Справа № 804/3329/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 р. Справа № 804/3329/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
за участю представника відповідача ОСОБА_1
за участю представника відповідача ОСОБА_2
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 р. даний адміністративний позов було залишено без руху з огляду на невідповідність зазначеного адміністративного позову вимогам ст.106 КАС України, та надано позивачу строк до 25 березня 2015 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 р. провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
17.02.2015 р. ТОВ НВП «Алмет» шляхом поштового звязку було отримано як наказ №37 від 03.02.2015 р. про проведення документальної невиїзної перевірки, так і оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Позивач вважає дії відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки незаконними та необґрунтованими, не погоджується з оскаржуваним наказом, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а також зазначає, що незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності субєктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб забороняється, а органи державної влади та посадові особи зобовязані здійснювати інспектування та перевірки діяльності субєктів господарювання з дотриманням норм Конституції України та Податкового кодексу України.
З урахуванням зазначеного вище та зважаючи на те, що позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, позивач вважає і оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.
В судове засідання, призначене на 08.06.2015 р., представник позивача не звявився. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти адміністративного позову та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 13.05.2015 р., в яких зазначили наступне.
ТОВ НВП «Алмет» було проінформовано про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, копію наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ НВП «Алмет» від 03.02.2015 р. №37, повідомлення про проведення перевірки від 04.02.2014 р. №1538/04-03-22-01-03, повідомлення про запрошення від 04.02.2015 р. №1543/04-03-22-03, як зазначають представники відповідача направлено поштою 04.02.2015 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Посадових осіб підприємства ТОВ НВП «Алмет» повідомленням про запрошення від 04.02.2015 р. №1543/04-03-22-03 запрошено 04.02.2015 р. на 16.00 до Дніпродзержинської ОДПІ за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Медична, 9 (каб.305) для підписання акту невиїзної перевірки.
Під час проведення перевірки контролюючим органом було використано наступні документи: вхідні матеріали від інших ДПІ з висновками про нераальність здійснення господарських операцій; постанова слідчого з ОВС ВКР ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області; інформаційні бази Дніпродзержинської ОДПІ; дані податкової звітності відображені в базах Дніпродзержинської ОДПІ; матеріали перевірок від 26.09.2011 р. №5127/55/23-206/31197615 та від 17.09.2014 р. №3807/31/04-03-22-01-08/311976915, інші документи.
За перевіряємий період ТОВ НВП «Алмет» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Єва-Дніпро», ДП «ЦАС» ТОВ «Єва-Дніпро», ТОВ «Ривс», ТОВ «Матадор», ПП «Полюс», ПП «Вісмут».
Посилаючись на зазначеві вище акти перевірок та не встановивши на підставі наявної податкової інформації реального характеру правочинів, укладених між позивачем та зазначеними вище контрагентами, відповідач вважає як безпосередньо проведену перевірку, так і винесені за її наслідками податкові повідомлення-рішення законними та обгрунтованими, а вимоги позивача - безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ТОВ НВП «Алмет» є юридичною особою, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ копія якої міститься в матеріалах справи.
Відповідно до п.п.2.2 п.2 розділу I Статуту ТОВ НВП «Алмет», копія якого міститься в матеріалах справи, предметом діяльності позивача є: у сфері послуг: науково-дослідні, проектні, дослідно-конструкторські, будівельні, монтажні, ремонтні роботи; виконання пусконалагоджуваних робіт, технічного обслуговування, устаткування, розробка автоматичних систем управління, нестандартного обладнання для промислових технологій тощо; у сфері виробництва: виробництво розкислювачів сталі (у тому числі з алюмінію); будівельних і оздоблених матеріалів та оптова, роздрібна торгівля тощо; у сфері торгівлі: внутрішня, оптова, роздрібна (в тому числі комісійна) торгівля; зовнішня торгівля (здійснення експортно-імпортних угод, включаючи бартерні, надання брокерських, лізингових, маркетингових, дилерських послуг в зовнішньоекономічній діяльності, в тому разі з використанням іноземних інвестицій тощо.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Дніпродзержинською ОДПІ було отримано від інших ДПІ вхідні матеріали з висновками про нереальність здійснення господарських операцій з відповідними контрагентами, постанову слідчого з ОВС ВКР ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області, матеріали перевірок від 26.09.2011 р. №5127/55/23-206/31197615 та від 17.09.2014 р. №3807/31/04-03-22-01-08/311976915, що стало підставою для проведення перевірки ТОВ НВП «Алмет» відповідно до ст.ст. 75, 76, 78, 79 ПК України.
