Справа № 804/9043/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 р. Справа № 804/9043/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засідання Безрученко К.В.,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача Гагарського А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 (форми «Ф»),
20 липня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про:
- визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо направлення ОСОБА_5 податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 після 01.07.2015;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 07.08.2015.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_5 належить автомобіль марки «Інфініті», 2011 року випуску, об'єм двигуна понад 3000 куб. см.
Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню суд виходить із наступного.
01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.
Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Відповідно до п. п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, податкове повідомлення - рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Таким чином, в контексті вищенаведених норм чинного законодавства, автомобіль марки «Інфініті», 2011 року випуску, об'ємом двигуна понад 3000 куб. см., який належить ОСОБА_5 згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником вказаного податку.
Таким чином, відповідач при винесенні податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 ( форми «Ф»), діяв на підставі та в межах повноважень, визначених Законом.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач протиправно приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, керувався нормами п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року (що набрав чинності 01.01.2015), та фактично надав Закону зворотної дії у часі, оскільки об'єктом оподаткування вказано автомобіль, що придбаний і зареєстрований задовго до набрання чинності вказаним Законом, з огляду на наступне.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).
Водночас, відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому, обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).
Тому, законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. незалежно від дати придбання автомобіля.
Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року, а не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015. Вказане свідчить про безпідставність доводів позивача про зворотну дію в часі норм Податкового кодексу України.
Суд зазначає, що законодавчим органом України є Верховна Рада України, яка, у відповідності до ст. 75 Конституції України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.
Згідно ст. 85 Конституції України, лише до повноважень парламенту віднесено прийняття законів.
Податковий кодекс України є кодифікованим нормативно - правовим актом, який має вищу юридичну силу в системі нормативних актів країни, що забезпечує його верховенство, підтримує ієрархічність та єдність системи нормативних актів.
За своїми ознаками Податковий кодекс України як будь - який інший Закон має загальний характер, встановлює загальнообов'язкові правила поведінки, має належну форму, породжує юридичні наслідки та гарантується державою.
Податковий кодекс України як і будь - який інший діючий Закон охороняється і гарантується державою, яка забезпечує необхідні умови для виконання законів і застосовує заходи примусового характеру до суб'єктів, які не виконують або порушують вимоги законів.
Як встановлено ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Суд зазначає, що аналіз положень нормативно - правових актів на відповідність їх Конституції України, відповідно статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України» віднесений до компетенції Конституційного Суду України.
Суд критично оцінює доводи позивача щодо наявності у транспортного податку всіх ознак загальнодержавного, який положеннями Податкового кодексу України визначений як місцевий, оскільки перевірка вказаних доводів не може бути здійснена в межах заявленого адміністративного позову та не відноситься до предмету доказування у даній справі.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи фактичні обставини у даній справі, суд дійшов висновку, що оскаржене податкове повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 (форми «Ф») є правомірним, винесеним податковим органом у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому у суду відсутні підстави для його скасування.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо направлення ОСОБА_5 податкового повідомлення - рішення 18.06.2015 № 9585-17 (форми «Ф») після 01.07.2015, суд зазначає наступне.
Положеннями п. п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України встановлено, що податкове повідомлення - рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Тобто, вказаним положенням імперативно визначений обов'язок податкового органу надіслати (вручити) платнику повідомлення - рішення до 01 липня базового податкового (звітного) періоду (року), інші варіанти поведінки суб'єкта владних повноважень даною нормою не передбачені.
Матеріалами справи підтверджено, що Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області надіслано оскаржене податкове повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 ( форми «Ф») лише 02.07.2015, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти www.ukrposhta.ua, яка міститься в матеріалах справи. Зазначений факт не заперечений відповідачем у справі.
У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За наведених обставин, суд доходить висновку про протиправність дій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, що виразилися у направленні ОСОБА_5 податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 після 01.07.2015, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 94, 158 - 162, 163,186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 (форми «Ф») задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо направлення ОСОБА_5 податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 № 9585-17 (форми «Ф»), після 01.07.2015.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2015 року

Суддя О.В. Царікова