Справа № 804/12900/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 р. справа № 804/12900/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Разумовій І.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Алмет» до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2014 р., -

в с т а н о в и в :

21 серпня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Алмет» (далі ТОВ НВП «Алмет») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі Дніпродзержинська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області) № НОМЕР_1 від 29.07.2014 р. на суму 1 910 725 грн., з яких 1 273 816 грн. основне зобовязання, 636 909 грн. штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем на підставі необґрунтованих висновків, викладених у акті № 2742/98/04-03-02-03/31197615 від 20.06.2014 р. позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «Алмет» з питань дотримання вимог податкового законодавства по ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Тойтрейд» за період вересень, жовтень 2013 р., та відображення в господарських операціях або подальшої їх реалізації. Зокрема, позивач не погоджується з висновками податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій з поставки ТОВ «Тойтрейд» на адресу ТОВ НВП «Алмет» товару у періоді, що підлягав перевірці, посилаючись на те, що вказані операції підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а саме: договором, видатковими, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами здачі-прийняття робіт. Крім того, товари, отримані від ТОВ «Тойтрейд», в подальшому були використані ТОВ НВП «Алмет» у власній господарській діяльності шляхом їх реалізації на адресу ПАТ «МК «Азовсталь», ПАТ «ММК імені Ілліча». Водночас, висновки відповідача, викладені у акті перевірки від 20.06.2014 р., обґрунтовуються посиланням на матеріали перевірки ТОВ «Тойтрейд», проведеної ДПІ у м. Суми ГУ Міндоходів у Сумській області, якою не підтверджено фінансово-господарські операції, визнано безпідставним формування витрат, податкового зобовязання та податкового кредиту ТОВ «Тойтрейд» за період з 28.03.2013 р. по 28.02.2014 р. Не погоджуючись з такими висновками, позивач посилається на те, що дії ДПІ у м. Суми щодо формування вказаних висновків, а також дії, вчинені податковим органом на підставі вказаних висновків, визнані протиправними в судовому порядку, про що Сумським окружним адміністративним судом винесено постанову від 12.06.2014 р. по справі № 818/1265/14, яка набрала законної сили. Окрім цього, позивач зазначив, що з огляду на практику Вищого адміністративного суду України, він не має нести відповідальність за невиконання своїм контрагентом зобовязань щодо сплати ПДВ до бюджету, оскільки це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для такого контрагента. З огляду на вказані обставини, а також враховуючи відсутність у акті перевірки від 20.06.2014 р. системного викладення порушень норм чинного законодавства України ТОВ НВП «Алмет», останнє вважає висновки, викладені у вказаному акті, необґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене на підставі вказаних висновків, - протиправним та таким, що підлягає скасуванню (т. 1 а.с. 3-12).

В судовому засіданні 07.07.2015 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, надавши 30.10.2014 р. через канцелярію суду письмові заперечення, у яких зазначив, що перевіркою ТОВ НВП «Алмет» не підтверджено факт поставки товарів від ТОВ «Тойтрейд» на адресу позивача. Відповідно, документальне оформлення вказаних операцій не свідчить про реальне настання правових наслідків. Враховуючи зазначене, податковий орган вважає, що дані, наведені ТОВ НВП «Алмет» у податкових деклараціях за вересень, жовтень 2013 року, не підтверджені належним чином складеними первинними документами, та не можуть бути враховані підприємством при формуванні податкового кредиту у відповідних періодах. Отже, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2014 р., винесене Дніпродзержинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі висновків, викладених у акті перевірки від 20.06.2014 р., є правомірним та скасуванню не підлягає (т. 2 а.с. 167-169).

В судове засідання 07.07.2015 р. відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання (т. 3 а.с. 69), свого уповноваженого представника не направив, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи завершено без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Алмет» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області 04.12.2000 р., та перебуває на обліку в Дніпродзержинській ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (т. 3 а.с. 73).

Згідно свідоцтва № .12.2000 р., позивач є платником ПДВ (т. 1 а.с. 14).

Також, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ НВП «Алмет» має ліцензію (серії АВ № 611201) на здійснення діяльності з заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових металів (т. 1 а.с. 18).

У період з 17.06.2014 р. по 20.06.2014 р. службовими особами Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ НВП «Алмет» з питань дотримання вимог податкового законодавства по ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Тойтрейд» за період вересень, жовтень 2013 р., та відображення в господарських операціях або подальшої їх реалізації, за результатами якої складено акт № 2742/98/04-03-02-03/31197615 від 20.06.2014 р. (т. 1 а.с. 29-39).

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ НВП «Алмет» п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.56, п.п. 14.1.191, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено ПДВ за вересень, жовтень 2013 року на загальну суму 1 273 815 грн. 35 коп.:, у т.ч. по періодах:

- за вересень 2013 року на 452 032 грн. 83 коп.;

- за жовтень 2013 року на 821 782 грн. 52 коп.

Вказані висновки обґрунтовані посиланням податкового органу на те, що операції з придбання ТОВ НВП «Алмет» у ТОВ «Тойтрейд» товарів, а також операції з їх перевезення не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків, внаслідок чого ТОВ НВП «Алмет» не має права на формування податкового кредиту з ПДВ по операціях з вказаним контрагентом у зазначеному періоді.

Не погодившись з такими висновками, ТОВ НВП «Алмет» 21.07.2014 р. звернулось до Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області із письмовими запереченнями на акт перевірки № 2742/98/04-03-02-03/31197615 від 20.06.2014 р. (т. 1 а.с. 40-42), за результатами розгляду яких висновки акту перевірки були залишені без змін, про що платника податків повідомлено листом № 17218/10/04-03-22-03 від 28.07.2014 р. (т. 1 а.с. 43-44).

Враховуючи висновки акту перевірки № 2742/98/04-03-02-03/31197615 від 20.06.2014 р., Дніпродзержинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2014 р. про донарахування ТОВ НВП «Алмет» податкових зобовязань з ПДВ на загальну суму 1 910 725 грн., у тому числі: 1 273 816 грн. за основним платежем, 636 909 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 26).

Не погодившись з рішенням податкового органу, відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України, ТОВ НВП «Алмет» оскаржило його в судовому порядку, звернувшись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Спір, що передано на розгляд суду в межах справи, що розглядається, полягає у встановленні наявності або відсутності у позивача права на формування податкового кредиту з ПДВ у вересні та жовтні 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Тойтрейд», які податковий орган не вважає реальними.

Розглядаючи питання щодо підтвердження факту здійснення субєктом господарювання господарської операції, Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 дійшов висновку, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ. Так, підтвердженням факту здійснення субєктами господарювання господарських операцій є:

- встановлення факту руху активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, при підтвердженні факту руху активів мають бути досліджені усі первинні документи у їх сукупності. Зокрема, відсутність ліцензії чи іншого дозвільного документа не є безумовним доказом неправомірності вчиненої господарської операції.

- встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції;

- встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, необхідною умовою для встановлення податковим органом відсутності факту здійснення господарської операції є обєктивне дослідження усіх первинних документів в їх сукупності, що були складені платником податків при документальному оформленні такої господарської операції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2013 р. між ТОВ «Тойтрейд» (Постачальник) та ТОВ НВП «Алмет» (Покупець) було укладено договір поставки № 01/08/13-1, згідно п. 1 якого Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію смугу алюмінієву, прокат алюмінієвий, профіль алюмінієвий, кількість та розгорнута номенклатура якої визначаються сторонами в видатково-прибутковій накладній (т. 1 а.с. 45-46).

На виконання вказаного договору, ТОВ «Тойтрейд» на адресу ТОВ НВП «Алмет» були виписані податкові накладні на загальну суму 7 558 652 грн. 10 коп., у тому числі ПДВ 1 259 775 грн. 30 коп., а також видаткові накладні на вказану суму (т. 1 а.с. 49-95, 103-149, 164-247, т. 2 а.с. 18-101).

Згідно п. 1 додаткової угоди № 1 від 01.08.2013 р. до договору № 01/08/13-1 від 01.08.2013 р., приймання продукції по якості здійснюється на підприємстві Покупця власною сертифікованою лабораторією на відсотковий вміст алюмінію та його домішок (т. 2 а.с. 162).

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ НВП «Алмет» має лабораторію, яку атестовано на право проведення вимірювань хімічного складу металів та сплавів, а також їх брухту та відходів згідно з галуззю атестації (т. 2 а.с. 194).

Також, відповідно п.п. 2, 3 додаткової угоди № 1 від 01.08.2013 р. до договору № 01/08/13-1 від 01.08.2013 р., поставка продукції здійснюється Постачальником своїм транспортом або із залученням сторонніх перевізників на склад Покупця (м. Дніпродзержинськ, вул. Горобця, 196, корп. 3) та за його рахунок. Транспортні послуги з перевезення продукції сплачуються Покупцем Постачальнику окремо від продукції, оплата здійснюється на розрахунковий рахунок Постачальника згідно актів здачі-приймання послуг в строк, визначений у п. 4.4. договору (т. 2 а.с. 162).

Факт перевезення продукції (профілю алюмінієвого) підтверджено податковими накладними на загальну суму 63 000 грн., у тому числі ПДВ 10 500 грн. (т. 1 а.с. 96- 102, 248-250, т. 2 а.с. 1-17), актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) на зазначену суму (т. 1 а.с. 150-157, т. 2 а.с. 102-122), а також товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 157-163, т. 2 а.с. 123-143).

Крім того, позивачем надано докази оприбуткування товару, придбаного у ТОВ «Тойтрейд», а саме: журнал обліку вхідного контролю сировини ТОВ НВП «Алмет» та книгу обліку надходження сировини на склад (т. 2 а.с. 197-209).

Пунктом 4 договору № 01/08/13-1 від 01.08.2013 р. передбачено, що загальна сума договору визначається як сумарна вартість продукції, зазначена у всіх видатково-прибуткових накладних. Ціна продукції остаточно узгоджується та вказується сторонами у видатково-прибутковій накладній на поставку продукції. Зміна остаточно узгодженої сторонами ціни після передачі продукції Покупцю не допускається. Оплата поставленої продукції здійснюється Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника на протязі 40 календарних днів з моменту підписання видатково-прибуткової накладної. Сторони договору допускають інші форми розрахунків, згідно чинного законодавства України, у тому числі з використанням векселів (т. 1 а.с. 45-46).

Актом перевірки від 20.06.2014 р. встановлено та під час судового розгляду не спростовано, що розрахунки між ТОВ «Тойтрейд» та ТОВ НВП «Алмет» було здійснено частково у безготівковій формі на суму 3 130 695 грн. 13 коп. (т. 1 а.с. 35-36). На решту суми заборгованості (4 511 957 грн.) ТОВ НВП «Алмет» було виписано три простих векселя: серії АА № 1857334 на суму 1 355 979 грн., серії АА № 1857335 на суму 1 355 979 грн., серії АА № 1857338 на суму 1 799 999 грн. 98 коп., які згідно актів прийому-передачі векселя від 22.10.2013 р., 31.03.2014 р. були передані ТОВ «Тойтрейд» (т. 1 а.с. 47, 48).

В подальшому товар, придбаний у ТОВ «Тойтрейд», було реалізовано ТОВ НВП «Алмет» на адресу ПАТ «Мелітопольський металургійний комбінат ім. Ілліча» та ПАТ «Металургійний комбінат Азовсталь», що підтверджено договором № 4787 від 26.12.2012 р. та договором № 089ЛС-02/424, відповідно (т. 2 а.с. 210-212, т. 3 а.с. 27-30), а також видатковими, податковими та товарно-транспортними накладними, складеними на виконання вказаних договорів (т. 2 а.с. 214-250, т. 3 а.с. 1-26, 31-47).

За викладених обставин, а також враховуючи, що жодних зауважень щодо ненадання ТОВ НВП «Алмет» документів або зауважень стосовно форми та змісту наданих підприємством під час проведення перевірки документів актом перевірки від 20.06.2014 р. не зафіксовано, суд дійшов висновку про підтвердження факту реального здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ «Тойтрейд» та ТОВ НВП «Алмет» у вересні, жовтні 2013 року.

Щодо посилання податкового органу у акті перевірки від 20.06.2014 р. на негативну податкову інформацію відносно контрагента позивача ТОВ «Тойтрейд», зокрема, на акт перевірки № 1190/2205/38601808 від 04.04.2014 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Тойтрейд» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства при формуванні даних податкової звітності за період з 28.03.2013 р. по 28.02.2014 р.» (т. 1 а.с. 30-31), суд зазначає наступне.

Розглядаючи питання щодо документального підтвердження здійснення платником податків господарської операції, Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 зазначив, що відповідні відносини у сфері оподаткування регулюються підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України. Вказана норма встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в тому разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу

Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість. За змістом указаної норми відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Водночас, податкові органи не позбавлені права звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його контрагентом, з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оскаржуваного правочину за такими угодами, як це установлено частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України.

Жодних доказів встановлення в судовому порядку недійсним правочину, укладеного між ТОВ «Тойтрейд» та ТОВ НВП «Алмет», відповідачем надано не було.

Також, враховуючи практику Верховного суду України, Європейського суду з прав людини, платник податків не має нести відповідальності за дії своїх контрагентів по ланцюгу постачання.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні ст. 1 Протоколу №1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобовязань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обовязків постачальником, в той час, коли це залежало від волі одержувача поставки застосування відповідних положень Закону стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обовязків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обовязку зі сплати ПДВ (п. 43, п.69 зазначеного рішення Європейського Суду).

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 31.01.2011 р. у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Вищий адміністративний суд України у інформаційному листі за № 1112/11/13-10 від 20.07.2010 р. «Про проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» також дійшов висновку про те, що відповідальною за сплату ПДВ до бюджету є особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. Разом з тим, наявність у платника податку виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства, і сплата продавцю вартості товару з ПДВ є достатніми, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту та відшкодування цього податку з бюджету. У разі підтвердження доводів податкового органу про безтоварність операцій, визначення податкового кредиту є безпідставним, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, що за формою відповідає вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ. З огляду на це, Вищим адміністративним судом України зроблено висновок про необхідність дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Отже, дослідженню в даному випадку підлягають фінансово-господарські взаємовідносини безпосередньо між ТОВ «Тойтрейд» та ТОВ НВП «Алмет».

Як вже було зазначено судом раніше, вказані фінансово-господарські взаємовідносини підтверджені належним чином складеними первинними документами, які були надані позивачем як при проведенні виїзної перевірки, так і під час судового розгляду.

Крім того, суд враховує, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 р. по справі № 818/1265/14, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 р. (т. 2 а.с. 144-149, 160-161), визнано протиправними дії ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Тойтрейд» на підставі наказу № 622 від 25.03.2014 року, а також дії податкового органу щодо непідтвердження фінансово-госоподарських операцій, визнання безпідставним формування витрат, податкового зобов'язання та податкового кредиту ТОВ «Тойтрейд» за період з 28.03.2013 року по 28.02.2014 року та внесення змін до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ГУ Міндоходів України. Крім того, вказаною постановою суду ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області зобов'язано внести зміни до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ГУ Міндоходів України та видалити інформацію про вчинення позивачем порушень, викладену в акті документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Тойтрейд» № 1190/2205/38601808/130 від 04.04.2014 року.

На час розгляду даної справи, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.08.2014 р. по справі № К/800/46293/14 (№ 818/1265/14) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 р. по справі № 818/1265/14 відмовлено (т. 3 а.с. 75).

Отже, постанова Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 р. по справі № 818/1265/14 набрала законної сили. Відповідно, обставини, на яких ґрунтуються висновки акту перевірки позивача від 20.06.2014 р. щодо порушення ТОВ «Тойтрейд» норм податкового законодавства та відсутності реального вчинення вказаним підприємством фінансово-господарських операцій у період з березня 2013 року по лютий 2014 року, не відповідають дійсності.

Згідно п.п. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних взаємовідносин, об'єктом оподаткування, зокрема, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Абзацем «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Також, вказаним пунктом визначено перелік реквізитів, які має містити податкова накладна.

Пунктом 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Згідно п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Усі податкові накладні, виписані ТОВ «Тойтрейд» на адресу ТОВ НВП «Алмет», містять усі передбачені п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України реквізити, відповідно, зазначені накладні згідно п. 198.2 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Кодексу, є підставами для віднесення ТОВ НВП «Алмет» до складу податкового кредиту відповідних періодів сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів/послуг, отриманих від вказаного контрагента.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, підстави для непідтвердження податковим органом сум податкового кредиту з ПДВ ТОВ НВП «Алмет» по контрагенту ТОВ «Тойтрейд» за спірний період - відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки, викладених Дніпродзержинською ОДПІ ГУ Міндоходів у акті № 2742/98/04-03-02-03/31197615 від 20.06.2014 р., та, відповідно, про протиправність винесеного на підставі таких висновків податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2014 р., яке оскаржується по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Алмет» задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 29.07.2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 12.07.2015 р.

Суддя ОСОБА_2