Справа № 810/3472/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року (11:28) м.Київ 810/3472/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.А., представника позивача Кравченко А.М. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Молнія» до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Молнія» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.04.2015 № та № . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість та безпідставність висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 681 155, 67 грн. та з податку на прибуток підприємств в сумі 483 279, 18 грн. по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Паралель-В» та відсутності господарських відносин з останнім, оскільки реальність господарських операцій з вказаним суб'єктом господарювання підтверджується відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які були надані до перевірки, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами. Позивач зазначає, що до перевірки ПАТ «Молнія» було надано всі первинні документи, які засвідчують реальність господарських операцій.

01.09.2015 у судовому засіданні представником відповідача були подані заперечення по справі, які не приймаються до уваги судом, оскільки не стосуються спірних правовідносин.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представників відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

З 25.03.2015 по 31.03.2015 Переяслав-Хмельницькою об'єднаною державною податкової інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Молнія» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Паралель-В» (код за ) їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами проведення якої був складений акт від 07.04.2015 № 54/22/10-17-22-01/05407746.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення позивачем наступних вимог законодавства: - п. 185.1 ст. 185, п.п. 186.2.1 п. 186.2 ст. 186, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим ПАТ «Молнія» було занижено податок на додану вартість на загальну суму 681 155, 67 грн., в тому числі за липень 2014 року на суму 281 250, 00 грн., за вересень 2014 року на суму 347 307, 67 грн., за жовтень 2014 року на суму 33 179, 000 грн. та за листопад 2014 року на суму 19 419, 00 грн. - пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого ПАТ «Молнія» завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2014 рік, на суму 153 269, 00 грн. та занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 483 279, 18 грн.

Вказані висновки були засновані на підставі тверджень контролюючого органу про те, що правочини, які були укладені між ПАТ «Молнія» та ТОВ «Паралель-В» за період липень, вересень-жовтень 2014 року не спричинили реального настання юридичних наслідків, оскільки операції між позивачем та вищевказаним контрагентом не мали реального товарного характеру.

Відповідачем в акті перевірки було зазначено, що до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області надійшла відповідна податкова документація територіальних податкових органів, яка свідчить про фіктивний характер господарських відносин ПАТ «Молнія» та ТОВ «Паралель-В».

Так, зокрема, в акті перевірки відповідач посилається на:

- акт ОУ ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Паралель-В» () від 05.01.2015 № 2/20-31-22-04-07/39164173;

- акт ДПІ в Дзержинському районі м. Харкова від 21.01.2015 № 5705/20-30-22-03/32335642 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Виробничо-Комерційна фірма «Союз СВ» (код 32335642) щодо документального підтвердження господарських відносин з ТОВ «Ханон Плюс» (код ЄРПОУ 35476175) за червень-липень 2014 року та ТОВ «ТБ «Імператив» () за вересень 2014 року та з ТОВ «ТБ «Імператив» () за серпень 2014 року;

- акт ДПІ в Дзержинському районі м. Харкова № 147/20-30-22-03/32335642 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Союз СВ» () щодо документального підтвердження господарських відносин з ТОВ «ТБ «Імператив» ( за вересень 2014 року та з урахуванням ст. 198 ПКУ за жовтень 2014 року;

- податкову інформацію від 05.01.2015 № 10/7/20-31-22-04-10 по ТОВ «Паралель-В» () за період з 01.07.2014 по 31.10.2014;

- податкову інформацію від Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 4074/10/04-16-22-01 від 15.10.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтеграс-Агро». Відповідно до вищевказаної податкової інформації вбачається неможливим співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів ТОВ «Паралель-В», що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження видів, обсягу і кількості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податку.

Податковою інспекцією було зазначено, що зі змісту вищевказаної податкової інформації встановлено, що у контрагента позивача, ТОВ «Паралель-В» відсутні необхідне майно, трудові ресурси, виробничо-складські приміщення, транспортні засоби, відповідний технологічний персонал, що фактично унеможливлює здійснення ТОВ «Паралель-В» основного виду діяльності. Крім того, відповідно до вищевказаної податкової інформації, відповідними територіальними податковими органами встановлено відсутність будь-яких договорів про господарську діяльність, актів прийому-передачі товару, довіреностей на його отримання, документів, що засвідчують транспортування та зберігання товару, що також підтверджує фіктивний характер господарських операцій ТОВ «Паралель-В» з відповідними суб'єктами господарювання та свідчить про те, що вищевказаний контрагент позивача здійснював свою діяльність спрямовану виключно на здійснення операцій,пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Таким чином, працівниками контролюючого органу було зазначено, що взаємовідносини між ПАТ «Молнія» та ТОВ «Паралель-В не спричинили реального настання господарських операцій, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 681 155, 67 грн., завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування в розмірі 153 269, 00 грн. та заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток на 483 279, 18 грн.

На підставі акта перевірки Баришівсько-Березанським відділенням Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 23.04.2015 № , яким позивачу донараховано податок на додану вартість на 681 155, 67 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 340 577, 84 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 23.04.2015 № , яким позивачу донараховано податок на прибуток приватних підприємств на суму 483 279, 18 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 120819, 80 грн.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звертався зі скаргою на вищевказані податкові повідомлення-рішення до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області з вимогою про їхнє скасування, за результатами розгляду якої вищевказаним контролюючим органом було прийняте рішення від 28.05.2015 № 2110/10-36-10-01-04, яким було залишено без змін податкові повідомлення Баришівсько-Березанського відділення Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.04.2015 № та № , а скаргу позивача - без задоволення.

В подальшому позивачем було направлено на адресу Державної фіскальної служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 23.04.2015 № та № та на рішення ГУ ДФС у Київській області від 28.05.2015 № 2110/10-36-10-01-0, за результатами розгляду якої Державною фіскальною службою було прийняте рішення від 31.07.2015 № 16177/6/99-99-10-01-04-15, яким вищевказані податкові повідомлення-рішення та рішення ГУ ДФС у Київській області, прийняте в результаті розгляду первинної скарги були залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Не погодившись з вищевказаними рішеннями податкових органів щодо залишення без змін податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та скасувати, з приводу чого суд зазначає наступне.

22.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Молнія» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Паралель-В» (Постачальник) було укладено договір поставки № 22072014, за умовами якого продавець зобов'язався поставити у власність покупця олію соняшникову нерафіновану 1-го ґатунку, українського походження, врожаю 2013 року (надалі-товар), а покупець зобов'язався прийняти та своєчасно оплатити вартість товару.

Відповідно до п. 1.2 договору загальна кількість товару, що підлягає поставці за договором, ціна за одиницю товару, загальна ціна товару узгоджується сторонами та визначається в Специфікації.

Згідно з п. 2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах та в строк, визначений в Специфікації. Сторонами було погоджено, що при визначені умов поставки застосовуються офіційні правила тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року. Факт здійснення поставки засвідчується видатковою накладною, яка підписується в момент передачі товару.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що одночасно з товаром постачальник зобов'язується передати покупцю документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром, а саме: податкову накладну, рахунок-фактуру, інші документи, які стосуються поставки товару.

Відповідно до п. 2.4 договору датою поставки товару (партії товару) є дата підписання сторонами видаткової накладної (партії товару).З моменту підписання видаткової накладної до покупця переходить право власності на товар.

За умовами п. 2.5 договору якщо буде потреба, продавець зобов'язується здійснювати зберігання товару, переданого покупцеві, при цьому товар залишається у власності покупця. Зберігання товару здійснюється за рахунок продавця й входить у вартість товару (п. 4.1, 4.2 договору), за умови, що товар перебуває на зберіганні не більше 20-ти (двадцяти) днів. Приймання товару на зберігання, а також повернення та зберігання здійснюється на підставі актів, які підписуються повноважними представниками сторін.

Згідно з п. 4.1 договору постачальник постачає товар покупцю за цінами, що визначені у Специфікації. Ціна договору визначається, як сума вартості поставленого товару. Ціна на товар може бути змінена лише шляхом укладання додаткової угоди до договору.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що договір набуває чинності (є укладеним) з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014, але в будь-якому разі до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов'язань за договором.

Також, 22.07.2014 сторонами було погоджено Специфікацію № 1 до договору поставки № 2207-2014 від 22.07.2014.

Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 вартість партії товару становить 1 687 500, 00 грн. ( в т.ч. ПДВ в сумі 281 250, 00 грн.).

Згідно з п. 2 Специфікації № 1 продавець зобов'язаний передати, а покупець прийняти вказаний товар у строк до 01.08.2014, на умовах DDP, Миколаївська обл., с.Галицинове, вул. Набережна, 27, згідно офіційних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

25.07.2014 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до договору поставки № 2207-2014 від 22.07.2014, якою було доповнено банківські реквізити ТОВ «Паралель-В».

З метою виконання умов договору, ТОВ «Паралель-В» передало, а ПАТ «Молнія» прийняло товар на загальну суму 1 687 500, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 281 250, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 2 від 22.07.2014, підписаною уповноваженими представниками сторін та скріпленою печатками підприємств.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Паралель-В» було виставлено ПАТ «Молнія» рахунок на оплату отриманого товару № 3 від 25.07.2014 на загальну суму 1 687 500, 00 грн., який був оплачений позивачем частково на загальну суму 821 223, 76 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 726 від 30.07.2014 на суму 30 000, 00 грн., № 732 від 31.07.2014 на суму 10 000, 00 грн., № 739 від 01.08.2014 на суму 20 000, 00 грн., № 742 від 04.08.2014 на суму 30 000, 00 грн., № 771 від 06.08.2014 на суму 20 000, 00 грн., № 784 від 08.08.2014 на суму 20 000, 00 грн., № 210 від 11.08.2014 на суму 20 000, 00 грн., № 1128 від 16.10.2014 на суму 411 333, 14 грн., № 1223 від 03.11.2014 на суму 259 890, 62 грн. Також, ТОВ «Паралель-В» було виписано позивачу податкову накладну № 1 від 22.07.2014 на загальну суму 1 687 500, 00 грн. ( в тому числі ПДВ в сумі 281 250, 00 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний (податковий) період за липень 2014 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року від 20.08.2014 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

22.07.2014 між ТОВ «Паралель-В» (Зберігач) та ПАТ «Молнія» (Поклажодавець) було укладено договір зберігання № 2207-14, відповідно до якого зберігач зобов'язався прийняти від поклажодався на зберігання майно, перелік якого зазначений в акті здачі-приймання, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 1.1 договору встановлено термін зберігання майна: з 22.07.2014 по 22.07.2015.

Відповідно до п. 1.2 договору право власності на майно до зберігача не переходить.

Згідно з п. 2.1.2 договору майно вважається прийнятим до зберігання з моменту підписання акту здачі-прийняття, який є невід'ємною частиною договору.

За умовами п. 2.1.6 зберігач зобов'язаний зберігати майно в окремому приміщенні (складі), що знаходиться за адресою: Харківська обл., Великобурлуцький р-н., с. Вільхуватка, вул. Кооперативна, 65.

Пунктом 3.1 договору визначено, що поклажодавець оплачує зберігачу послуги зі зберігання майна. Оплата нараховується з третього місяця зберігання (з 22 жовтня 2014 року) та становить 2 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ в сумі 33 коп. за 1 (один) тонно-день зберігання, згідно цього договору.

На виконання умов договору ПАТ «Молнія» було передано, а ТОВ «Паралель-В» прийнято на зберігання олію соняшникову нерафіновану у кількості 150 т., про що сторонами було підписано акт здачі-приймання майна.

25.07.2014 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до договору зберігання № 207-14, яким було доповнено банківські реквізити ТОВ «Паралель-В».

Отже, зі змісту вищевказаних договорів вбачається, що прийнятий за договором поставки № 22072014 від 22.07.2014 у власність ПАТ «Молнія» товар, в подальшому перебував на зберіганні на складі постачальника-зберігача, ТОВ «Паралель-В».

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Паралель-В» було повернуто, а ПАТ «Молнія» прийнято олію соняшникову нерафіновану у загальній кількості 89,74 тони, про що сторонами було підписано акти повернення майна від 05.10.2014, від 11.10.2014, від 21.10.2014,

Також, 22.09.2014 між Публічним акціонерним товариством «Молнія» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Паралель-В» (Постачальник) було укладено договір поставки № 22092014, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця олію соняшникову нерафіновану 1-го ґатунку, українського походження, врожаю 2014 р. (надалі-товар), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити даний товар.

Відповідно до п. 1.2 договору загальна кількість товару, що підлягає поставці за договором, ціна за одиницю товару узгоджується сторонами та визначається в Специфікації.

Згідно з п. 2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах та в строк, визначений в Специфікації. Сторонами було погоджено, що при визначені умов поставки застосовуються офіційні правила тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2010 року. Факт здійснення поставки засвідчується видатковою накладною, яка підписується в момент передачі товару. Пунктом 2.2 договору встановлено, що одночасно з товаром постачальник зобов'язується передати покупцю документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром, а саме: податкову накладну, рахунок-фактуру, інші документи, які стосуються поставки товару. Відповідно до п. 2.4 договору датою поставки товару (партії товару) є дата підписання сторонами видаткової накладної (партії товару). З моменту підписання видаткової накладної до покупця переходить право власності на товар.

За умовами п. 2.5 договору якщо буде потреба, продавець зобов'язується здійснювати зберігання товару, переданого покупцеві, при цьому товар залишається у власності покупця. Зберігання товару здійснюється за рахунок продавця й входить у вартість товару (п. 4.1, 4.2 договору), за умови, що товар перебуває на зберіганні не більше 20-ти (двадцяти) днів. Приймання товару на зберігання, а також повернення та зберігання здійснюється на підставі атів, які підписуються повноважними представниками сторін.

Відповідно до п. 3.1 договору кількість товару, що є предметом поставки за договором, визначається в Специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 4.1 договору постачальник постачає товар покупцю за цінами, що визначені у Специфікації. Ціна договору визначається, як сума вартості поставленого товару. Ціна на товар може бути змінена лише шляхом укладання додаткової угоди до договору.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що договір набуває чинності (є укладеним) з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014, але вбудь-якому разі до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов'язань за договором.

22.09.2014 між сторонами було підписано Специфікацію № 1 до договору поставки № 22092014 від 22.09.2014, відповідно до п. 1 якої визначено найменування, кількість та вартість поставленого товару. Так, зокрема, загальна вартість поставленого товару становить 2 388 205, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 398 041, 67 грн.).

На виконання умов договору, ТОВ «Паралель-В» поставило, а ПАТ «Молнія» прийняло олію соняшникову нерафіновану на загальну суму 2 399 434, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 399 905, 67 грн.), що підтверджується видатковими накладними № 10 від 24.09.2014 на суму 324 336, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 54 056, 00 грн.), № 8 від 23.09.2014 на суму 311 288, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 51 881, 33 грн.), № 9 від 23.09.2014 на суму 313 152, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 52 192, 00 грн.), № 7 від 23.09.2014 на суму 285 192, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47 532, 00 грн.), № 6 від 22.09.2014 на суму 284 260, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47 376, 67 грн.), № 11 від 25.09.2014 на суму 285 192, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47532, 00 грн.), № 5 від 22.09.2014 на суму 285 891, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47 648, 50 грн.), № 12 від 25.09.2014 на суму 310 123, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 51 687, 17 грн.).

ТОВ «Паралель-В» було виставлено позивачу рахунки на оплату отриманого товару за № 10 від 24.09.2014 на суму 324 336, 00 грн., № 8 від 23.09.2014 на суму 311 288, 00 грн., № 9 від 23.09.2014 на суму 313 152, 00 грн., № 7 від 23.09.2014 на суму 285 192, 00 грн., № 6 від 22.09.2014 на суму 284 260, 00 грн., № 11 від 25.09.2014 на суму 285 192, 00 грн., № 5 від 22.09.2014 на суму 285 891, 00 грн. та № 12 від 25.09.2014 на суму 310 123, 00 грн., який був оплачений ПАТ «Молнія» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 1053 від 30.09.2014 на суму 1 859 207, 00 грн., № 1073 від 02.10.2014 на суму 40 000, 00 грн., № 1075 від 03.10.2014 на суму 30 000, 00 грн., № 1094 від 10.10.2014 на суму 30 000, 00 грн., № 1108 від 13.10.2014 на суму 60 000, 00 грн., № 1127 від 16.10.2014 на суму 340 227, 00 грн., № 260 від 08.10.2014 на суму 40 000, 00 грн.

Також, ТОВ «Паралель-В» було виписано позивачу податкові накладні № 7 від 25.09.2014 на суму 285 192, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47 532, 00 грн.), № 6 від 24.09.2014 на суму 324 336, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 54 056, 00 грн.), № 5 від 23.09.2014 на суму 313 152, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 52 192, 00 грн.), № 4 від 23.09.2014 на суму 311 289, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 51 881, 33 грн.), № 3 від 23.09.2014 на суму 285 192, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47 532 00 грн.) та № 1 від 22.09.2014 на суму 285 891, 00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 47 648, 50 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний (податковий) період за вересень 2014 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 20.10.2014 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5). Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обов'язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит, за результатом здійснення господарських операцій з ТОВ «Паралель-В» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України у цьому розділі об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

П.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Відповідно до п. 138.6 ст. 138 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

При цьому, відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку є належним доказом здійснення позивачем господарської діяльності з

ТОВ «Паралель-В» та підставою для відображення сум за угодою в податковому обліку.

Судом встановлено, що фактично висновок контролюючого органу про завищення податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток, ґрунтується на твердженні про фіктивність господарських операції позивача з ТОВ «Паралель-В», реальність проведення яких не підтверджена первинними документами бухгалтерського обліку, з приводу чого суд зазначає наступне. Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, суд приходить до висновку, що договори, видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб'єктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом під час дослідження господарської мети при укладенні позивачем договору з вищевказаними контрагентами було встановлено наступне.

22.09.2014 між ПАТ «Молнія» (Продавець) та Компаніює Oleos Trading Limited (Покупець) було укладено договір № 220914/01, за умовами якого покупець зобов'язався поставити та передати у власність покупцю, а покупець прийняти нерафіновану олію з насіння соняшника врожаю 2013-2014 рр. (надалі-товар).

Відповідно до п. 2.1 загальна кількість товару складає 300, 000 (триста) метричних тон +/- 10% відсотків за вибором продавця.

Кінцеві показники кількості товару визначаються відповідно до ваги Терміналом і зазначаються в товарно-транспортних накладних.

Згідно з п. 5 договору ціна товару за договором складає 735, 00 (сімсот тридцять п'ять) доларів США за 1 тону. Загальна вартість товару на дату складання договору складає 220 500, 00 (двісті двадцять тисяч п'ятсот) доларів США +/- 10% в залежності від кількості товару.

Пунктом 6.1 договору встановлено: базис поставки - СРТ Дніпро-Бугський МТП (надалі-Терміна), відповідно до Інкотермс-2010; Отримувач: ООО НП «Термінал УПСС»; Точна адреса відвантаження: Миколаївська обл., с. Галіциново, вул. Набережна, 27. Товар поставляється автотранспортом, партіями у відповідності до погодження сторонами.

Відповідно до п. 8.1 договору товар повинен бути поставлений у період з 22 вересня 2014 року по 06 жовтня 2014 року (включно). Поставка пізніше зазначеного строку - за письмовою домовленістю з покупцем.

Згідно з п. 15.1 договору при тлумаченні даного договору мають юридичну силу умови «Інкотермс» в редакції 2010 року в частині, що не суперечить умовам договору.

Також, матеріалами справи встановлено, що з метою забезпечення митного оформлення товару, який підлягає поставці Компанії Oleos Trading Limited, 22.09.2014 між ПАТ «Молнія» (Замовник) та ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина» (Виконавць) було укладено договір № 04/20М-МL.

У відповідності до п. 1.1 договору виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з митного оформлення соняшникової олії (надалі-вантаж) за зовнішньоекономічним договором замовника, під час переміщення вантажу через митний кордон України на Миколаївській митниці та забезпечити оформлення сертифікатів походження вантажу під час його експорту.

Згідно з п. 2.1.4 договору виконавець зобов'язався здійснювати представництво інтересів замовника на Миколаївській митниці. Пунктом 3.1 договору встановлено, що вартість послуг виконавця щодо оформлення митної декларації (ПТД і ТД) складає 1 900, 00 грн., в тому числі ПДВ та включає плату за митне оформлення поза місцезнаходженням митного органу.

Відповідно до п. 5.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.09.2015.

З метою виконання умов вищевказаних договорів, ПАТ «Молнія» відвантажило, а ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина» прийняло на пункті відвантаження товару, який знаходиться за адресою : Миколаївська обл., с. Галіциново, вул. Набережна, 27, товар, про що сторонами було підписано акти звірки поставок та відвантаження олії соняшникової від 30.09.2014 та від 31.10.2014.

Крім того, як вбачається зі змісту товарно-транспортних накладних за № 079184 від 05.10.2014, № 079185 від 11.10.2014 та № 079186 від 21.10.2014, № 079177 від 22.09.2014, № 079176 від 22.09.2014, № 079179 від 23.09.2014, № 079178 від 23.09.2014, № 079182 від 25.09.2014, № 079183 від 25.09.2014, № 079181 від 24.09.2014, № 079180 від 23.09.2014 відвантаження соняшникової нерафінованої олії, постачальником, якої є ПАТ «Молнія» здійснювалось зі складу ТОВ «Паралель-В». При цьому, безпосереднім вантажовідправником вищевказаного товару було саме ТОВ «Паралель-В». Вищезазначені товарно-транспортні накладні містять підписи уповноважених осіб та відтиски печатки ТОВ «Паралель-В» як вантажовідправника товару та штампу ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина» як вантажоодержувача.

Надалі отриманий ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбут сировина» від ПАТ «Молнія» товар був безпосередньо переданий компанії Oleos Trading Limited, що підтверджується вантажно-митною декларацією від 28.10.2014 № 504010000/2014/002722.

Також, ПАТ «Молнія» було виставлено Компанії Oleos Trading Limited комерційні рахунки-фактури на оплату товару № 5 від 14.10.2014 на суму 46 009, 53 дол. США, № 6 від 24.10.2014 на суму 19 883, 96 дол. США, № 3 від 24.09.2014 на суму 73 529, 40 дол. США та № 4 від 29.09.2014 на суму 77 699, 79 дол. США.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що придбаний ПАТ «Молнія» у ТОВ «Паралель-В» за договорами поставки № 22072014 від 22.07.2014 та № 22092014 від 22.09.2014 товар (олія соняшникова нерафінована), в подальшому був реалізований позивачем іншому суб'єкту господарювання - компанії Oleos Trading Limited, про що сторонами було підписано договір № 220914/01 від 22.09.2014.

Таким чином, вище викладене підтверджує факт використання ПАТ «Молнія» у власній господарській діяльності придбаного у ТОВ «Паралель-В» товару, та спростовує висновки відповідача щодо фіктивності взаємовідносин між ПАТ «Молнія» та ТОВ «Паралель-В».

Отже, з урахуванням руху активів позивача, установлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції, господарська мета при вчиненні позивачем правочинів з ТОВ «Паралель-В», їх реальність безпосередньо підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а тому за сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що вести мову про завищення позивачем податкового кредиту та витрат в 2014 році неможливо, з огляду на поверховість проведеної перевірки, без врахування та оцінки всіх первинних документів та не дослідження всіх істотних для справи обставин.

Посилання податкової інспекції в акті перевірки на відсутність у ТОВ «Паралель-В» об'єктивної можливості для здійснення основної господарської щодо поставки товару в силу відсутності основних засобів та робочого персоналу також не приймаються судом до уваги, позаяк укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки, а податкове законодавства не ставить право платника на податковий кредит та на формування валових витрат в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання своїх договірних обов'язків контрагентом.

Крім того, суд ставиться критично до позиції відповідача в частині відсутності у ТОВ «Паралель-В» необхідних транспортних засобів, що унеможливлює здійснення останнім поставки товару, у зв'язку з наступним.

Матеріалами справи встановлено, що з метою забезпечення автомобільного перевезення товару, 01.09.2014 між ТОВ ПКФ «Союз СВ» та ТОВ «Паралель-В» було укладено договір транспортно-експедиторських послуг № 01-09-2014 від 01.09.2014, за умовами якого ТОВ ПКФ «Союз СВ» зобов'язався надавати за замовленням ТОВ Паралель-В» транспортно-експедиторські послуги та надавати останньому автомобільний транспорт для транспортних перевезень вантажу ТОВ «Паралель-В».

Відповідно до вищевказаних товарно-транспортних накладних, автомобільне перевезення товару ПАТ «Молнія» від складу ТОВ «Паралель-В» до пункту відвантаження здійснювалось ТОВ ПКФ «Союз СВ». Отже, ТОВ «Паралель-В» забезпечувало перевезення відповідного товару, шляхом залучення інших суб'єктів господарювання, зокрема, ТОВ ПКФ «Союз СВ».

Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що позиція відповідача щодо відсутності реальних господарських відносин ПАТ «Молнія» з ТОВ «Паралель-В» базуються виключно на інформації, яка була отримана Переяслав-Хмельницькою ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від інших територіальних підрозділів контролюючих органів.

Так, зокрема, як зазначено вище, відповідач, обґрунтовуючи в акті перевірки висновки щодо вчинення позивачем порушень положень податкового законодавства, використовував відомості, які містяться в акті ОУ ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Паралель-В» () від 05.01.2015 № 2/20-31-22-04-07/39164173, акті ДПІ в Джержинському районі м. Харкова від 21.01.2015 № 5705/20-30-22-03/32335642 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Виробничо-Комерційна фірма «Союз СВ» (код 32335642) щодо документального підтвердження господарських відносин з ТОВ «Ханон Плюс» (код ЄРПОУ 35476175) за червень-липень 2014 року та ТОВ «ТБ «Імператив» () за вересень 2014 року та з ТОВ «ТБ «Імператив» () за серпень 2014 року, акті ДПІ в Джержинському районі м. Харкова № 147/20-30-22-03/32335642 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Союз СВ» () щодо документального підтвердження господарських відносин з ТОВ «ТБ «Імператив» ( за вересень 2014 року та з урахуванням ст. 198 ПКУ за жовтень 2014 року, податковій інформації по ТОВ «Паралель-В» () за період з 01.07.2014 по 31.10.2014 та податковій інформації від Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 4074/10/04-16-2-01 від 15.04.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інтеграс-Агро».

Суд звертає увагу на те, що вищевказані документи контролюючих органів стосуються виключно господарської діяльності ТОВ «Паралель-В» та відповідних контрагентів останнього і, відповідно, не містять конкретної інформацію щодо позивача.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до абз. 2 п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України зустрічною звіркою вважається порівняння даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами ДПС з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Згідно з п. п. 6, 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1232, у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби.

Отже, висновки щодо підтвердження (не підтвердження) здійснення господарських операцій та відображення (невідображення) їх в податковому обліку можуть міститися виключно в довідці про результати проведення зустрічної звірки, а не в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, оскільки такі висновки можна робити лише за наслідками проведеної зустрічної звірки.

Таким чином, у податкового органу відсутні повноваження на здійснення в рамках проведення зустрічних звірок (неможливості її проведення) контролю за додержанням податкового законодавства.

Більше того, зустрічна звірка та відповідна податкова інформація податкових органів є виключно заходом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в той час, як функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, реалізується останніми шляхом проведення перевірок у випадках та в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Отже, суд звертає увагу, що чинним законодавством України не ставиться в залежність право платника на формування валових витрат чи податкового кредиту від можливості податкового органу провести зустрічну звірку постачальника такого платника.

Крім того, податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності тощо, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 р. в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. («Булвес» АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім того, слід зауважити, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Також, суд звертає увагу, що на момент взаємовідносин позивача з ТОВ «Паралель-В», останнє було зареєстровано як платник податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у вищевказаного контрагента у позивача не виникало. Будь-які докази протилежного відповідачем не були викладені в акті перевірки та не надані суду під час розгляду справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про дотримання ПАТ «Молнія» необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем податку на додану вартість та податку на прибуток, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим донарахування відповідачем сум податкових зобов'язань суд вважає протиправними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню на його користь з Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області. У судовому засіданні 09.09.2015 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 14.09.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Баришівсько-Березанського відділення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 23.04.2015 № та № .

3.Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Молнія» (07501, Київська область, Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вулиця Торфяна, будинок 26, ідентифікаційний код 05407746) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (08400, Київська область, місто Переяслав-Хмельницький, вулиця Б.Хмельницького, будинок 95, ідентифікаційний код 38680371).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.