Справа № 11560/09/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.

при секретарі судового засідання: Мануліковій О.О.

за участю сторін:

від позивача представник - ОСОБА_1 (по довіреності)

від відповідача представник - ОСОБА_2 (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси до Управління капітального будівництва Одеської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 379 957 грн. 25 коп., -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернулася Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси до Управління капітального будівництва Одеської міської ради про стягнення заборгованості по орендній платі за землю в сумі 532 184 грн. 84 коп. та податку на землю в сумі 4048 грн. 76 коп.

В ході судового розгляду справи у звязку з частковою сплатою боргу відповідачем позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, за останньою редакцією уточнень до адміністративного позову від 03.06.2010 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 379 957 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості з податку на землю в сумі 12044, 96 грн., з орендної плати за землю в сумі 338889,26 грн., штрафних санкцій в сумі 676, 25 грн. та пені в сумі 28346,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем були подані податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2008 рік та 2009 рік, також 29 січня 2009 року податковий розрахунок земельного податку на 2009 рік, якими відповідач самостійно собі визначив податкові зобовязання, які належним чином та своєчасно не виконував, що послугувало причиною для застосування до відповідача штрафних санкцій та нарахування пені та звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях по справі та на те, що за обліковими даними відповідача він зобовязаний сплатити за оренду землі 308 392, 89 грн., по податку на землю 12 041, 04 грн., а не ту суму, яку просить стягнути позивач, крім того, представник відповідача вважає, що позивачем неправомірно виключені із загальної суми заборгованості штрафні санкції за податковим-повідомленням рішенням від 19.05.2009 року.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Управління капітального будівництва Одеської міської ради є юридичною особою, за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, що підтверджено довідкою № 4406 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 8) та знаходиться на обліку в ДПІ як платник податків.

Судом встановлено, що Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради 23.01.2008 року подано до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2008 рік на загальну суму 774914, 33 грн., згідно з якою відповідач самостійно визначив собі суму податкового зобовязання у січні в розмірі 67 685, 82 грн., у лютому 65 850, 60 грн., з березня по грудень 64 137, 79 грн. (а.с. 13-17).

У 2008 році відповідачем було частково сплачено задекларовану суму у розмірі 742 214, 36 грн., що підтверджено даними облікової картки.

29.01.2009 року відповідач подав на адресу позивача податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2009 рік на загальну суму 862 615, 00 грн., згідно з якою відповідач самостійно визначив собі податкове зобовязання з січня по травень в розмірі 73 886, 68 грн., у червні 71 422, 51 грн., з липня по листопад 70929, 68 грн., у грудні 67110, 69 грн. (а.с. 18-23).

Також судом встановлено, що 29 січня 2009 року відповідач подав до позивача податковий розрахунок земельного податку на 2009 рік на загальну суму 12146, 28 грн., згідно з яким відповідач самостійно собі визначив суму податкового зобовязання з податку на землю з січня по грудень у розмірі 1012, 19 грн. щомісяця. (а.с. 24-26).

У звязку з несвоєчасною сплатою податкового зобовязання, позивачем була виставлена відповідачу перша податкова вимога № 1/84 від 02.02.2009 року на суму 62672, 47 грн., яка була отримана відповідачем 09.02.2009 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 27). Також була виставлена й друга податкова вимога № 2/35 на суму 143 480, 06 грн., яка була отримана відповідачем 16.03.2009 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 31).

Враховуючи, що відповідачем не було виконано вимоги, позивачем було прийнято рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу від 28.04.2009 року № 14/24-018 (а.с. 32) та складений акт опису активів, на які поширюється право податкової застави від 25.05.2009 року № 7/24-022 (а.с. 33), від підписання якого законний представник відповідача відмовився, про що був складений відповідний акт (а.с. 34).

Також судом встановлено, що у 13.08.2009 р. відповідачем було подано нову звітну податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та перерахунок на 2009 рік на загальну суму 610226, 40 грн., згідно з яким відповідач самостійно визначив собі суму податкового зобовязання з податку на землю з січня по травень у розмірі 73886, 68 грн. щомісяця, у червні 71 422, 51 грн., у липні 58 542, 54 грн., з серпня по листопад 22929, 51 грн., у грудні 19 109, 91 грн. (а.с. 38-43).

