Справа № 2а-1670/8035/11
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/8035/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю секретаря Горбач Д.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2011 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2011 року №002291701 та від 26.08.2011 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Гадяцькою міжрайонною державною податковою інспекцією (далі Гадяцька МДПІ) була проведена виїзна планова документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року. За результатами перевірки складений акт перевірки №528/1701/НОМЕР_1 від 23.05.2011 року. На підставі даного акту Гадяцькою МДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення від 08.06.2011 року №002291701 про визнання податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 6556,98 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 4975,03 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1581,95 грн. Вказував, що за наслідками апеляційного оскарження частково скасовано вищезазначене податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1581,95 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення від 26.08.2011 року №. Позивач вважає вказані рішення такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства та просить суд скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях проти позову просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно на підставі Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств " та Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" в зв'язку зі встановленим заниженням податку з доходів фізичних осіб. На користь цього наводив твердження, аналогічні викладеним в Акті перевірки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа підприємець виконавчим комітетом Гадяцької міської ради Полтавської області 25.03.2002 року та перебуває на податковому обліку в Гадяцькій МДПІ з 26.03.2002 року за №813, у перевіряємий період перебував на загальній системі оподаткування.

Як свідчать матеріали справи, у період з 28.04.2011 року по 16.05.2011 року Гадяцькою МДПІ проведено виїзну планову документальну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

За результатами перевірки складений акт від 23.05.2011 року №528/1701/НОМЕР_1, у якому зафіксовані порушення вимог статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян", статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та статті 13 Інструкції "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю", в результаті чого допущено заниження оподатковуваного доходу на 58926,02 грн., в тому числі за 4 квартал 2008 року на 5559,51 грн., за 4 квартал 2009 року на 51752,55 грн, за 4 квартал 2010 року на 1613,96 грн та додатково нараховано податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 8838,90 грн., в тому числі за 2008 рік - 833,93 грн, за 2009 рік - 7762,88 грн, за 2010 рік - 242,09 грн.

В матеріалах справи наявні копії заперечень фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на акт перевірки, в яких позивач вказує про незгоду із висновками акту від 23.05.2011 року №528/1701/НОМЕР_1. За наслідками розгляду заперечень, Гадяцькою МДПІ встановлено, що платником занижено оподаткований дохід за 2008-210 роки на 33166,85 грн, в результаті чого додатково нараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 4975,03 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки та з урахуванням додатково наданих позивачем документів Гадяцькою МДПІ у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення від 08.06.2011 №, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на доходів фізичних осіб на суму 6556,98 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 4975,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1581,95 грн.

За результатами розгляду скарги позивача ДПА у Полтавській області податкове повідомлення рішення від 08.06.2011 № частково скасовано в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1581,95 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення від 26.08.2011 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 4975,03 грн.

За результатами розгляду скарги позивача ДПА України податкове повідомлення рішення від 08.06.2011 № з урахуванням рішення ДПА у Полтавській області від 26.08.2011 року №, прийнятого за результатами розгляду скарги, було залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, винесеними за результатами перевірки та процедури адміністративного оскарження, звернувся із позовною заявою про визнання їх протиправними і скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням Гадяцької МДПІ від 08.06.2011 року №002291701 та від 26.08.2011 року №, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 9.12.1 статті 9 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб від 22 травня 2003 року N 889-IV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

До набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян (надалі Декрет) від 26 грудня 1992 року № 13-92.

Згідно змісту статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян", про порушення якої, зокрема, стверджував відповідач, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно додатку № 7 до Інструкції № 12 "Про прибутковий податок з громадян" (затверджена наказом ДПА України від 21.04.1993 року № 12 із змінами і доповненнями) передбачено, що фізична особа-платник податку формує витрати за переліком ст. 5 "Валові витрати" і відповідно до ст. 8 "Амортизація" Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997 року № 283/97-ВР.

Положення ст. 5 "Валові витрати" вищевказаного Закону застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум, згідно з операціями, які відповідають ст. 5 Закону, за результатами або участю яких у податковому періоді (звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

Отже, основними вимогами до витрат, які передбачені в додатку № 7 до Інструкції №12, їх мають підтверджувати первинні документи; вони повинні бути безпосередньо повязаними з одержанням доходу; вони повинні бути оплачені.

