Справа № 826/9508/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2015 року № 826/9508/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідністю «Укрфудтрейд»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідністю «Укрфудтрейд» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Укрфудтрейд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Голосіївському р-ні ГУ ДФС у м. Києві) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 08 грудня 2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/9508/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22 червня 2015 року.

12.08.2015 року на підставі розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва №898 справу №826/9508/15 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2015 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/9508/15 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 27 серпня 2015 року.

У судовому засіданні 27 серпня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу від 18 листопада 2014 року №23, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрфудтрейд» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Асканія Плюс» () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, в результат якої складено акт перевірки від 25 листопада 2014 року № 12/1-22-08-38603700.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за перевіряє мий період у розмірі 167 419,00 грн., а саме за липень 2014 року у сумі 167 419,00 грн.

За результатом розгляду заперечень, висновки акту перевірки від 25 листопада 2014 року № 12/1-22-08-38603700 залишені без змін.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 08 грудня 2014 року № ТОВ «Укрфудтрейд» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 209 274,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 167 419,00 грн., за штрафними санкціями - 41 855,00 грн.

Такий висновок контролюючого органу мотивований тим, що позивачем включено до податкового кредиту у серпні 2014 року суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних у липні 2013 року.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що висновок відповідача щодо заниження позивачем податку на додану вартість за період липень 2014 року є помилковим, оскільки до податкового кредиту позивачем включено ПДВ на підставі податкових накладних протягом 365 календарних днів.

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 25 листопада 2014 року № 12/1-22-08-38603700.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Тобто, враховуючи дату складання податкових накладних, позивач повинен був включити суму податку на додану вартість до суми податкового кредиту не пізніше звітного періоду - липня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні №13 від 06.07.2013 року, №11 від 05.07.2013 року, №10 від 05.07.2013 року, №8 від 04.07.2013 року, №7 від 04.07.2013 року, №4 від 03.07.2013 року, №62 від 31.07.2013 року, №56 від 29.07.2013 року, №54 від 26.07.2013 року, №53 від 26.07.2013 року, №51 від 25.07.2013 року, №50 від 25.07.2013 року, №44 від 19.07.2013 року, №41 від 18.07.2013 року, №40 від 17.07.2013 року, №39 від 17.07.2013 року, №36 від 16.07.2013 року, №34 від 15.07.2013 року, №33 від 15.07.2013 року, №31 від 13.07.2015 року, №30 від 13.07.2013 року, №29 від 12.07.2013 року, №28 від 12.07.2013 року, №26 від 11.07.2013 року, №25 від 11.07.2013 року, №23 від 11.07.2013 року, №22 від 10.07.2013 року, №20 від 09.07.2013 року включені до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за липень 2014 року, яку подано до податкового органу у серпні 2014 року, а саме 20.08.2014 року.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, позивачем правомірно включено суму податку на додану вартість до податкового кредиту у липні 2014 року та своєчасно подано до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року.

Таким чином, висновки контролюючого органу про порушення абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України є необґрунтованими.

Крім цього, суд зазначає що матеріали справи містять копії первинних документів на підтвердження господарських відносин позивача із ТОВ «Асканія Плюс» () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, які досліджені судом. Проте, зазначені документи не є належними доказами в розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачу збільшено суму податку на додану вартість не за пору за порушення абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (граничного строку включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту). Питання реальності господарських відносин позивача із ТОВ «Асканія Плюс» () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року не досліджувалось та не ставилось під сумнів контролюючим органом під час перевірки.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлень-рішення та акту перевірки з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Укрфудтрейд»»підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфудтрейд» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 08 грудня 2014 року № .

3. Судові витрати в сумі 418,56 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфудтрейд» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник