченнях на позов виклав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 22 вересня 2011 року звернулася до Президента України ОСОБА_2 з скаргою, у якій, зокрема, зазначалося, що ігноруючи антикорупційну політику Президента України, відповідні служби приховують факти корупції в Уманському міськрайонному суді Черкаської області. У скарзі також повідомлено про затримання судді вказаного суду за вимагання хабара. У прохальній частині ОСОБА_1 просила повно, всебічно та обєктивно розглянути звернення, вжити вичерпні заходи реагування.

Згідно листа Адміністрації Президента України Управління з питань звернень громадян від 28.09.2011 р. № 22/112157-23, ОСОБА_1 повідомлено зміст статті 5 Закону України «Про звернення громадян»та повернуто скаргу, оскільки в ній не конкретизовані прохання чи вимоги, що унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення за результатами її опрацювання.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 28 ч. 1 статті 106 Конституції України Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

У відповідності до Указу Президента України від 25.02.2010 року №265/2010 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України»створено Адміністрацію Президента України.

Підпунктом 20 п. 4 Указу Президента України від 02.04.2010 року № 504/2010 «Про Положення про Адміністрацію Президента України»визначено, що Адміністрація відповідно до покладених на неї завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян (у тому числі політичних партій, професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем.

Тобто, розглядом звернень громадян до Президента України займається його Адміністрація. З огляду на функції, які віднесені до компетенції Адміністрації Президента України, цей орган є самостійним суб`єктом владних повноважень, дії та бездіяльність якого оскаржуються, з урахуванням правил Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зясував, що позивач звернувся до Президента України зі скаргою від 22.09.2011 року. Право позивача на звернення зі скаргою визначено ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»від 02.10.1996 р. № 393/96 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У частині 4 статті 3 вказаного Закону міститься визначення поняття «скарга». Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Стаття 5 Закону України «Про звернення громадян»містить перелік вимог до звернення, зокрема, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через 10 днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 7 цього Закону.

У скарзі позивача, адресованій Президенту України від 22.09.2011 р., зазначено про приховування відповідними службами фактів корупції, проте, не вказано, якими саме службами. Також у скарзі не зазначено, якими діями, рішеннями чи бездіяльністю органів державної влади, підприємств, установ чи організацій порушено права та законні інтереси ОСОБА_1, у чому саме полягали ці порушення та яким чином необхідно поновити порушені права.

Враховуючи, що скарга позивача не містила відомостей про конкретні порушення прав позивача, не містила чіткого викладення суті порушення та вимог щодо їх усунення, відповідач правомірно повернув скаргу на підставі ч. 6 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», з наданням відповідних розяснень.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, не доведені у судовому засіданні, відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Л. Грицаєнко