Справа № 2а-1670/9224/11
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/9224/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю секретаря Горбач Д.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанов.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 жовтня 2011 року та 09 листопада 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанови про накладення на Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області штрафу у розмірі 680,00 грн. та 1360,00 грн відповідно, за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Вважає, що вказана постанова про накладання штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню з огляду на те, що позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та видано розпорядження №154455, а видатки на забезпечення виконання судового рішення за програмами соціального захисту у Державному бюджеті на 2011 рік не передбачено.

В судовому засіданні, 28 листопада 2011 року позивачем було подано заяву про доповнення предмету позову, у якій Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області просить скасувати постанову від 18.11.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн та постанову від 18.11.2011 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 57,41 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, з урахуванням поданої заяви про доповнення предмету позову.

Відповідач явку в судове засідання свого повноважного представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав письмові заперечення, у яких зазначив, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв у чіткій відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_2 просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 08.02.2011 року в повному обсязі боржником не виконана.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що постановою Полтавського районного суду Полтавської області Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області зобов'язано призначити ОСОБА_2 щомісячну додаткову пенсію, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирахувати і сплачувати пенсію в повному розмірі за понаднормовий стаж та провести нарахування та виплату ОСОБА_2 недоплачені кошти з часу призначення пенсій з урахуванням проведених виплат.

Для примусового виконання вказаного рішення суду Полтавського районного суду Полтавської області 17.06.2011 року видано виконавчий лист №2-а-91/11.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

На виконання наведеної норми Закону, державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області 07.07.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 14.07.2011 року.

Судом встановлено, що боржником дане судове рішення виконано частково, а саме, управлінням Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області проведено перерахунок та доплату пенсії ОСОБА_2, що підтверджується розпорядженням №154455 від 29.07.2011 року.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обовязок. Особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, суд зазначає, що відсутність відповідного фінансування, не може бути визнано поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення. При цьому суд бере до уваги, що судовим рішенням на позивача було покладено обовязок здійснити дії по нарахуванню та виплаті грошових коштів.

Відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 36 Закону України "Про виконавче провадження", проте не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

Посилання позивача на перерахунок пенсій ОСОБА_2 та як результат виконання постанови, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до постанови Полтавського районного суду від 08.02.2011 року Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області зобов'язано призначити, нарахувати та сплатити грошові кошти та відповідно листів від 06.09.2011 року №6170/06-119 та від 30.09.2011 року №П-99/04-1 управлінням перераховано розмір пенсії і нараховано доплату, проведено розрахунок пенсії за понаднормовий стаж роботи, проте, як встановлено, зокрема із пояснень ОСОБА_2, суми доплат не перераховані на рахунок стягувача.

Позивачем не надано суду доказів наявності поважних причин невиконання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надаючи оцінку діям та рішенням субєкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зміст дій, які повинен вчиняти державний виконавець за невиконання судових рішень, передбачений зокрема статтею 89 зазначеного Закону.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

На виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" 17.10.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 680,00 грн. за невиконання виконавчого документу у встановлений строк.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

09.11.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 1360,00 грн. за невиконання виконавчого документу у встановлений строк.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору від 18.11.2011 року винесена державним виконавцем в результаті того, що рішення Полтавського районного суду від 08.02.2011 року, в наданий для добровільного виконання строк, боржником - позивачем у справі, не виконано.

Посилання представника позивача на положення ч.2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" за якою виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, якими є пенсійні виплати, суд не приймає, адже судового рішення про стягнення з відповідача будь яких грошових сум Полтавським районним судом Полтавської області не виносилося. Рішення суду від 08.02.2001 року є рішенням у немайновому спорі і носить зобов'язальний характер, адже ним визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області неправомірними та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області призначити, нарахувати та сплатити грошові кошти.

Крім того, суд вважає за доцільне відмітити, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку та порушення обов'язків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її добровільного невиконання, виконується примусово в установленому законом порядку шляхом накладення стягнення на заробітну плату, інші види доходів боржника чи на його майно.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Кошти виконавчого провадження складаються з:1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника; 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству /частина 3 статті 41 вказаного Закону/.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби /частина 4 статті 41 вказаного Закону/.

На виконання вищевказаного, 18.11.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 57,41 грн.

Посилання позивача на неправомірність винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у зв'язку із ти, що примусове виконання рішення одночасно не могло бути розпочато того ж дня якого було видано виконавчий лист, оскільки має бути наданий строк для добровільного виконання рішення суду, суд не приймає до уваги, так як, відповідач дів на підставі положень статті 25 "Про виконавче провадження", відповідно до яких державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Під час судового розгляду з'ясовано, що на момент винесення постанови про накладення штрафу від 17.10.2011 року, про накладення штрафу від 09.11.2011 року, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 18.11.2011 року, судове рішення в частині сплати грошових коштів фактично виконано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні спірних постанов діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а отже позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування постанов, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 06 грудня 2011 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва