Справа № 10/1413а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 10/1413а Головуючий у 1-й інстанції: Шумко В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Губської О.А.

суддів Борисюк Л.П., Грибан І.О.

при секретарі Франчук О.П.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Оіл» на постанову Господарського суду Черкаської області від 09 грудня 2010 року у справі за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Оіл», про стягнення 20 693,43 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по страховим внескам в розмірі 20 693,43 грн.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 09 грудня 2010 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В судове засідання з'явився представник позивача, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки розмір заявлених до стягнення внесків позивачем визначений відповідно до вимог чинного законодавства, а роботодавець несе відповідальність за несплату чи несвоєчасну сплату страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він є передчасним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з 2002 року не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності до ФСС з ТВП та не надає до неї обов'язкові звіти, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Фонд не є тим орган, до компетенції якого віднесено керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням з тимчасової втрати працездатності. Крім того, 01.04.2004 р. між Черкаською організацією «Солідарні профспілки Черкащини»та ТОВ «Черкаси-Оіл»укладено договір, за яким Черкаська організація «Солідарні профспілки Черкащини»взяла ТОВ «Черкаси-Оіл»на облік як платника страхових внесків.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що в цій час доводи відповідача є юридично безпідставними, оскільки вони спростовуються положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та Інструкції про порядок надходження, обліку витрачання коштів Фонду, затвердженої Постановою правління Фонду соціально страхування з тимчасової втрати працездатності №16 від 26.06.2001 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням»Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» визначено, що робочими органами виконавчої дирекції Фонду та його відділень є виконавчі дирекції відділень в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, які підзвітні правлінням відділень та виконавчій дирекції Фонду та здійснюють свою діяльність від імені Фонду в межах і в поряд передбачених статутом Фонду та положенням про виконавчі дирекції відділень Фонду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням»до повноважень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності віднесено здійснення контролю за правильним нарахуванням, своєчасною сплатою страхових внесків, а також забезпечення цільового використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

З цією метою п. 6 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням»страховику надано право накладати фінансової санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства.

У свою чергу, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням»передбачено, що платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є страхувальники застраховані особи. Юридичні особи, які використовують найману працю, набуваю статусу страхувальника з дня взяття їх на облік у робочому органі відділення Фонду (ч. 4 цієї ж статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням»на страхувальників-роботодавців покладене обов'язок сплачувати до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону. Якщо страхувальники несвоєчасно чи не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені статтею 30 цього Закону.

В сою чергу, ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням»передбачає, що страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів.

Враховуючи вищевикладені норми колегія суддів приходить до висновку про обов'язок відповідача сплачувати позивачу страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими похованням. Разом з тим, наявність такого обов'язку не свідчить про можливість стягнення позивачем страхових внесків без дотримання законодавчо встановленої процедури для їх донарахування та сплати.

Порядок надходження, обліку та витрачання страхових коштів Фонду, складання та виконання бюджету, здійснення платежів, ведення бухгалтерського обліку і звітності щодо коштів Фонду визначається правлінням Фонду відповідно до законодавства

З метою реалізації положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування»правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було затверджено вищезгадану Інструкцію про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001 р. № 16.

Відповідно до п. 5 Інструкції передбачено аналогічну з Законом правову норму про відповідальність страхувальника роботодавця за несвоєчасну сплату та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів.

У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником, у тому числі фізичною особою, яка не має статусу підприємця та використовує найману працю, або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню та/або відображає суми цих фінансових санкцій в звіті за формою Ф4 - ФСС з ТВП.

Не сплачені в строк страхові платежі стягуються в доход Фонду зі страхувальника, згідно з Порядком надіслання органам державної податкової служби подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків та інформації про скасування або зміну суми нарахованого податкового зобов'язання за рішенням суду (господарського суду) від інших контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2001 р. №1387

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що у разі виявлення порушень при нарахуванні і сплаті роботодавцем страхових внесків, контролюючим органом мають бути донараховані страхові внески, які вважаються недоїмкою і стягуються з нарахуванням пені та накладанням штрафу (фінансових санкцій), у зв'язку з чим приймається відповідне рішення.

За наведених обставин, встановлене порушення не може бути підставою для стягнення з відповідача сум недоїмки, оскільки такому стягненню має передувати донарахування контролюючим органом певних сум та прийняття відповідного рішення.

Хоча в матеріалах справи і міститься розрахунок боргу, але його не можна вважати точним та правильним, оскільки відсутні належним чином підтверджені дані, на підставі яких робився даний розрахунок. Крім того, копія листа Черкаського районного центру зайнятості від 27.12.2007 р., на який посилається позивач, не завірений належним чином та містить набір цифрових показників, які не можна ідентифікувати.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини та доводи апелянта в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем порушено процедуру стягнення з відповідача заборгованості по сплаті страхових внесків до Фонду, а тому позовні вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим постанову Господарського суду Черкаської області слід скасувати.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обгрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Господарського суду Черкаської області скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Оіл»на постанову Господарського суду Черкаської області від 09 грудня 2010 року у справі за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Оіл», про стягнення 20 693,43 грн задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Черкаської області скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Губська О.А.

Суддя Борисюк Л.П.

Суддя Грибан І.О.