Справа № 2-а-133/10
Суддя: Логвіненко Т. Г.
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Марківський районний суд Луганської області
Справа № 2 «а»-133/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2010 року Суддя Марківського районного суду Луганської

області ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України -в Марківському районі Луганської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов'язання здійснення перерахунку і виплати надбавки до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2010 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганській області, посилаючись у своїх вимогах на те, що він згідно посвідчення № 107641 має правовий статус дитини війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 року має право на щомісячну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але в такому розмірі з 2006 року така допомога не виплачувалась. Позивач просить поновити пропущений строк для звернення до суду та зобовязати нарахувати на його користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006 року в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Позивач в судове засідання не зявився просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника, надавши суду письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову в звязку з тим, що порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Кабінетом Міністрів України у 2006 році не було розроблено. Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була призупинена, законодавчо не було врегульовано питання у цьому році стосовно фінансування виплати підвищення до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком дітям війни. Також мінімальний розмір пенсії, встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом. Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Крім цього, відповідач вважає пропущений строк звернення до адміністративного суду встановлений частиною 2 статті 99 Кодексу Адміністративного судочинства України. Факт належності позивача до категорії «Діти війни» відповідачем не заперечується.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, що підтверджується посвідченням № 107641 (а. с.5).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2198-ІУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, тобто було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед них положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, суд вважає, що з 09 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни, тому у цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіка 25, а у жінок-20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема ст.6 вказаного Закону після внесення змін передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Однак, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Стаття 152 Конституції України передбачає, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, поновили свою дію з 22 травня 2008 року.

Отже, з цієї дати, а саме з 22 травня 2008 року, особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Таким чином, суд вважає, що з 22 травня 2008 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни, тому у цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання провести підвищення пенсії з 01.01.2006 року, то вона не обґрунтована з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» були внесені зміни до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких пункт 17 статті 77, а саме «З метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинити на 2006 рік дію абзацу сьомого ст.5 та ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було виключено, статтю 110 викладено у такій редакції «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15), запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 ,-у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Кабінетом Верховної ОСОБА_2 України з питань бюджету».

У 2006 році Урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного суду №6-рп/2007 року від 09.07.2007 року щодо неконституційності ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким призупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на Закон України «Про державний бюджет України на 2006 рік» не поширюється, тому позов в частині перерахунку підвищення пенсії з 01.01.2006 року не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання провести підвищення пенсії з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року то вона є необгрунтованою з наступних підстав:

Відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Зважаючи на обставини справи, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки зазначена бездіяльність порушує права та інтереси позивача.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущений строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Тому бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області щодо невиплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року підвищення позивачу до пенсії за віком, як дитині війни, є незаконною.

Керуючись ст.ст.2,17,18,87,94,99,122,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов'язання здійснення перерахунку і виплати надбавки до пенсії, задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області з невиплати ОСОБА_2 підвищення доплати до пенсії за віком, як дитині війни, у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позову ОСОБА_2, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів.

Суддя