Справа № 287/44/13-а
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2013-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/44/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2013 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення (УПСЗН) Олевської районної державної адміністрації (РДА) Житомирської області, третьої особи Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області про зобовязання постановки на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене спадкове нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської РДА Житомирської області, що полягають у відмові у постановці ОСОБА_1, на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене спадкове нерухоме майно, яке знаходиться по вул.Шевченка, 57 в с.Радовель Олевського району Житомирської області - неправомірними та зобовязати відповідача поставити ОСОБА_1, на чергу, як спадкоємця померлого батька ОСОБА_2, для виплати грошової компенсації, в розмірі 139489.00 грн., за втрачене домоволодіння, яке знаходиться за вказаною адресою, у звязку із знаходженням останнього на радіоактивній території.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.1974 року помер її батько ОСОБА_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді нерухомого майна, яке складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями. Позивачка являється спадкоємцем за законом після смерті батька. Відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області від 24.12.2012 року, у порядку спадкоємства за законом після померлого 10.09.1974 року батька ОСОБА_2, вона набула право власності на жилий будинок № 57 по вул.Шевченка в с.Радовель Олевського району Житомирської області.

Село Радовель Олевського району Житомирської області, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року з наступними змінами та доповненнями відноситься до 3-ї зони гарантованого добровільного відселення.

16.09.2013 року позивачка звернулася з письмовою заявою до відповідача про постановку її на чергу, як спадкоємця померлого батька ОСОБА_2, для отримання грошової компенсації за втрачене спадкове нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території в с.Радовель Олевського району, яке складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями.

Однак УПСЗН Олевської РДА 02.10.2013 року за № 4726 відмовили позивачці в постановці на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території в с.Радовель Олевського району посилаючись на вимоги постанови КМУ від 18.11.2009 року № 1243 Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення.

Представник позивачки в судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги його довірителем підтримує повністю.

Представник УПСЗН Олевської РДА в судове засідання не зявився, подавши до суду письмове заперечення щодо предявленого позову. Просить суд розглянути позов ОСОБА_1, за відсутності їхнього представника та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області в судове засідання також не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Заперечень відносно заявленого позову не має.

Так відповідно до ст.41 КАС України слідує, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази по справі, у їх сукупності, суд вважає, що заявлений адміністративний позов ОСОБА_1, підлягає задоволенню з наступних підстав:

матеріалами справи встановлено, що 10.09.1974 року помер спадкодавець ОСОБА_2.

Згідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області від 24.12.2012 року, у порядку спадкоємства за законом після померлого 10.09.1974 року батька ОСОБА_2, ОСОБА_1, набула право власності на жилий будинок № 57, що розташований по вул.Шевченка в с.Радовель Олевського району Житомирської області, що стверджується витягом з Державного реєстру права власності на нерухоме майно від 19.02.2013 року, копією технічного паспорту на житловий будинок.

Зазначений будинок №57 по вул.Шевченка в с.Радовель Олевського району Житомирської області позивачкою був переданий 12.03.2013 року на баланс Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області, що стверджується актом прийому-передачі від 12.03.2013 року.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 24.09.2013 року, загальна вартість житлового будинку № 57 з господарськими будівлями по вул.Шевченка в с.Радовель Олевського району Житомирської області, станом на 24.09.2013 року, складає: 139489.00 грн.

16.09.2013 року ОСОБА_1, звернулася із заявою до відповідача про постановку її на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно.

Однак, 02.10.2013 року за № 4726 позивачці було відмовлено відповідачем у постановці на чергу щодо виплати грошової компенсації за втрачене нерухоме майно внаслідок Чорнобильської катастрофи, мотивуючи свою відмову тим, що позивачка отримала будинок у місці відселення, у порядку спадкування за законом і відповідно до постанови КМУ від 18.11.2009 року № 1243 Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення спадкоємці громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право на грошову компенсацію за втрачене спадкодавцем нерухоме майно, якщо компенсація була нарахована, але не отримана переселенцем, відповідно до норм Цивільного кодексу України.

Статтею 4 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено, що кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому обєктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоровя самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення.

Відповідно до п.6 ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсацію, передбачену ст.4 цього Закону, у повному розмірі за цінами, встановленими на момент звернення щодо неї, мають право громадяни, які не проживали на територіях радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно (жилі, дачні, садові будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може бути перевезено із зазначених територій.

Позивачка отримала у спадщину житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться в с.Радовель по вул.Шевченка, 57 Олевського району Житомирської області, та згідно до довідки Олександрівської селищної адміністрації Іллічівської міської ради Одеської області від 11.02.2013 року № 44 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджує її не проживання на території радіоактивного забруднення, де і проживає по даний час.

Згідно Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року з наступними змінами і доповненнями та розпорядження КМ України № 17 від 12.01.1993 року село Радовель Олевського району Житомирської області відноситься до 3-ї зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст. 386 ЦК України слідує, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник , права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Крім того, відповідно до п.5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 року № 1243, (далі Порядок), на яку посилався відповідач при відмові позивачці у її заяві щодо постановлення на чергу для отримання грошової компенсації, передбачені права спадкоємців на грошову компенсацію за втрачене спадкодавцем нерухоме майно якщо компенсація була нарахована, але не отримана переселенцем.

Однак спадкодавець ОСОБА_2, який помер 10.09.1974 року нерухоме майно якого успадкувала позивачка, своє право на переселення не використав і не переселявся, свій будинок органу місцевого самоврядування не здавав, компенсація йому не нараховувалася, а тому посилання відповідача на постанову КМУ від 18.11.2009 року № 1243 Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення є безпідставним і застосуванню не підлягає, оскільки спадкодавець за життя своє нерухоме майно не втрачав, що було б безумовною підставою для застосування пункту 5 зазначеної Постанови.

В даному випадку застосуванню підлягає п.6 ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який передбачає право позивачки на виплату грошової компенсації за втрачене нерухоме майно.

Відповідно до ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оскільки позивачка здала належний їй на праві приватної власності будинок на баланс Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області, але компенсації за втрачене нерухоме майно не отримала, суд вважає, що позов слід задовольнити та зобовязати відповідача поставити позивачку на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене нерухоме майно. Так, як відповідач неправомірно позбавив позивачку її права на отримання грошової компенсації, зазначеної в п.6 ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушив її право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статтею 50 Конституції України визначено, що кожен має право на безпечне життя і здоровя довкілля.

Суд вважає, що відмовляючи позивачці у постановці на чергу для отримання компенсації обтяжується становище позивачки, яка вимушена використовувати своє право власності в більш небезпечних для здоровя умовах відносно свого постійного місця проживання, чим порушується її конституційне право на безпечні умови життя.

Частиною 2 ст.162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Керуючись ст.50 Конституції України, ст.4, п.6 ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року (із змінами і доповненнями), ст.386 ЦК України, ст.ст.8-11,17,41,56,59,71,86,105,122,159-163,167,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, третьої особи Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області про зобовязання постановки на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене спадкове нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови позивачці ОСОБА_1 в постановці на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене спадкове нерухоме майно - протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області поставити позивачку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительку смт.Олександрівка вул.Степова, 23 Іллічівського району Одеської області на чергу для виплати грошової компенсації в розмірі 139489 (сто тридцять девять тисяч чотириста вісімдесят девять) грн., 00 коп., за втрачене спадкове нерухоме майно, а саме: житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташованого в с.Радовель по вул.Шевченка, 57 Олевського району Житомирської області у звязку із знаходженням його на радіоактивно забрудненій території.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3