Відповідно до висновків наведеного вище акта перевірки від 04.02.2015 р. №103/9/04-03-22-03/31197615 документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено наступні порушення ТОВ НВП «Алмет», а саме: п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2, п.138.4, п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті донараховано податок на прибуток на загальну суму 13 118 006 грн., в тому числі: I кварталі 2011 р. 1 322 401 грн.; VI квартал 2011 р. 2 950 900 грн.; 2012 р. 8 844 705 грн.; п.п. 14.1.36. п.п.14.1.56, п.п. 14.1.231 п.14.1, ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України від 02.12.10 №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на додану вартість на загальну суму 12 047 449 грн., у тому числі: лютий 2011 р. 1 057 921 грн.; грудень 2011 р. 2 566 000 грн.; січень 2012 р. 740 000 грн.; березень 2012 р. 601 000 грн.; квітень 2012 року 1 401 200 грн.; травень 2012 р. 835 200 грн.; червень 2012 р. 960 000 грн.; липень 2012 р. 290 000 грн.; серпень 2012 р. 754 400 грн.; вересень 2012 р. 793 328 грн.; жовтень 2012 р. 945 000 грн.; листопад 2012 р. 639 000 грн.; грудень 2012 р. 464 400 грн.
Як вбачається з тексту акта перевірки, контролюючим органом було використано вхідні матеріали від інших ДПІ з висновками щодо здійснення господарських операцій; постанова слідчого з ОВС ВКР ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області; інформаційні бази Дніпродзержинської ОДПІ; данні податкової звітності, відображенні в базах Дніпродзержинської ОДПІ; матеріали перевірок від 26.09.2011 р. №5127/55/23-206/31197615 та від 17.09.2014 р. №3807/31/04-03-22-01-08/311976915; інші документи.
З метою доведення реального характеру правочинів, укладених з зазначеними вище контрагентами, позивачем було подано до суду документи на підтвердження існування господарських взаємовідносинах з такими контрагентами, як: ТОВ «Єва-Дніпро»; ДП «ЦАС» ТОВ «Єва-Дніпро», ТОВ «РИВС», ТОВ «Матадор», ПП «Полюс», ПП «Вісмут» у перевіряємий період.
В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу від 01.12.2011 р. №120111 укладений між ТОВ «Алмет» та ТОВ «РИВС» відповідно до умов якого ТОВ «Ривс» зобов'язувався продати, а ТОВ НВП «Алмет» купити товар в асортименті та кількості, вказаних у видаткивих накладних.
В підтвердження виконання умов зазначеного вище договору позивачем було надано копії податкових накладних, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які містяться на стор.11-181 (Т.2) а.с.
При цьому, позивачем в підтвердження протиправності дій контролюючого органу щодо порядку проведення перевірки надано копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2013 р. №804/1873/13-а якою адміністративний позов за Приватного підприємства «Полтава-Проект-Монтаж» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ривс» за результатами якої був складений акт від 21.12.2012 р. №7211/224/34914473. У задоволені решти позову було відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2013 р. у справі №804/1873/13-а за позовом Приватного підприємства «Полтава-Проект-Монтаж» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2013 р. без змін.
В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу №402/01 від 02.04.2012 р. укладений між ТОВ «Алмет» та ТОВ «Матадор», відповідно до умов якого ТОВ «Матадор» зобов'язувався продати, а ТОВ «Алмет» купити товар в асортименті та кількості, вказаних у видаткових накладних.
В підтвердження виконання умов зазначеного вище договору позивачем у якості первинних документів було надано копії таких документів, як: видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, які містяться на стор.182 229 (Т.2) а.с. та стор.1-60 (Т.3) а.с.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013 р. апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Державної податкової служби України залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі № 804/1440/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАДА-ЛТД" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Державної податкової служби України про визнання протиправними дії, зобовязання вчинити певні дії залишено без змін.
Щодо підтвердження господарських взаємовідносин ТОВ НВП «Алмет» з ПП «Полюс» позивачем під час судового розгляду справи було надано копії документів, у якості первинних документів, а саме: видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, які містяться на стор.61-128 (Т.3) а.с.
Щодо взаємовідносин ТОВ НВП «Алмет» з ПП «Вісмут» (ТОВ «Поліметал-торг») позивачем у якості первинних документів було надано копії таких первинних документів, як: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, які містяться на стор. 129 250 Т.3. а.с.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому «на підставі» означає, що субєкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обовязків, встановлених відповідним законом.
«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. п. 61.1. ст. 61 ПК України визначається поняття податкового контролю як системи заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до ст.ст.71, 72 ПК України визначається поняття інформаційно аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів як комплексу заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій на надається визначення збору податкової інформації.
Відповідно до п.74.2 ст.72 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Порядок призначення перевірок та порядок їх проведення органами державної податкової служби визначені главою 8 Податкового кодексу України (статті 75-86).
Так, відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових документів, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом (п.п. 75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 78.1.11 п.п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України передумовою проведення документальних позапланових перевірок має бути отримання судового рішення (слідчого сідді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Згідно пунктів 78.4. та 78.5. ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті. (п.86.4 ст.86 ПК України).
Відповідно до п.86.6 ст.86 ПК України ОСОБА_1 (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України обєктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, обєкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає обєкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;
Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого обєкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого обєкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України Місцем постачання товарів є:
а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);
б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;
в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно зпунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання обєкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.
Суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.
Щодо контрагента ДП «ЦАС» ТОВ «Єва-Дніпро» контролюючим органом в акті перевірки від 28.01.2013 р. №1101/231/35544098 встановлено, що у зазначеного підприємства відсутнє майно та інші матеріальні ресурси: трудові ресурси, основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби, які економічно необхідні для здійснення операцій з купівлі-продажу.
Щодо контрагента ТОВ «РИВС» суд зазначає наступне.
Дніпродзержинською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було отримано постанову слідчого ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області від 14.11.2014 р. при цьому зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «РИВС» знаходиться в стані «16-припинено (ліквідовано, закрито)», за місцем реєстрації фактично не знаходиться, не має основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, персоналу та інших умов для ведення господарської діяльності. Актом перевірки від 21.12.2012 р. №7211/224/34914473 по платнику податку ТОВ «РИВС» контролюючим органом встановлено відсутність обєктів оподаткування по операціях з придбання (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у 2011-2012 році.
Щодо контрагента ТОВ «Матадор» контролюючим органом в акті перевірки від 21.12.2012 р. №7200/224/31820299 встановлено, що у підприємства відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям.
Щодо контрагента ПП «Вісмут» контролюючим органом в акті перевірки від 06.12.2013 р. №397/223/38113463 встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів господарської діяльності, при цьому документально не підтверджено проведені господарські операції з платнками податків з 01.10.2010 р. по 31.11.2013 р.; не встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків з платниками податків з 01.10.2010 р. по 30.11.2013 р.
З урахуванням зазначеного вище, суд критично ставиться до наданих позивачем документів в підтвердження здійснення господарських операцій з зазначеними контрагентами за період, що перевірявся контролюючим органом, а саме: договорів, податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі векселів тощо, оскільки у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» документи, які надаються у якості первинних, мають силу первинних документів лише у разі реального здійснення господарських операцій, на підтвердження здійснення яких такі документи надаються.
При цьому суд зазначає, що позивачем на виконання вимог головуючого у даній справі не було надано підтверджуючих доказів в розумінні ст.70 КАС України, щодо реєстрації наданих податкових накладних, в матеріалах справи також відсутня інформація щодо предявлення векселів, які містяться в матеріалах справи, до виконання.
Щодо товарно-транспортних накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що у надедених накладних не вказано конкретні пункти навантаження та пункти розвантаження товарно-матеріальних цінностей. При цьому як зазначено в адміністративому позові позивачем, товар визначений в товарно-транспортних накладних перевозився транспортним засобом, який зареєстрований за ТОВ НВП «Алмет», однак як вбачається з висновку про дефектність первинних документів, який міститься в матеріалах справи, то при аналізі трьох товарно-транспортних накладних датованих від 31.03.2012 р. та зареєстрованих під однаковим номером №31/03-12 на транспортування профілю алюмінієвого у кількості 15,0 тн., у кожній але по різним цінам за 1 тн. автомобілем Камаз із номерним знаком 501801 АА встановлено, що вантажовідправником є підприємство ПП «Полюс», а автопідприємством зазначено ТОВ НВП «Алмет», згідно бази даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України інформації за вказаним автомобілем відсутня, що має наслідком про те, що даний автомобіль, яким начебто було здійснено перевезення товару, не зареєстрований ні за однією з юридичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до тексту постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 р. у справі №804/1440/13-а, залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013 р. у справі №804/1440/13-а, відтак такої, що набрала законної сили 16.05.2013 р. відповідно до вимог ст.254 КАС України, судом зясовано, матеріалами справи підтверджено, що зазначена постанова за результатами розгляду адміністративного позову ТОВ «ЛАДА-ЛТД» до ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, стосується виключно ТОВ «ЛАДА-ЛТД», оскільки зазначеною вище постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 р. у справі №804/1440/13-а визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС щодо формування в акті перевірки №7200/224/31820299 від 21.12.2012 р. обєктів оподаткування по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям у період 211-2012 років; визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровсько області ДПС щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «Матадор» за період з грудня 2011 р. по жовтень 2012 р., яке відбулось на підставі акту №7200/224/31820299 від 21.12.2012 р.; зобовязання ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС відновити показники податкової звітності ТОВ Матадор» за період з грудня 2011 р. по жовтень 2012 р.
А відтак, враховуючи той факт, що зазначеними вище рішеннями не встановлено жодних обставин щодо позивача у даній справі, суд приходить до висновку про відсутність преюдиційного характеру наведених вище рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду при розгляді і вирішенні даної справи.
Також, надаючи належну оцінку всім доказам, наведеним в матеріалах справи, суд зазначає, що при такій оцінці жодної переваги не може бути надано будь-якій із позицій сторін, а субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, проте, безумовно, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Проте, дослідження як зазначених актів та рішень ДОАС та ДААС, так і документів, наданих позивачем у якості первинних, дозволяє суду прийти до наступних висновків.
Обгрунтовуючи свою позицію відповідно до заявленого адміністративного позову, позивачем, в контексті досліджуваних судом обставин щодо наявності змін у русі активів у процесі господарської діяльності позивача з зазначеними вище контрагентами, отримання прибутку від реалізації начебто отриманого, внаслідок укладення наведених вище правочинів товару або використання такого товару у власній господарській діяльності; зясування з боку позивача наявності фізичних та технологічних можливостей у своїх безпосередніх контрагентів щодо здійснення господарської діяльності відповідно до укладених договорів; наявності спеціальної податкової правосубєктності у зазначених контрагентів, тощо, не було надано будь-яких доказів змін у русі активів ТОВ НВП «Алмет» внаслідок використання начебто отриманого від наведених вище контрагентів товару у власній господарській діяльності або реалізації такого товару третім особам; наявності як у вказаних контрагентів, так і у безпосередньо позивача фізичних та технологічних можливостей щодо здійснення господарської діяльності відповідно до укладених правочинів; тощо.
Натомість суд зазначає, що позивачем як до перевірки, так і під час судового розгляду справи не було надано підтверджуючих документів щодо реальності виконання умов договорів, укладених ТОВ НВП «Алмет» з ТОВ «Єва-Дніпро», ДП «ЦАС» ТОВ «Єва-Дніпро», ТОВ «Ривс», ТОВ «Матадор», ПП «Полюс», ПП «Вісмут».
В контексті наведеного, як вбачається з тексту договору купівлі-продажу від 01.12.2011 р. №120111 укладеного між ТОВ «Алмет» та ТОВ «РИВС» останній зобовязувався продати, а ТОВ НВП «Алмет» купити товар в асортименті та кількості, вказаних у видаткових накладних.
Відповідно до накладних, копії яких містяться в матеріалах позивач повинен був отримати смугу алюмінієву та прокат алюмінієвий, смугу алюмінієву та профіль алюмінієвий.
Начебто в підтвердження виконання умов зазначеного вище договору позивачем було надано у якості первинних документів копії таких документів, як: податкові накладні, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (стор. 11-181 (Т.2 а.с.)).
Однак суд зазначає, що зазначені вище документи не є належними та допустимими доказами реальності операції, начебто здійсненої ТОВ НВП «Алмет» та ТОВ «РИВС» в розуміні ст.70 КАС України, оскільки позивачем жодними належними та допустимими доказами не було доведено факту реального переміщення товару за договором купівлі-продажу від 01.12.2011 р. №120111 від ТОВ «РИВС» до безпосередньо ТОВ НВП «Алмет» в обсягах і в періоди, визначені у доданих до адміністративного позову видаткових та податкових накладних.
З тексту договору купівлі-продажу №402/01 від 02.04.2012 р., укладеного між ТОВ НВП «Алмет» та ТОВ «Матадор» останній зобовязувався продати товар, а ТОВ «Алмет» купити товар в асортименті та кількості вказаних у видаткових накладних.
Відповідно до накладних, копії яких містяться в матеріалах позивач повинен був отримати смугу алюмінієву та прокат алюмінієвий, смугу алюмінієву та профіль алюмінієвий.
Начебто в підтвердження виконання умов зазначеного вище договору позивачем було надано у якості первинних документів копії таких документів, як: видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні стор.182-229 (Т.2) та стор. 1-60 (Т.3 а.с.).
При цьому суд зазначає, що зазначені вище документи не є належними та допустимими доказами реальності операції, начебто здійсненої ТОВ НВП «Алмет» та ТОВ «Матадор» в розуміні ст.70 КАС України, оскільки позивачем жодними належними та допустимими доказами не було доведено факту реального переміщення товару за договором купівлі-продажу від 02.04.2012 р. №402/01 від ТОВ «Матадор» до безпосередньо ТОВ НВП «Алмет» в обсягах і в періоди, визначені у даних до адміністративного позову видаткових та податкових накладних.
Аналогічних висновків суд приходить і досліджуючи документи, надані позивачем у якості первинних по іншим контрагентам наведеним вище, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів щодо підтвердження реального факту виконання зобовязань по договорам, укладеним з наведеними контрагентами, матеріали справи не містять.
Також, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями представника позивача, про що свідчить Журнал судового засідання від 15.04.2015 р., триста сімдесят вісім справ за 2000-2011 роки ТОВ НВП «Алмет» було знищено на підставі акту від 12.01.2015 р. №12/01/15-1 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до НФА України» затвердженого директором ТОВ НАП «Алмет» ОСОБА_3 12 січня 2015 р. та схваленого протоколом ЕК архівного управління м.Дніпродзержинська міської ради від 30.01.2015 р., копія якого міститься в матеріалах справи (стор.173 Т.1 а.с.).
При цьому представником позивача не було зазначено, які саме документи було знищено, а в судове засідання надано всі документи у якості первинних по взаємовідносинам з переліченими вище контрагентами.
Зазначене, на обґрунтовану підозру суду, свідчить лише про намагання з боку позивача будь-якими засобами обґрунтовувати реальний характер господарських відносин з наведеними вище контрагентами та не відповідає дійсним обставинам справи.
Також позивачем, будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України та в порядку, передбаченому ч.1 ст.71 КАС України не було доведено змін у власному русі активів внаслідок укладання наведених вище правочинів із зазначеними вище контрагентами; використання начебто поставлених товарів у власній господарській діяльності або отримання прибутку від реалізації таких товарів третім особам; як не було підтверджено і факт виявлення належної обачності з боку ТОВ НВП «Алмет» щодо перевірки належної податкової правосубєктності у власних контрагентів; наявності у зазначених контрагентів необхідних фізичних та технологічних можливостей для здійснення господарської діяльності відповідно до укладених з ТОВ НВП «Алмет» правочинів, а також не було доведено наявності фізичних та технологічних можливостей безпосередньо у ТОВ «Алмет» на здійснення господарської діяльності відповідно до укладених з такими контрагентами правочинів.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ст. 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить зясовувати, зокрема, такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, не зважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому суд зазначає, що надані представником позивача копії витягу з книги обліку приходу сировини на склад (стор.235 -250 Т.5 а.с.; стор.1-31 Т.6 а.с.), начебто в підтвердження здійснення умов укладених з зазначеними вище по тексту контрагентами договорів судом не приймаються у якості належних та допустимих доказів в розумінні ст.70 КАС України оскільки, зазначені копії витягу з книги обліку ТОВ НВП «Алмет» не несуть будь-якої доказової бази без наявності первинних документів, що підтверджували б реальність виконання укладених договорів.
Відтак, надані представником позивача документи у якості первинних, які начебто підтверджують господарські взаємовідносини ТОВ НВП «Алмет» з ТОВ «Єва-Дніпро», ДП «ЦАС» ТОВ «Єва-Дніпро», ТОВ «РИВС», ТОВ «Матадор», ПП «Полюс», ПП «Вісмут» за відсутності підтвердження належними та достовірними доказами самого факту поставки за вказаними договорами, мають характер лише формально складених, але недостовірних документів, що виключає наявність правових підстав для включення відповідних сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та не можуть вважатися належними доказами реального здійснення господарської операції з наведеними вище контрагентами.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Відповідно до платіжного доручення від 23.02.2015 р. №110 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, позивач повинен сплатити за подання до адміністративного суду адміністративного позову судовий збір у розмірі 4 872,00 грн., а сплатив лише 487,20 грн., тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення решти судового збору з позивача в сумі 4 387,80 грн. (4 872,00 грн. 487,20 грн.).
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Алмет» решту судового збору в сумі 4 384,80 грн. (чотири тисячі вісімдесят чотири грн., 80 коп.) до Державного бюджету України.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 11 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4