Справа № 810/1515/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1515/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач - Комунальне підприємство Київської обласної ради «Тетіївтепломережа», звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2014;

зобов'язати відповідача відобразити у картці особового рахунку позивача відомості про сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2014 року відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях позивача.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області № від 28.07.2014. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів керується нормами частини 1 статті 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, та, відповідно, розглядає даний спір в частині вимог апеляційної скарги відповідача щодо правомірності задоволених позовних вимог.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано здійснив зміну призначень платежів за квітень 2014 року та дійшов помилкового висновку, що підприємство сплатило податок на додану вартість за квітень 2014 року з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання. У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що у позивача був відсутній борг за квітень 2014 року, зворотного відповідачем суду не доведено, а тому позивач не міг порушити граничні строки сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ за квітень 2014 року, отже прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа", , як юридична особа зареєстроване Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області 22.11.1994 та, як платник податків, перебуває на обліку в Тетіївській ОДПІ з 13.01.1995 за № 257.

16.05.2014 позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року (зареєстрована за №), якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 63850,00 грн.

Відповідне податкове зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2014 року було сплачено, що підтверджується платіжними дорученнями №1522 від 15.05.2014, на суму 20000,00 грн. (а.с.117), №1529 від 16.05.2014 на суму 20000,00 (а.с.118), №1541 від 19.05.2015 на суму 23850,00 грн. (а.с.119) з відповідним призначенням платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2014 року.

17.07.2014 посадовою особою Тетіївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку позивача щодо своєчасності сплати платежів до бюджету з податку на додану вартість, терміном сплати 30.05.2014, за результатами якої складено акт № 219/151/24879282 від 17.07.2014 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки зафіксовано допущені, на думку податкового органу, позивачем порушення вимоги п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України та несвоєчасно сплачено до бюджету податок на додану вартість, згідно декларації від 16.05.2014 № , а саме фактична сплата відбулась: 26.06.2014 на суму 17163,90 грн. (затримка 25 днів), 11.07.2014 на суму 20000,00 грн. (затримка 40 днів), 14.07.2014 на суму 24796,90 грн. (затримка 43 дні) та 15.07.2014 на суму 1889,25 грн. (затримка 44 дні).

Відповідний акт перевірки Тетіївською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було покладено в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 28.07.2014 № , згідно з яким зобов'язано позивача сплатити 10 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 1716,39 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами підпунктів 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов'язок подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з положеннями статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Поряд з цим, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов'язання.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, наведеною нормою податковому органу надано право змінювати призначення платежу, та зараховувати суми, які сплатив платник податку в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного законом, водночас податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судова колегія враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 по справі № 810/1323/13-а встановлено, що за 2009, 2010, 2011, 2012 роки КП КОР "Тетіївтепломережа" подавались декларації з податку на додану вартість, в яких визначено суми податкового зобов'язання, яка позивачем була сплачена в повному обсязі у строки встановленні чинним законодавством, що свідчить про відсутність у платника податкового боргу за вказані періоди.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що у КП КОР "Тетіївтепломережа" за 2009-2012 роки був відсутній податковий борг.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поряд з цим, з матеріалів справи убачається, що у 2013-2014 роках позивачем були подані податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема: за січень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 3148 грн.; за лютий 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 18647 грн.; за березень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 19984 грн.; за квітень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 56901 грн.; за травень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 29897 грн.; за червень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 2180 грн.; за липень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 8890 грн.; уточнюючий розрахунок за червень 2013 року з визначенням додаткового грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 4637 грн. та штрафу в сумі 139 грн.; за серпень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 4275 грн.; за вересень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 4209 грн.; за жовтень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 2381 грн.; за листопад 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 14316 грн.; за грудень 2013 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 20861 грн.; за січень 2014 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 2696 грн., за лютий 2014 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 40147 грн., за березень 2014 року з визначеним грошовим зобов'язанням з ПДВ 43747 грн.

Оплату зазначених податкових зобов'язань позивач здійснив наступними платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи: від 26.02.2013 №710 сплачено суму у розмірі 3148,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за січень 2013 року; від 27.03.2013 №775 сплачено суму у розмірі 18647,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2013 року; від 30.04.2013 №854 сплачено суму у розмірі 19984,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за березень 2013 року; від 23.05.2013 №893 сплачено суму у розмірі 25000,00 грн., призначення платежу - часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2013 року; від 29.05.2013 №907 сплачено суму у розмірі 31901,00 грн., призначення платежу - часткова сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2013 року; від 19.06.2013 №964 сплачено суму у розмірі 29897,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за травень 2013 року; від 26.07.2013 №1038 сплачено суму у розмірі 6956,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2013 року; від 07.08.2013 №1059 сплачено суму у розмірі 5000,00 грн., призначення платежу - попередня сплата нарахованих сум ПДВ за липень 2013 року; від 09.08.2013 №1063 сплачено суму у розмірі 5000,00 грн., призначення платежу - попередня сплата нарахованих сум ПДВ за липень 2013 року; від 13.09.2013 №1121 сплачено суму у розмірі 4000,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за серпень 2013 року; від 17.10.2013 №1198 сплачено суму у розмірі 4209,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за вересень 2013 року; від 25.11.2013 №1243 сплачено суму у розмірі 2381,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за жовтень 2013 року; від 20.12.2013 №1302 сплачено суму у розмірі 14316,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за листопад 2013 року; від 17.01.2014 №1341 сплачено суму у розмірі 20861,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за грудень 2013 року; від 17.02.2014 №1382 сплачено суму у розмірі 2696,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за січень 2014 року; від 20.03.2014 №1443 сплачено суму у розмірі 10000,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 21.03.2014 №1446 сплачено суму у розмірі 10000,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 25.03.2014 №1450 сплачено суму у розмірі 10000,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 27.03.2014 №1456 сплачено суму у розмірі 10147,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за лютий 2014 року; від 29.04.2014 №1492 сплачено суму у розмірі 43747,00 грн., призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за березень 2014 року.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджено, що у позивача відсутній податковий борг з податку на додану вартість за період з січня 2013 року по березень 2014 року.

Однак, в Акті перевірки зазначено лише дату сплати податкового зобов'язання, суму, на яку здійснено оплату та кількість днів затримки без зазначення номеру і призначення платежу документу, на підставі якого здійснено сплату податкового зобов'язання та не вказано, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобов'язань, що виникли раніше.

Так, аналізуючи надані позивачем платіжні доручення, судом встановлено, що фактично відповідач дійшов висновку, що податкові зобов'язання за квітень 2014 року сплачено на підставі платіжного доручення № 1622 від 26.06.014 на суму 36035,00 грн. з призначенням платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за травень 2014 року, платіжного доручення № 1650 від 11.07.014 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2014 року, платіжного доручення № 1658 від 15.07.014 на суму 30000,00 грн. з призначенням платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за червень 2014 року та платежу від 14.07.2014 на суму 24796,90 грн., який відображено лише в картці особового рахунку позивача у сумі 24796,89 грн. за 2013-2014 роки, однак, згідно письмових пояснень позивача вказаний платіж від 14.07.2014 на суму 24796,90 грн. не здійснювався.

За таких обставин, відповідач необґрунтовано здійснив зміну призначень платежів за квітень 2014 року та дійшов помилкового висновку, що підприємство сплатило податок на додану вартість за квітень 2014 року з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання.

При цьому, відповідач жодних доказів на підтвердження висновків, викладених в Акті перевірки від 17.07.2014 №219/151/24879282, а також доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного податкового-повідомлення рішення суду не надав. Не надав відповідач таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014 та його скасування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Суддя: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.