Справа № 2а-3633/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2011 р. Справа № 2a-3633/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 783,66 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2011 року Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 783,66 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що у відповідності із розрахунком суми внесків сплати на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за відповідачем станом на 01.10.2011 року рахується заборгованость перед управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі в розмірі 783,66 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте на адресу суду направив клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника управління. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

Протягом 2010 року ОСОБА_1 перебувла на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку.

01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вважаються платниками єдиного внеску.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та /або не сплачених у період до 1 січня 2011 року здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На момент виникнення заборгованості законодавчим актом, який регулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей був Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Виключно Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Статтею 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частина перша статті 15 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону. Частина третя вказаної статті встановлює, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Частина 2 статті 17 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлює обовязки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частина 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлює обовязок страхувальників сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обовязок нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Судом встановлено, що відповідач є субєктом підприємницької діяльності та перебуває на спрощеній системі оподаткування є платником єдиного податку.

04.05.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі винесено вимогу про сплату боргу за №Ф-144/2, якою зобовязано позивача сплатити недоїмку зі страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 783,66 гривень.

Відповідно до п.3 ст.11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, в тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності є застрахованими особами.

Згідно ч.6 ст. 18 вказаного Закону законодавством не можуть встановлюватись пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Законом України Про внесення змін до законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування було змінено правове регулювання сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування для платників єдиного податку, яким є відповідач. Даний закон набрав чинності 17.07.2010 року.

У відповідності до вищевказаного Закону підпункт 4 пункту 8 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування викладено в наступній редакції: фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

У відповідності до абзацу 9 статті 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний страховий внесок сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Відповідно до вимог вищевказаного закону фізичні особи субєкти підприємницької діяльності зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для зазначених платників є квартал.

Статтею 4 Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку збору у розмірі 33,2 %.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 2010 рік у місячному розмірі: з 1 січня 869 грн., з 1 квітня 884 грн., з 1 липня - 888 грн., з 1 жовтня 907 грн., з 1 грудня 922 грн.

Таким чином, сума мінімального страхового внеску у 2010 році у місячному розмірі становила з 1 січня 288,51 грн., з 1 квітня 293,49 грн., 1 липня - 294,82 грн., з 1 жовтня 301,12 грн., з 1 грудня 306,10 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем за 2010 рік необхідно було сплатити 1086,06 гривень.

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено вище, позивачем сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування при сплаті єдиного податку (його частина), за 2010 рік в розмірі 302,40 грн. Відповідно, сума недоїмки по страховому внеску за 2010 рік становить 783,66 гривень.

Як наслідок суд приходить до висновку, що на позивача покладено обовязок здійснювати сплату страхових внесків в строк встановлений законодавством та в розмірах визначених п.п.4 пункту 8 розділу XV Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в період існування спірних правовідносин.

Стаття 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює відповідальність страхувальників, частиною 1 якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частина 2 вказаної статті Закону передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У відповідності до частини 3 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Отже заборгованість відповідача перед управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі становить 783,66 грн.

Заборгованість підтверджується, копією картки особового рахунку, копією корінця вимоги та іншими матеріалами справи.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі заборгованість в розмірі 783 (сімсот вісімдесят три) грн. 66 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 09.12.2011 року.