Тільки одночасне виконання цих умов дає право включити витрачене до витрат підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В підпункті 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього Закону визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно змісту Акту перевірки, податковий орган дійшов висновку, що при визначенні валового доходу та валових витрат позивачем занижено оподаткований дохід на суму 58926,02 грн, а саме по: ТОВ "ТД "Мегаполіс" на загальну суму 11368,12 грн.; ПП "Бізнес-Гранд" на загальну суму 11756,31 грн.; ТОВ "ТД "Оболонь і К" на загальну суму 8673,97 грн.; ТОВ "ТД "Славутич-Полтава" на загальну суму 10424,40 грн.; ТОВ "Союз-Віктан" на загальну суму 13078,38 грн.; ТОВ "Темп СВ" на загальну суму 1710,88 грн.; ТОВ "РІО" на загальну суму 1613,96 грн.

Податковий орган стверджував про ненадання позивачем для перевірки документів про здійснення оплати за придбані товари у ТОВ "ТД "Мегаполіс" на загальну суму 11368,12 грн. Для підтвердження факту проведеної оплати позивачем надано копії листів від ТОВ "ТД "Мегаполіс" про отримані кошти на суму 10095,40 грн. та проведення їх через РРО, які не можуть бути підтвердженням факту оплати готівкових коштів, так як здійснення таких господарських операцій може підтвердити лише фіскальний касовий чек на товари.

Твердження відповідача про неможливість включення до складу валових витрат сум оплати за придбані товари у ТОВ "ТД "Мегаполіс" на суму 10095,40 грн., з огляду на їх непідтвердженість первинними документами, було спростоване позивачем у судовому засіданні. Так, представник позивача в ході судового розгляду справи пояснила, що при проведенні перевірки не були надані деякі документи, які підтверджують суму фактично понесених витрат безпосередньо пов'язаних з господарською діяльністю, так як буди втрачені внаслідок пожежі.

До матеріалів адміністративної справи долучені копія акту про пожежу від 31.05.2009 року, акт про матеріальні збитки, копії листів від ТОВ "ТД "Мегаполіс" про отримані кошти на суму 10095,40 грн. та проведення їх через РРО та копії накладних, виписаних під час постачання ФОП ОСОБА_2 товару ТОВ "ТД "Мегаполіс", копії фіскальних касових чеків на загальну суму 10095,40 грн. Дослідженням даних документів не встановлено порушень, допущених при їх заповненні які б могли слугувати підставою для визнання цих документів неналежними доказами.

Крім того, за даними перевірки встановлено, що позивачем не надано для перевірки документи про здійснення оплати за придбані товари у ТОВ"Союз-Віктан" на суму 13078,38 грн. Для підтвердження факту проведеної оплати ФОП ОСОБА_2 надано копії шести касових чеків на суму 8773,50 грн., де відсутня назва господарської одиниці та адреса господарської одиниці. При перевірці назви підприємства за ІПН платника ПДВ зазначеного на касових чеках було встановлено, що ці платіжні документи були виписані ТОВ"Союз-Віктан-Трейд" (ІПН 99) та не можуть бути підтвердженням факту здійсненої оплати по закуплених товарах у ТОВ "Союз-Віктан".

В ході розгляду справи, позивач пояснив, що різниця між вказаною перевіряючим сумою та фактично понесеними позивачем витратами, яка становить 4304,88 грн не сплачувалась, тому є кредиторською заборгованістю і до валових витрат взагалі не відносилась.

Позивачем до матеріалів справи надано копії видаткових накладених, відповідно до яких ТОВ "Союз-Віктан Трейд" товар за договором поставки поставлений позивачеві та копії касових чеків на суму 8773,50 грн. на підтвердження факту проведеної оплати.

За таких обставин факт відсутності на шести касових чеків, які не можуть бути підтвердженням факту здійсненої оплати по закуплених товарах у ТОВ "Союз-Віктан", назви господарської одиниці та адреси господарської одиниці, про що стверджував податковий орган, суд вважає недоведеним.

В частині доводів відповідача щодо ненадання позивачем для перевірки документів про здійснення оплати за придбані товари у ТОВ "ТД "Славутич-Полтава" на суму 10424,40 грн., суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, позивачем для підтвердження факту поставки товару та проведеної оплати надано копії видаткових накладних та копії фіскальних чеків на загальну суму 6353,93 грн. Різниця між вказаною сумою та фактично понесеними позивачем витратами, яка становить 4053,48 грн, не сплачувалась, тому є кредиторською заборгованістю і до валових витрат взагалі не відносилась

Як зазначено в акті перевірки, Гадяцькою МДПІ було направлено запит щодо проведення зустрічної перевірки ТОВ "ТД "Славутич-Полтава" по взаємовідносинах з позивачем, для підтвердження факту здійснених готівкових розрахунків через касу підприємства ТОВ "ТД "Славутич-Полтава", однак на даний час підприємством не надано жодних підтверджуючих документів про факт отримання коштів.

Згідно підпункту 1.7 пункту 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року N 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 925/11205 (далі Порядок) факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 пункту 2 Порядку не допускається відображення в акті необґрунтованих даних, а також суб`єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб`єкта господарювання.

Висновки про непідтвердженість витрат позивача, що обґрунтовані виключно відсутністю відповіді на запит контролюючого органу, не можуть бути підставою для виключення сум, сплачених ФО-П ОСОБА_2 на користь ТОВ "ТД "Славутич-Полтава". Крім того, в матеріалах справи наявні копії чеків, що підтверджують проведення оплати позивачем на користь ТОВ "ТД "Славутич-Полтава".

Актом перевірки встановлено, що платником не надано для перевірки документи про здійснення оплати за придбані товари у ТОВ "ТЕМП СВ" на суму 1710,88 грн. та ТОВ "РІО" на суму 1613,96грн.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, оплата за товар ТОВ "ТЕМП СВ" на суму 1710,88 грн не проводилась, а тому є кредиторською заборгованістю строк позовної давності якої не закінчився, а тому вказана сума не може бути віднесена до прибутку.

Щодо здійснення оплати за придбані товари у ТОВ "РІО" на суму 1613,96 грн, позивач пояснив, що була проведена оплата за товар у розмірі 412,10 грн, різниця між оплаченим товаром та сумою поставки на сьогоднішній день ще не оплачена і до валових витрат позивачем не відносилась.

В підпункті 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього Закону визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Крім того, позивач в адміністративному позові зазначає про те, що податковим органом не взято до уваги надані копії первинних документів по витратам, які були значно більшими, ніж зазначені в податкових деклараціях та книзі доходів та витрат.

Так, позивачем надано копії документів про факти додатково понесених витрат, а саме: орендна плата, збір на розвиток виноградарства, плата за ліцензії, заробітна плата, відрахування до пенсійного фонду та ФСС. Для підтвердження фактичних витрат надано копії платіжних документів про сплату вартості ліцензій, збору на розвиток виноградарства та садівництва, нарахування заробітної плати та відрахування до ФСС, акти виконаних робіт про надання послуг оренди та інших послуг.

Судом встановлено, що при розгляді заперечень до акту перевірки Гадяцькою МДПІ встановлено, що ФОП ОСОБА_2 до складу витрат включено суму заробітної плати та відрахування до ФСС у розмірі 18117,50 грн, а відповідно наданих підтверджуючих документів сума становить - 38937,41грн., різниця понесених витрат - 20819,91грн. Гадяцькою МДПІ включена до валових витрат.

Також, позивачем підтверджено суму фактично понесених витрат на оплату ліцензій в розмірі 22500,00 грн., до декларацій про отримані доходи було включено витрати в сумі - 15832,97 грн, різниця понесених витрат, яка складає 6667,03 грн, Гадяцькою МДПІ включена до валових витрат.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем у валові витрати включено суму фактично понесених витрат на оплату послуг ФОП ОСОБА_3 в сумі 6500,00грн. за монтаж на налагодження комп'ютерного обладнання.

На підтвердження понесення таких витрат, позивачем до матеріалів справи надано копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунки на оплату наданих послуг ФОП ОСОБА_3

Крім того, позивачем у валові витрати включено суму фактично понесених витрат на оплату послуг ФОП ОСОБА_4 за послуги по впровадженню 1С Бухгалтерія в сумі 3000,00грн.

На підтвердження понесення таких витрат, позивачем до матеріалів справи надано копію договору №77 від 05.04.2009 року по наданню ФОП ОСОБА_4 позивачеві послуг по впровадженню 1С підприємство 8, конфігурація "Управління торгівлею для України", копії актів надання послуг, копії рахунків на оплату за надані послуги ФОП ОСОБА_4

При цьому, суд наголошує на тому, що понесені витрати на оплату послуг ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 не внесено до книги обліку доходів і витрат, копія якої наявна у матеріалах справи, документів, що підтверджують фактичне проведення оплати послуг ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 позивачем, до матеріалів справи не надано.

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.04.2009 року між ТОВ "ТД "Домашкан" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди нежилого приміщення, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар бере в оренду 60 кв.м торгівельного приміщення, а також торгівельного обладнання магазину.

10.06.2009 року між ТОВ "ТД "Домашкан" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди нежилого приміщення, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар бере в оренду 85 кв.м торгівельного приміщення, а також торгівельного обладнання магазину.

01.11.2009 року між ТОВ "ТД "Домашкан" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди нежилого приміщення, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар бере в оренду 85 кв.м торгівельного приміщення, а також торгівельного обладнання магазину.

Додатковими угодами від 17.06.2009 року та 08.11.2009 року до договорів оренди приміщення від 10.06.2009 року та 01.11.2009 року, відповідно, доповнено пункт 2.1 договору оренди приміщення, а саме: орендар сплачує орендну плату з розрахунку 2 грн. (втому числі ПДВ) за 1м2 орендної площі, а також в склад орендної плати за орендоване приміщення Е входять: витрати на електропостачання, теплопостачання, водопостачання і водовідведення по фактичному їх використанню і орендна плата за земельну ділянку згідно розрахунку.

Відповідно до декларацій про одержані доходи від 16.01.2009 року №267, від 21.01.2010 року №329, від 09.02.2011 року №333 ФОП ОСОБА_2 було включено витрати в розмірі 9473,73грн.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи пояснив, що, оскільки до умов договору оренди нежилого приміщення щомісячний розмір орендної плати з розрахунку 2грн.за 1кв.м. становить - 170,00грн., до валових витрат платник може винести суму орендної плати у розмірі 4420,00 грн. різниця не понесених витрат - 5053,73грн. не може бути включена до валових витрат, так як не пов"язана з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_2 та суперечить умовам договору оренди та розмір такої орендної плати не підтверджений жодними розрахунками.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

До матеріалів адміністративної справи долучені копії договорів оренди, копії додаткових угод, акти надання послуг на оренду приміщення, копії рахунків сплати орендної плати, копії платіжних документів про сплату послуг оренди, теплопостачання, електропостачання.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність порушень норм ст.13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" та статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" з боку ФОП ОСОБА_2 в частині включення до декларацій про одержані доходи від 16.01.2009 року №267, від 21.01.2010 року №329, від 09.02.2011 року №333 ФОП ОСОБА_2, витрат в розмірі 9473,73грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що понесені валові витрати й отриманий від них дохід, а також сплата відповідних сум, включених до складу податкового кредиту в розмірі 4541,49 грн, позивачем підтверджені відповідними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, отже, зв'язок витрат позивача з його господарською діяльністю та отриманням відповідного доходу є доведеним.

З огляду на викладене, податкове повідомлення рішення Гадяцької МДПІ від 26.08.2011 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 4975,03 грн, в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на суму 4541,49 грн. є безпідставним, необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, а відтак в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.06.2011 року №002291701, суд зазначає наступне.

Згідно статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення /пункт 58.1/.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення /пункт 58.2/.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 08.06.2011 року №002291701, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на доходів фізичних осіб на суму 6556,98 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 4975,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1581,95 грн вважається відкликаним контролюючим органом.

З огляду на вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 серпня 2011 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на суму 4541,49 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2011 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва