Справа № 826/7487/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7487/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної авіаційної служби України, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про визнання протиправною бездіяльності , зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної авіаційної служби України, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року позов задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність Державної авіаційної служби України стосовно розгляду заяви ОСОБА_2 від 02.02.2015 року в частині питань п. 2 цієї заяви про надання належним чином завіреної довідки щодо інформації, що стосується Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України».

Зобов'язано Державну авіаційну службу України надати відповідь на заяву ОСОБА_2 від 02.02.2015 року в частині питань п. 2 цієї заяви щодо надання належним чином завіреної довідки щодо інформації, що стосується Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав вірну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач ОСОБА_2 звернувся на адресу Державної авіаційної служби з інформаційним запитом від 17.11.2014 року, в якому просив повідомити, чи були погоджені з відповідачем «Правила повітряних перевезень пасажирів та багажу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», що введені в дію з 01.05.2014 року та направлено для погодження.

При цьому у разі, якщо таке погодження з відповідачем було здійснено, позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив повідомити дату, номер та реквізити відповідного розпорядчого та/або реєстраційного документу, яким затверджено таке погодження, а також, за можливості, надіслати копію цього документу.

Листом від 20.11.2014 року №1.28-12597 відповідач повідомив позивача, що проект Правил був отриманий Державіаслужбою, опрацьований та направлений до авіакомпанії для усунення зауважень, однак на повторне погодження Правила не надходили.

Водночас позивач вдруге звернувся до відповідача з інформаційним запитом від 01.12.2014 року №141201-ММА, в якому, посилаючись на ч. 1 ст. 20 Закону України «Про публічну інформацію», просив повідомити наступне:

- чи міститься серед зазначених зауважень Державіаслужби України щодо проекту Правил перевізника зауваження стосовно п. 13.8.3 Правил;

- чи відповідає абз. 2 п. 13.8.3 Правил перевізника вимогам Повітряного кодексу України та Правилам повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Мінінфраструктури України від 30.11.2012 року №735;

- чи містились умови аналогічного характеру в попередній редакції Правил перевізника, а також в який саме період діяла попередня редакція Правил;

- чи мав право перевізник увести в дію Правила з 01.05.2014 року без погодження з Державіаслужбою України.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, листом від 05.12.2014 року №1.28-13504 Державіаслужба України ОСОБА_2 надано розгорнуту відповідь по кожному із пунктів його запиту від 01.12.2014 року.

Разом з тим, 12.12.2014 року позивачем на адресу Державіаслужби скеровано скаргу на порушення авіаперевізником вимог законодавства при введенні в дію ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» з 01.05.2014 р. в новій редакції Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу.

Відповідь на згадану скаргу Державіаслужбою України надано листом від 14.01.2015 р. №1.29-246, при цьому повідомлено, що Правила повітряних перевезень пасажирів та багажу ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» з Державіаслужбою не погоджено.

У справі наявна копія заяви позивача від 02.02.2015 року про надання довідки та про повторний розгляд скарги, яку згідно наявного у справі поштового чеку надіслано відповідачу 02.02.2015 року. Однак, відповіді на зазначену заяву позивачем отримано не було, доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

У зв'язку з відсутністю відповіді на заяву від 02.02.2015 року, а також надання, на думку позивача, неповної відповіді на його скаргу від 12.12.2015 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011року №2939-VI (далі - Закон №2939) встановлено, що публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону визначено гарантії доступу до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2939 запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Водночас запит на інформації за формою і змістом повинен відповідати ч. 5 ст. 19 Закону №2939.

Відповідно до ст. 20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (ч. 2).

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4).

Разом з тим згідно з положеннями ст. 3 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96) під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно до ст. 20 Закону №393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону №393/96 визначено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено ст. 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на скаргу позивача від 12.12.2014 року про порушення авіаперевізником вимог законодавства при введенні в дію ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» з 01.05.2014 року в новій редакції Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу Державіаслужбою України надано листом від 14.01.2015 року №1.29-246.

У даній відповіді розгляд поставлених заявником питань відповідачем здійснено згідно вимог ст. 19 Закону №393/96 об'єктивно та всебічно.

Що ж до заяви позивача від 02.02.2015 року про надання довідки та про повторний розгляд скарги від 12.12.2014 року, то, вірними в даному випадку є посилання відповідача на положення ст. 8 Закону №393/96, ч. 2 якої передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Разом з тим, зі змісту заяви позивача від 02.02.2015 року вбачається, що крім повторного розгляду скарги від 12.12.2014 року, позивач просить також надати належно завірену довідку, в якій зазначити запитувану позивачем інформацію щодо Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» в редакціях від 01.06.2012 року та від 01.05.2014 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповіді на звернення ОСОБА_2 від 02.02.2015 року в цій частині відповідачем не надано.

Доказів протилежного представником відповідача не надано.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та визнання протиправною бездіяльності Державіаслужби України щодо розгляду заяви позивача від 02.02.2015 року в частині питань п. 2 цієї заяви щодо надання належним чином завіреної довідки щодо інформації, що стосується Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» та зобов'язання відповідача надати відповідь на заяву позивача від 02.02.2015 року в цій частині.

Доводи апелянта стосовно необхідності повного задоволення позовних вимог з посиланням на обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно часткового задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної авіаційної служби України , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про визнання протиправною бездіяльності , зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 22.09.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.