Справа № 805/2841/15-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 р. Справа № 805/2841/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Постановлено у нарадчій кімнаті .

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Троянової О.В. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 року №/15769/10/05-15-15-03-13, №/15771/10/05-15-15-03-13,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 року №/15769/10/05-15-15-03-13, №/15771/10/05-15-15-03-13 /а.с.4-9/.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року замінено відповідача Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області на Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що за наслідками камеральної перевірки податкової звітності з плати за земля (орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) ТОВ "Краматорський феросплавний завод" за 2014 ріку Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області складено акт від 15.06.2015р. №389/05-15-15-03-37133410. На підставі висновків акту камеральної перевірки відповідачем 02.07.2015р прийнято податкові повідомлення-рішення /15769/10/05-15-15-03-13 яким ТОВ "Краматорський феросплавний завод" нараховано податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 530 070,66грн. ( 10 % від погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно) та №/15771/10/05-15-15-03-13 яким ТОВ "Краматорський феросплавний завод" нараховано податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 424 398,83 грн.( 20% від погашеної суми податкового боргу при затримці більш ніж 30 календарних днів). Вважає, що в акті перевірки податковим органом помилково зроблено висновок про порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб, визначеного п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України.

Просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 02.07.2015р №/15769/10/05-15-15-03-13 та №/15771/10/05-15-15-03-13 /а.с.8/.

Представники позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення заперечення, аналогічні викладеним письмово, в яких зазначила, що перевіркою було встановлено порушення позивачем п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України. Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за землю за березень 2014 року-липень 2014 року передбачена ст.126 ПК України на підставі якої були нараховані штрафні санкції. Щодо посилання позивача на ст.6 Закону України №1669, зазначає, що на сьогоднішній день перелік населених пунктів , на території який здійснювалась антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р дію якого на сьогодні призупинено розпорядженням № 1079. ПКУ передбачено можливість встановлення податкової пільги, але зазначала,що на сьогодні не розроблено порядок застосування зазначених пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України. Просила суд залишити без задоволення позовну заяву.

07.09.2015 року через відділ діловодства Донецького окружного адміністративного суду представниками сторін подано заяву щодо проведення розгляду справи в письмовому проваджені.

Відповідно до приписів ч.2 ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" зареєстроване в якості юридичної особи, включене до ЄДРПОУ за номером 37133410. Позивач є платником податку за землю та перебуває на обліку платників податків в Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області /а.с.27-41/.

Відповідач - Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області діє на підставі положення про Міністерство доходів і зборів України та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

13 лютого 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" складено податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 року, в якій позивачем самостійно визначено зобов'язання зі сплати податку/а.с.56-65/.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2014 рік № від 20.02.2014р. За наслідками якої складено акт від 15.06.2015р. №389/05-15-15-03-37133410 / а.с.12-16/.

Перевіркою встановлено, що підприємством несвоєчасно, 22.05.2014 року , платіжним дорученням №9198 на суму 530706,60 грн. - затримка сплати становить 22 календарних днів;

- узгоджена сума податкового зобов'язання за квітень 2014 р. по терміну сплати 30.05.2014 р: 21.08.2014 року, платіжним дорученням №1469 на суму 150 000 грн. - затримка сплати становить 83 дні; 27.08.2014 року, платіжним дорученням №1539 на суму 200 000 грн. - затримка сплати становить 89 дні; 28.08.2014 року, платіжним дорученням №1552 на суму 530706,60 грн. - затримка сплати становить 90 днів;

- узгоджена сума податкового зобов'язання за травень 2014 р. по терміну сплати 30.06.2014 р.: 28.08.2014 року, платіжним дорученням №1552 на суму 530706,60 грн. - затримка сплати становить 59 днів; 29.09.2014 року, платіжним дорученням №1891 на суму 530706,60 грн. - затримка сплати становить 91 днів;

- узгоджена сума податкового зобов'язання за червень 2014 р. по терміну сплати 30.07.2014 р.: 29.09.2014 року, платіжним дорученням №1891 на суму 530706,60 грн. - затримка сплати становить 61 днів; 27.01.2014 року, платіжним дорученням №3179 на суму 100000,00 грн. - затримка сплати становить 181 днів; 05.02.2015 року, платіжним дорученням №3320 на суму 200000,00 грн. - затримка сплати становить 190 днів;

- узгоджена сума податкового зобов'язання за липень 2014 р. по терміну сплати 30.08.2014 р.: 05.02.2015 року, платіжним дорученням №3320 на суму 200 000,00 грн. - затримка сплати становить 159 днів; 23.03.2015 року, платіжним дорученням № 252 на суму 5071,22 грн. - затримка сплати становить 205 днів; 26.03.2015 року, платіжним дорученням №4046 на суму 200000,00 грн. - затримка сплати становить 208 днів; 26.03.2015 року, платіжним дорученням №253 на суму 2487,26 грн. - затримка сплати становить 208 днів; 31.03.2015 року, платіжним дорученням №296 на суму 551,84 грн. - затримка сплати становить 213 днів; 02.04.2015 року, платіжним дорученням №306 на суму 934,78 грн. - затримка сплати становить 215 днів; 09.04.2015 року, платіжним дорученням №375 на суму 2144,91 грн. - затримка сплати становить 222 днів; 09.04.2015 року, платіжним дорученням №84398 на суму 2111,08 грн. - затримка сплати становить 222 днів; 15.04.2015 року, платіжним дорученням № 4285 на суму 300 000,00 грн. - затримка сплати становить 228 днів.

Зазначені в акті платіжні доручення були також досліджені при розгляді справи, відображені в обліковій картці платника податків .

Тобто,з висновків акту перевірки вбачається, що позивачем допущено такі порушення законодавства:

- порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб, визначеного п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України .

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 02 липня 2015 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №/15769/10/05-15-15-03-13 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" нараховано податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 % у сумі 53 070,66грн. з орендної плати за землю з юридичних осіб;

- №/15771/10/05-15-15-03-13 яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" нараховано податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20% з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 424398, 83грн. з орендної плати за землю з юридичних осіб /а.с.11,10/.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з акту перевірки , підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок про порушення позивачем п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-V1 зі змінами та доповненнями, контролюючими органами щодо податків,які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства з питань сплати єдиного внеску , контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Згідно з п.п.14.1.72. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно зі п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Як вже зазначалося судом, 20 лютого 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 року, якою платником податку самостійно визначено суму зобов'язання перед бюджетом.

Пунктом 284.1 ст.284 Податкового кодексу України визначено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Згідно п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України зобов'язання щодо плати за землю, визначені у податковій декларації на поточний рік, сплачуються рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів , наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Суд, вважає за необхідне зазначити,що Податковий кодекс України передбачає можливість встановлення для суб'єктів господарювання податкової пільги.

Згідно з п. 30.1. ст.30 Кодексу , податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п.30.2. ст.30 Кодексу,підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пунктом 30.9. ст.30 Кодексу передбачено, що податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов'язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Податкові пільги , порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства про захист економічної конкуренції виключно Податковим кодексом України, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до Податкового кодексу України.

Посилання відповідача на відсутність Порядку застосування зазначених пільг, а також не внесення відповідних змін до Податкового кодексу України є не доречним тому, що є чітка норма Податкового кодексу України, якою передбачені права та обов'язки контролюючого органу.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235, обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Крім того, суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», передбачено списання безнадійного податкового боргу.. Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється: в тому числі податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).Документом-підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Зокрема загальновідомим є факт того,що з березня 2014 року на території Донецької області розпочалось проведення антитерористичної операції, а саме що протягом квітня-липня 2014 року у м. Краматорську Донецької області, на території якої провадить свою господарську діяльність відповідач, здійснювалась активна фаза антитерористичної операції.

Як зазначалося вище, позивач зареєстрований як платник податків та перебуває на обліку у ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області, а також здійснює основну господарську діяльність на території м. Краматорська Донецької області. Зазначений факт підтвердив також у судовому засіданні і представник відповідача.

Обставина проведення АТО у Донецькій області, де здійснює господарську діяльність позивач крім судових рішень у адміністративних справах Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/18327/14 та № 826/18330/14, залишених в силі ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду також прямо встановлена указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р.

Відповідно до ст.ст.6-7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, до зазначених населених пунктів належить м. Краматорськ.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р. зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

З наведеного можна зробити висновок, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання, не в повному обсязі платниками земельного податку, обов'язків, передбачених Податковим Кодексом України.

Аналогічної думки дотримується Вищій адміністративний суд України по адміністративній справі К/800/19383/15.

Відповідно до ст.10 Закону України № 1669-VІІ єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України .

Відповідно до ст. 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема даний закон доповнено ст. 14-1, згідно якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Позивачем до матеріалів справи надано засвідчену належним чином копію сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України від 22.07.2014 № 1950/05-4 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року для Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області, а саме м. Краматорськ , щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справлення і сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. ( ар.с.25-26).

Таким чином, суд дійшов висновку, що на відповідача розповсюджується дія Закону України № 1669-VІІ, в тому числі положення ст. 7 даного закону.

Враховуючи зазначене, у позивача в наявності належні докази настання форс-мажорних обставин також і для списання безнадійного податкового боргу, визначені статтею 101 ПК України. За приписами п. 101.1 ст. 101 ПК України до безнадійного податкового боргу в даному випадку, відноситься також спірні суми нарахованих штрафних санкцій, визначених в оспорю вальних податкових повідомленнях-рішеннях, які нараховані за несвоєчасну сплату зобов'язань по орендній платі за землю у період проведення активної фази АТО на території, де здійснює господарську діяльність позивач.

Отже, діючим законодавством на дату спірних правовідносин існує дві норми права для звільнення платника податків від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань у випадку настання обставин непереборної сили: загальна норма - Податковий кодекс України та спеціальна норма - Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015 року №/15769/10/05-15-15-03-13, №/15771/10/05-15-15-0313 - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 02 липня 2015 року №/15769/10/05-15-15-03-13 яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» нараховано податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10% з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 53 070,66грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 02 липня 2015 року №/15771/10/05-15-15-03-13 яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» нараховано податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20% з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 424398,83грн.

Постанову ухвалено у порядку письмового провадження 07 вересня 2015 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 вересня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.