Судом встановлено, що у 2009 році відповідач частково сплатив задекларовану по податковій декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у розмірі 83118, 53 грн. та по податковому розрахунку земельного податку суму 4449, 77 грн., що підтверджено даними облікової картки платника податків.

У звязку з прострочкою оплати податкового боргу, відповідачем на підставі акту перевірки були прийняті податкові повідомлення рішення про застосування до відповідача штрафних санкцій на суму 5908, 21 грн. та на 9343, 15 грн. (а.с. 37, 30).

Також судом встановлено, що на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки від 23.03.2010 року (а.с. 172 зворотній бік», яким встановлена несвоєчасна сплата податку за землю, було прийнято податкове повідомлення рішення форми «Ш»№ 000151503/0 від 06.04.2010 року на суму 676, 25 грн. (а.с. 172), яке було отримане відповідачем 09 квітня 2010 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 170 зворотній бік).

Також судом встановлено, що позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 28 346, 78 грн.

Згідно з довідкою про суму податкового боргу платника податків та облікової картки платника податків, судом встановлено, що у відповідача станом на 03.06.2010 року існує загальний борг в сумі 379 957 грн. 25 коп., який складається із заборгованості з податку на землю в сумі 12044, 96 грн., з орендної плати за землю в сумі 338889,26 грн., штрафних санкцій в сумі 676, 25 грн. та пені в сумі 28346,78 грн.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 п. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи та відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обовязкових платежів) та сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно з п.п. 4.1.1. п. 4.1. ст. 4 Закону України ««Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-111 від 21.12.2000 року, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобовязання, яку зазначає у податковій декларації.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991, № 1251-XII плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про плату за землю»об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

При цьому відповідно до ст. 15 вищезазначеного Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також оренду плату за земельні ділянки державної та комунальної власності, з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про плату за землю»платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Судом встановлено, що відповідач подавав податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2008 рік на загальну суму 774914, 33 грн., згідно з якою відповідач самостійно визначив собі суму податкового зобовязання у січні в розмірі 67 685, 82 грн., у лютому 65 850, 60 грн., з березня по грудень 64 137, 79 грн. (а.с. 13-17), податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2009 рік на загальну суму 862 615, 00 грн., згідно з якою відповідач самостійно визначив собі податкове зобовязання з податку на землю з січня по травень в розмірі 73 886, 68 грн., у червні 71 422, 51 грн., з липня по листопад 70929, 68 грн., у грудні 67110, 69 грн. (а.с. 18-23), податковий розрахунок земельного податку на 2009 рік на загальну суму 12146, 28 грн., згідно з яким відповідач самостійно собі визначив суму податкового зобовязання з податку на землю з січня по грудень у розмірі 1012, 19 грн. щомісяця. (а.с. 24-26) та нову звітну податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та перерахунок на 2009 рік на загальну суму 610226, 40 грн., згідно з яким відповідач самостійно визначив собі суму податкового зобовязання з податку на землю з січня по травень у розмірі 73886, 68 грн. щомісяця, у червні 71 422, 51 грн., у липні 58 542, 54 грн., з серпня по листопад 22929, 51 грн., у грудні 19 109, 91 грн. (а.с. 38-43).

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Доказів щодо надання уточнюючих розрахунків суду не надані.

Таким чином суд вважає, що відповідач самостійно узгодив своє податкове зобовязання з орендної плати за земельну ділянку в 2008 році у сумі 774914, 33 грн., у 2009 році - 862 615, 00 грн. та 610226, 40 грн. та податок на землю за 2009 рік в сумі 12146, 28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про плату за землю»податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Судом встановлено, що у звязку з несвоєчасною сплатою податкового зобовязання, в порядку передбаченому п. 6.2. ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»позивачем була виставлена відповідачу перша податкова вимога № 1/84 від 02.02.2009 року на суму 62672, 47 грн., яка була отримана відповідачем 09.02.2009 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 27), також була виставлена й друга податкова вимога № 2/35 на суму 143 480, 06 грн., яка була теж отримана відповідачем 16.03.2009 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.

У звязку з прострочкою оплати податкового боргу, у порядку передбаченому ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідачем були складені відповідні акти та прийняті відповідні податкові повідомлення рішення про застосування до відповідача штрафних санкцій на суму 5908, 21 грн. та на 9343, 15 грн. (а.с. 37, 30).

Судом встановлено, що на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки від 23.03.2010 року (а.с. 172 зворотній бік», яким встановлена несвоєчасна сплата податку за землю, було прийнято податкове повідомлення рішення форми «Ш»№ 000151503/0 від 06.04.2010 року на суму 676, 25 грн. (а.с. 172), яке було отримане відповідачем 09 квітня 2010 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 170 зворотній бік).

Також судом встановлено, що станом на 03.06.2010 року позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 28 346, 78 грн., що підтверджено довідкою про суму податкового боргу платника податків та обліковою карткою платника податків.

Судом встановлено, що з урахуванням здійснених оплат у 2008, 2009 та 2010 роках, згідно з довідкою про суму податкового боргу платника податків та облікової картки платника податків, у відповідача існує загальний борг в сумі 379 957 грн. 25 коп., який складається із заборгованості з податку на землю в сумі 12044, 96 грн., з орендної плати за землю в сумі 338889,26 грн., штрафних санкцій в сумі 676, 25 грн. та пені в сумі 28346,78 грн., яку позивач просить стягнути до державного бюджету з відповідача.

На думку суду вказані вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з нижчевикладеного.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про плату за землю»контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про систему оподаткування»№1251-ХІІ від 25.06.1991р. (зі змінами та доповненнями), відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) та дотримання законів про оподаткування несуть платники податків у відповідності з законами України.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобовязання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Згідно з п.5.4.1. п.5.4. ст.5 цього Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлені терміни, вважається сумою податкового боргу платника податків та відповідно може бути стягнута в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 16.1.1. п.п. 16.1.2. п. 16.1. ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня, нарахування якої розпочинається при самостійному нарахуванні суми податкового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного цим Законом.

Згідно з п.п. 16.4.1. п. 16.4. ст. 16 вказаного Закону України пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до п. 17.3. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум. Відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 цього Закону податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення за винятком випадків щодо оскарження. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач оскаржував податкове повідомлення-рішення № 000151503/0 від 06.04.2010 року на суму 676, 25 грн. (а.с. 172).

Суд не приймає до уваги посилання представника на те, що за обліковими даними відповідача він зобовязаний сплатити 308 392, 89 грн. за оренду землі та 12 041, 04 грн. по податку на землю, а не ту суму, яку просить стягнути позивач, оскільки відповідачем не надані докази в обґрунтування чому за обліковими даними управління відповідача рахується саме така заборгованість, по-друге, судом встановлено, що відповідачем не оспорюються розмірі податкових зобовязань визначені у податкових деклараціях та податковому рахунку, а відповідно до даних облікової картки платника наданої ДПІ та платіжних доручень, які були надані представником відповідача до матеріалів справи у підтвердження сплати боргу, розбіжностей щодо не врахування позивачем сум, які сплачені відповідачем, не знайдені.

Також не приймаються доводи представника відповідача щодо неправомірного виключення позивачем із загальної суми заборгованості штрафні санкції за податковим-повідомленням рішенням від 19.05.2009 року в сумі 9 343, 15 грн., оскільки позивач не просить стягнути штрафні санкції за вказаним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В звязку з чим, суд прийшов до висновку, що представник позивача довів суду обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та надав необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, які підтверджені доказами та відповідають чинному законодавству України, а отже сума заборгованості у розмірі 379957, 25 грн. повинна бути стягнута з відповідача.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та статей ст.5, ч. 1 ст. 14, ст. 15, ч. 1 ст. 17, ст. 27 Закону України «Про плату за землю», статей 1, 4, 5, 6, 16, 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», статей 9, 11 Закону України «Про систему оподаткування», керуючись ст. ст. 2,4, 69,71, 94,158,160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси до Управління капітального будівництва Одеської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 379 957 грн. 25 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Управління капітального будівництва Одеської міської ради (код 04056902, м. Одеса, вул. Комітетська, 10-А) заборгованість перед бюджетом у сумі 379 957 грн. 25 коп. (триста сімдесят девять тисяч девясот пятдесят сім гривень 25 копійок) на бюджетний рахунок 0005, отримувач УДК м. Одеси, МФО 828011, код платежу 118.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений14 червня 2010 року .

Суддя: /підпис/ З оригіналом згідно

Суддя Л.Р. Юхтенко