Справа № 2а-7626/10/2670
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7626/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Баранов Д.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"13" січня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Губської О.А.

суддів Ключкович В.Ю., Грибан І.О.

при секретарі Франчук О.П.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги представника Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва та представника Головного управління Державного казначейства України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про визнання недійсним рішення та протиправними дії щодо відмови в поверненні частки надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік у сумі 507 грн. 97 коп., стягнення штрафу за несвоєчасне та неповне повернення надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення та протиправними дії Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва щодо відмови в поверненні частки надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік у сумі 507 грн. 97 коп., стягнення штрафу за несвоєчасне та неповне повернення надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року позовні вимоги були задоволені частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Державного казначейства України в м. Києві в апеляційний скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат в сумі 2,55 грн. на користь позивача за рахунок Державного бюджету України та постановити стягнення судових витрат на користь позивача за рахунок місцевого бюджету.

Позивач до суду зявився, проти апеляційних скарг заперечував, надав свої письмові заперечення.

Представник Головного управління Державного казначейства України до суду зявився, апеляційну скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Відповідач представник Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2008р. між ОСОБА_2 (замовник) та Національним технічним університетом «Київський політехнічний інститут»(виконавець) укладено договір №69/2008ФЛ. Згідно п. 1 договору виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання та підготовку бакалавра студента ОСОБА_2 (дочка позивача).

Згідно п. 4.2 договору вартість навчання за один навчальний рік становить 12 000 грн. Замовник вносить плату готівкою посеместрово.

24.03.2009 р. ОСОБА_2 подана декларація до ДПІ у Святошинському районі м. Києва з метою отримання податкового кредиту в розмірі 534 грн. у зв'язку із понесеними у 2008 році витратами в сумі 6000 грн. на користь закладів освіти для компенсації вартості вищої форми навчання дочки ОСОБА_2 у Національним технічним університетом «Київський політехнічний інститут».

На підтвердження зазначених витрат позивачем подано довідку про доходи за 2008р., копію квитанції від 18.08.2008р. про оплату навчання за 1-й семестр 2008р.

Листом №2882/Т/17-ї22 від 12.05.2009 р. податковий орган повідомив позивача, що згідно поданої ним декларації про доходи за 2008р., копії довідки про доходи та копії ' квитанції про плату за навчання за результатами проведеного розрахунку податкового кредиту за навчання до повернення підлягає сума 26,03 грн. Зазначена сума податкового кредиту видана позивачу видатковим касовим ордером №8069 25.05.2005р.

01.06.2010р. позивачем було подано скаргу до податкового органу щодо невірного визначення суми податку з доходів фізичних осіб, в якій він просив повернути йому 507,96 грн., на яку отримав відповідь про те, що позивачем невірно застосовано норми при нарахуванні податкового кредиту.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково. Колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1.16 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податковий кредит - сума (вартість) витрат понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів протягом звітного року, на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 5.1.1 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»платник податку за наслідками звітного податкового року має право на податковий кредит. Податковий кредит - це сума (вартість) витрат, фактично понесених платником податку резидентом протягом звітного податкового року, в тому числі у зв'язку з оплатою вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення (чоловік, дружина, діти), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу.

Пунктом 1.20.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначено, що членами сім'ї фізичної особи є її дружина або чоловік, діти як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка (у тому числі усиновлені), батьки, баба або дід як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка, брати чи сестри як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка, онуки як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка, інші утриманці такої фізичної особи або її опікуни, визнані такими згідно із законом.

Відповідно до підпункту 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 вказаного вище Закону платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року такі витрати, фактично понесені ним протягом такого звітного року: суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Статтею 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід складається із суми загальних місячних доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати.

У свою чергу, згідно з пунктом 3.5 статті 3 Закону при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об'єкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Таким чином, при розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, платник податку має право на зменшення суми загального річного оподатковуваного доходу у вигляді заробітної плати на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пп. 20.4.2 ст. 20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, на користь платника податку сплачуються такі штрафи: якщо платник податку не отримує таку суму у строк, визначений цим Законом, при затримці від 91 календарного дня. наступного за останнім днем граничного строку її виплати, - у розмірі 100 відсотків від такої суми.

Колегія суддів погоджується із методикою розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік, яка була наведена позивачем у матеріалах справи.

Разом з тим, ДПІ у Святошинському районі м.Києва ні в суді першої інстанції, ні разом із апеляційною скаргою не було надано жодного розрахунку (методики розрахунку) податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік, що склала за даними відповідача 26,03 грн.

Відповідно до ч.2 ст..71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та обгрунтовано прийняв рішення про задоволення позовних вимог позивача в частині повернення частки надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік у сумі 507 грн. 97 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, декларацію про доходи позивач подав 24.03.2009р. Затримка відповідачем повернення суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування права на податковий кредит становить понад 91 календарний день. Отже, сума штрафу, яку відповідач повинен сплатити, становить 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування права на податковий кредит, а саме 507 грн. 97 коп.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправними дій та стягнення 507,97 грн. надмірно сплаченого податку та штрафу в розмірі 507,97 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач оскаржує лист ДПІ у Святошинському районі м. Києва №2882/1717-122 від 12.05.2009р., яким повідомлено позивача про нарахування йому 26,03 грн. податкового кредиту, в якому відсутні ознаки рішення суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в цій частині.

Що стосується апеляційної скарги Головного управління Державного казначейства України в м. Києві з приводу стягнення судових витрат в сумі 2,55 грн. на користь позивача не за рахунок Державного бюджету України, а за рахунок місцевого бюджету, то колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга теж задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва не є органом місцевого самоврядування, то стягнення судових витрат на користь позивача повинно здійснюватися за рахунок Державного бюджету України,

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у звязку з чим підстав для її скасування в цій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 201, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги представника Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва та представника Головного управління Державного казначейства України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про визнання недійсним рішення та протиправними дії щодо відмови в поверненні частки надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік у сумі 507 грн. 97 коп., стягнення штрафу за несвоєчасне та неповне повернення надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Губська О.А.

Суддя Ключкович В.Ю.

Суддя Грибан І.О.