Справа № 826/16140/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2015 року № 826/16140/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомМіністерства освіти і науки України
до Міністерства юстиції України
про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 22.07.2015 р. ВП № 47584092,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство освіти і науки України звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної виконавчої служби України, в якому просить:

1. визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. щодо винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. від 22.07.2015 р. - неправомірними;

2. скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. від 22.07.2015 р. у виконавчому провадженні № 47584092 про накладення на Міністерство освіти і науки України штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 1360,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем винесено оскаржувану постанову неправомірно, оскільки останній був повідомлений позивачем про неможливість виконання рішення суду, проте враховано не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у судовому засіданні 11.09.2015 р., за згодою сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП № 47584092, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/760/716/15 від 08.05.2015 р., виданого на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 р. про поновлення ОСОБА_2 на посаді ректора Національного університету харчових технологій.

18.05.2015 р. старшим виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47584092, копію якої листом № 20-2-17/42 від 20.05.2015 р. направлено Міністерству освіти і науки України, як боржнику, для виконання та отриману останнім 29.05.2015 № 15717/0/2-15.

Листом № 1/12-3973 від 03.06.2015 р. державному виконавцю надано відповідь про неможливість виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 р. Зі змісту вказаного листа вбачається, що позивач позбавлений можливості виконати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 р. про поновлення ОСОБА_2 на посаді ректора Національного університету харчових технологій, у зв'язку із тим, що посада ректора вказаного університету не є вакантною. На даний час, ректором Національного університету харчових технологій є Українець А.І., який обраний відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту».

З урахуванням наведеного, позивач просив зупинити провадження виконавче провадження до прийняття рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ за результатами розгляду клопотання про зупинення виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 р.

Натомість лист Міністерства освіти і науки України від 03.06.2015 р. відповідачем розглянутий не був, а 14.07.2015 р. позивачем був отриманий акт № 246 від 03.07.2015 р. (вх. 9/2-445) про повернення документів з причин «відсутність вказаного додатку».

Як зазначає позивач, лист Міністерства освіти і науки України отримано відповідачем 08.06.2015 р., що підтверджується витягом із відстеження пересилання поштових відправлень пошти. Однак, акт про повернення документів складено після спливу місячного строку - 03.07.2015 р., що вчинено в порушення вимог чинного законодавства.

10.06.2015 р. на адресу Міністерства надійшла вимога державного виконавця від 09.06.2015 р. за № 20-2-42/17 (вх. № 16925/0/2-15) про виконання Міністерством освіти і науки України у 3-денний строк з моменту її отримання зазначених у ній вимог, а також з вимогою надати пояснення відповідальних осіб про причини та умови невиконання судового рішення.

Листом № 1/11-8206 від 15.06.2015 р. позивачем було надано відповідь щодо причин неможливості виконання вказаного судового рішення, а також потворно просило зупинити виконавче провадження № 47584092 та звернутися до суду із заявою про роз'яснення судового рішення, у зв'язку із неможливістю його виконання, оскільки в останньому не визначено порядок його виконання, а законодавчо встановлений порядок відсутній.

Зважаючи на наведене вище, позивач зазначає, що його вимоги відповідачем розглянуто не було, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. від 03.07.2015 р. у виконавчому провадженні ВП № 47584092 на Міністерство освіти і науки України накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 680,00 грн.

У зв'язку з повторним невиконанням рішення суду відповідачем винесено постанову від 22.07.2015 р. про накладення на Міністерство освіти і науки України штрафу у розмірі 1360,00 грн., як є предметом оскарження у справі. Зазначена постанова отримана позивачем 27.07.2015 р. (вх. 22688/0/2-15).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону N 606-XIV передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно зі ст. 11 названого Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 30 даного Закону негайному виконанню підлягають рішення про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника.

Положеннями ч. 1 ст. 27 Закону N 606-XIV визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, після спливу строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду державний виконавець невідкладно розпочинає вчиняти дії щодо примусового виконання.

Відповідно до ст. 75 Закону N 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення (частина перша статті 75).

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (абзац 1 частини другої статті 75).

Згідно зі ст. 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, штраф у подвійному розмірі накладається на боржника у разі повторного невиконання без поважних причин рішення у встановлений державним виконавцем новий строк.

Отже, суд приходить до висновку, що у зв'язку зі спливом строку, передбаченого для добровільного виконання рішення суду та відсутністю у державного виконавця на момент винесення постанови про накладення штрафу інформації про вчинення позивачем дій, спрямованих на його виконання згідно з виконавчим документом, державний виконавець діяв правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З наведеного вбачається, що відповідач не виконав рішення Солом'янського районного суду м. Києва про поновлення ОСОБА_2 на посаді ректора Національного університету харчових технологій в строк для добровільного виконання, установлений державним виконавцем в постанові від 18.05.2015 р. та вимозі від 09.06.2015 р № 20-2-42/17.

03.07.2015 р. відповідачем вже було накладено штраф на позивача у розмірі 680,00 грн. Доказів оскарження зазначеної постанови позивачем не надано, а тому винесення відповідачем постанови від 22.07.2015 р. про накладення штрафу у подвійному розмірі є цілком обґрунтованим.

31.07.2015 р. старший державний виконавець Кошкер А.І. звернувся до Солом'янського РВ УМВС України з поданням ВП № 47584092 про вчинення злочину та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

03.08.2015 р. відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 47584092.

Разом з тим, позивач, сумлінно користуючись усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, мав право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, в порядку встановленому ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зважаючи на викладене відповідач цілком правомірно виніс спірне рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, крім іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України і тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко