Справа № 817/769/13-а
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2013-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

817/769/13-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/769/13-а

28 березня 2013 року

16год. 17хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ціпан О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув;

відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державна податкова інспекція у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби

до

Комунальне теплопостачаюче підприємство "Комуненергія" Рівненської міської ради

про розірвання договору реструктуризації податкового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач – Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби звернулася до Комунального підприємства «Комуненергія» Рівненської міської ради (далі – КП «Комуненергія») з позовом про дострокове розірвання адміністративного договору реструктуризації податкового зобов’язання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ДПІ у м. Рівному та КП «Комуненергія») заключили адміністративний договір від 20.11.2006 року № 183 про реструктуризацію податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 3353204,00 грн. Відповідачем накопичено новий податковий борг з податку на прибуток у сумі 7539368,61 грн., а відтак не виконуються умови зазначеного договору №5 від 30.03.2006. Згідно п.2.2 угоди це є підставою для звернення податкового органу до суду щодо дострокового розірвання договору від 20.11.2006 року № 183.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити повністю та розірвати зазначений договір реструктуризації податкового зобов’язання.

Представник відповідача у судові засідання 14 березня 2013 року та 28 березня 2013 року двічі не прибув, про дати, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, свого ставлення до позовних вимог не висловив.

За наведених обставин суд розглянув справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст.41 КАС України, судовий процес технічними засобами не фіксується.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

П. 14 ст. 3 КАС України визначено, що адміністративний договір – дво - або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Із наведеного визначення вбачається, що необхідними ознаками адміністративного договору є суб'єктність договірних відносин, тобто однією із сторін угоди повинен виступати суб'єкт владних повноважень, та предметність договору, тобто права та обов'язки учасників договору випливають з управлінських функцій суб'єкта владних повноважень.

Спірний договір №183 від 20.11.2006 про реструктуризацію податкового зобов’язання, укладений між ДПІ у м. Рівному та КП «Комуненергія», є адміністративним договором, оскільки його метою є реалізація функцій держави в особі податкового органу, який наділений владними управлінськими повноваженнями щодо контролю за відстроченням, розстроченням та реструктуризацією грошових зобов'язань та/або податкового боргу, а також списанням безнадійного податкового боргу (п.п.19-1.1.18 п.19-1.1 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.4,5 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, та зокрема: 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

З огляду на наведені норми, спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Судом на підставі письмових доказів встановлено, що між ДПІ у м. Рівному та КП «Комуненергія») на підставі рішення заступника начальника ДПІ у м. Рівному від 20.11.2006 року № 141 укладено адміністративний договір від 20.11.2006 року № 183 про реструктуризацію податкового зобов’язання (без пені та штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у сумі 3353204,00 грн. терміном на 10 років з дня укладення договору, тобто 20.11.2006 року по 21.10.2016 року з відстрочкою погашення податкового зобов’язання терміном на 2 роки з 20.11.2006 року по 20.11.2008 року.

У пункті 2.2 розділу 2 договору зазначено, що при несвоєчасній сплаті чергових часток реструктуризованої суми податкового зобов’язання або накопичення нового податкового боргу орган державної податкової служби має право звернутись до суду з позовом про дострокове розірвання договору про реструктуризацію податкового зобов’язання.

Згідно довідки ДПІ у м.Рівному від 23.01.13 року, картки платника КП «Комуненергія» з податку на прибуток, декларацій позивача з податку на прибуток відповідач накопичив новий податковий борг на суму 7539368,61 грн.

Ця обставина згідно п.2.2 адміністративного договору від 20.11.2006 року № 183 про реструктуризацію податкового зобов’язання є підставою для звернення позивача до суду з позовом про дострокове розірвання цього договору.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України, Законом України N2711-IV від 23.06.2005 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Відповідно до п.10.1 ст.10 Закону України N2711-IV від 23.06.2005 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (в редакції чинній на час укладення договору) передбачено, що державним, комунальним підприємствам, а також господарським товариствам, у статутних фондах яких частка держави становить більше ніж 50 відсотків, які відносяться до підприємств паливно-енергетичного комплексу та внесені до Реєстру, дозволяється без отримання додаткових погоджень з державними органами, уповноваженими управляти зазначеними підприємствами, за взаємною згодою, провести реструктуризацію кредиторської та/або дебіторської заборгованостей терміном до десяти років з дати укладення відповідних договорів про реструктуризацію заборгованості з відстрочкою погашення заборгованості до двох років дії таких договорів та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками.

Згідно п.10.2 ст.10 Закону N2711-IV від 23.06.2005 реструктуризація основного податкового боргу, в тому числі боргу, який виник у зв'язку із застосуванням механізмів погашення заборгованості, визначених цим Законом (без пені та штрафних санкцій):

10.2.1. Підприємства паливно-енергетичного комплексу, які внесені до Реєстру та мають у складі заборгованості основний податковий борг (без пені та штрафних санкцій), що залишився непогашеним після застосування механізму взаєморозрахунків, передбаченого цим Законом, мають право на реструктуризацію основного податкового боргу шляхом розстрочення терміном на десять років з дати укладення відповідних договорів про реструктуризацію (розстрочення) заборгованості - основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), з відстрочкою погашення на перші два роки дії таких договорів та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками.

10.3. Органи державної податкової служби за зверненням учасників розрахунків - платників податків укладають договори про реструктуризацію основного податкового боргу, в тому числі боргу, який виник у зв'язку із застосуванням механізмів погашення заборгованості (без пені та штрафних санкцій), на умовах, визначених цим Законом.

Договір про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) повинен укладатися з урахуванням таких умов:

- договір про реструктуризацію заборгованості може бути скасований в судовому порядку за позовом кредитора в разі, якщо боржник ухиляється від виконання умов договору щодо здійснення поточних розрахунків за договором реструктуризації основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) або щодо повної сплати платником податків поточних нарахованих сум податків та зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів;

- скасування договору про реструктуризацію заборгованості є підставою для нарахування пені, штрафних та фінансових санкцій відповідно до законодавства на несплачену суму заборгованості.

В силу п.10.3 ст.10 Закону України N2711-IV від 23.06.2005 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» однією з умов скасування в судовому порядку договору про реструктуризацію заборгованості є ухилення боржника від виконання умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ст.598 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що виконання договору здійснюється з порушенням умов, визначених його змістом, а саме: відповідачем у порушення вимог п.2.2 договору накопичено новий податковий борг з податку на прибуток у сумі 7539368,61 грн.

Статтею 651 ЦК України визначені підстави для зміни або розірвання договору, а саме: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач своїми діями щодо накопичення нової податкової заборгованості істотно порушив умови договору, передбачені п.2.2, а відтак у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог та дострокового розірвання адміністративного договору від 20.11.2006 року № 183 про реструктуризацію податкового зобов’язання.

При прийнятті рішення суд також враховує наступне.

Функції та правові основи діяльності органів державної податкової служби визначаються Податковим кодексом України.

Статтею 19-1 Податкового кодексу України визначені функції органів державної податкової служби.

19-1.1 Органи державної податкової служби виконують такі функції:

19-1.1.18 здійснюють контроль за відстроченням, розстроченням та реструктуризацією грошових зобов'язань та/або податкового боргу, а також списанням безнадійного податкового боргу.

Права органів державної податкової служби передбачені ст.20 Податкового кодексу України, зокрема щодо звернення до суду:

20.1.12 у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання;

20.1.15 звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків);

20.1.16 звертатися до суду, у разі якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом;

20.1.17 звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу;

20.1.18 звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини;

20.1.19 звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на органи державної податкової служби, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків;

20.1.28 застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.41.5 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Отже, нормами Податкового кодексу України податкові органи не наділені правом на звернення до суду з позовами про дострокове розірвання договорів реструктуризації. Однак, разом з цим таке право наявне у податкових органів згідно ст.10 Закону України N2711-IV від 23.06.2005 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Наявність у особи, в тому числі і у суб'єкта владних повноважень, наданого законом права на звернення до суду з певною вимогою з огляду на приписи ст.124 Конституції України зумовлює виникнення у суду повноваження на вирішення такої вимоги по суті. За таких обставин, слід дійти висновку, що органи державної податкової служби України повноважні на власний розсуд обирати напрямок реалізації владних управлінських функцій у правовідносинах щодо погашення заборгованості платників податків.

Крім того, необхідно зазначити, що позивач з метою розірвання зазначеної угоди звертався до Господарського суду Рівненської області, ухвалою якого від 25.12.2012 року (набрала законної сили згідно постанови Апеляційного господарського суду Рівненської області від 12.02.2013 року) провадження у справі № 5019/1674/12 було припинене, оскільки цей спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За наведених підстав суд визнає, що орган державної податкової служби має надане законом право на звернення до суду з позовами про розірвання (припинення) договорів про реструктуризацію податкового зобов’язання та зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку суду, позивач як суб'єкт владних повноважень надав достатньо беззаперечних доказів щодо обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а відтак позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судовий збір не стягується, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір про реструктуризацію податкового зобов'язання від 20.11.2006 року, укладений між Комунальним теплопостачаючим підприємством "Комуненергія" Рівненської міської ради та Державною податковою інспекцією у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.