Справа № 826/14007/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2015 року № 826/14007/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до треті особи,Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві
про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14 липня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дій Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, Відділ, відповідач) щодо списання коштів допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами ОСОБА_1 в сумі 13 993,15 грн. згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012;

- стягнення з ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 13 993,15 грн.;

- стягнення з ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

30 липня 2015 року в судовому засіданні вирішено подальший розгляд справи проводити в письмовому провадженні.

01 вересня 2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшов лист з додатками.

Розглянувши їх, суд своєю ухвалою від 10.09.2015 вирішив залучити до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (ГТУЮ у м. Києві, третя особа 1), Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (ГУ ДКС України у м. Києві, третя особа 2). Цією ж ухвалою вирішено поновити слухання справи в судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона в період з 06.09.2012 по 09.01.2013 перебувала у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами, що підтверджується листом непрацездатності серії АВЗ № 675926 від 06.09.2012.

Подільською міжрайонною виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 26.12.2012 були перераховані кошти - матеріальне забезпечення по вагітності та пологами згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013 в сумі 13 993,15 грн. для ОСОБА_1 на окремий рахунок ТОВ «Муніципальний театр «Київ», в якому з 28.02.2006 згідно із наказом № 2-к ОСОБА_1 працює на посаді директора-розпорядника Театру, № 1800 згідно заяви-розрахунку № 21496 від 10.12.2012.

Звернувшись за їх отриманням, їй стало відомо, що отримати вона їх не може в зв'язку з тим, що Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на поточні рахунки ТОВ «Муніципальний театр «Київ», в т.ч. і на окремий рахунок для зарахування страхових коштів на якому знаходились перераховані кошти допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із вагітністю та пологами.

Не погодившись з накладеним арештом на окремий рахунок, який слугував для зарахування страхових коштів та на якому знаходились перераховані кошти допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із вагітністю та пологами, а також з діями Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві щодо накладення арешту на вказаний рахунок, позивач звернулась до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2015 (справа № 826/981/15) адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Київське міське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання неправомірними дій щодо накладення арешту на рахунок та зняття арешту з рахунку задоволено: визнано протиправними дії ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві щодо накладення згідно з постановою від 04.12.2012 ВП № 35268080 арешту на кошти на рахунку № 1800, відкритому Товариством з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ» (код з ЄДР 33746851) у Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» (код з ЄДР 09807750); знято арешт з коштів на рахунку № 1800, відкритому Товариством з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ» (код з ЄДР 33746851) у Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» (код з ЄДР 09807750).

Під час розгляду справи № 826/981/15 позивачу стало відомо, що 28.05.2013 Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 вказані кошти були списані з окремого рахунку № 1800 для зарахування страхових коштів, який був відкритий ТОВ «Муніципальний театр «Київ».

Втім, позивач вважає, що на підставі вищезазначеної постанови у справі № 826/981/15 відновити свої права та повернути належні їй кошти неможливо, оскільки вони були незаконно списані не ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, а ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012, як наслідок, вирішила звернутись до суду з вимогами до Відділу про визнання його дій протиправними щодо списання коштів допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами ОСОБА_1 в сумі 13 993,15 грн. згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012, а також, про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відділ подав письмові заперечення, в яких зазначає, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 03.09.2012 на виконання до Відділу надійшов виконавчий документ № 2607/8017/2012, виданий 31.08.2012 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ТОВ «Муніципальний театр «Київ» на користь ОСОБА_2 боргу по зарплаті в розмірі 7 117,31 грн.

04.09.2012 головним державним виконавцем Савченко Ю.Й., керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження № 34075210 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

11.09.2012 головним державним виконавцем Савченко Ю.Й., керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

11.09.2012 головним державним виконавцем Савченко Ю.Й., керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

28.09.2012 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 34075210 до зведеного виконавчого провадження № 34494382.

28.09.2012 головним державним виконавцем Савченко Ю.Й., керуючись статтею 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та статтями 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника.

01.11.2013 головним державним виконавцем Малащук Ю.А., винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження № 34494382.

01.11.2013 головним державним виконавцем Малащук Ю.А., керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі сплатою боргу в повному обсязі згідно платіжного доручення № 3975 від 08.07.2013.

Крім того, відповідачем повідомлено про те, що в зв'язку з тим, що виконавче провадження № 34075210 на даний час відсутнє в архіві і не передавалось державному виконавцю відповідно до акту прийому-передачі виконавчих проваджень, надати до суду копії матеріалів виявляється неможливим.

Також відповідачем зазначено, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить будь-яких посилань на норми тих законів, які встановлюють обмеження використання коштів на поточних рахунках певного кола суб'єктів, і не забороняє накладати арешт на кошти на поточних рахунках зі спеціальним режимом використання та здійснювати стягнення з таких рахунків. Водночас згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом, у тому числі й для банків.

З огляду на вищезазначене, Відділ вважає, що дії державного виконавця вчинені у відповідності до законодавства з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В своїх письмових запереченнях відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, розгляд справи - проводити за відсутності представника Відділу.

Треті особи своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 17.09.2015 представників відповідача та третіх осіб, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ» «Про зарахування ОСОБА_1 на посаду директора-розпорядника» № 2-к від 28.02.2006, позивача призначено на посаду директора-розпорядника ТОВ «Муніципальний театр «Київ» з 01 березня 2006 року з правом першого підпису на всій документації ТОВ «Муніципальний театр «Київ».

В період з 06.09.2012 по 09.01.2013 ОСОБА_1 перебувала у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності серії АВЗ № 675926 від 06.09.2012.

26 грудня 2012 року кошти в сумі 13 993,15 грн. згідно заяви-розрахунку № 21496 від 10.12.2012, яка містила дані про нарахування застрахованій особі ОСОБА_1 матеріального забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013, були перераховані ТОВ «Муніципальний театр «Київ» (), що підтверджується листами Подільської міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 20.01.2015 № 71-02 та від 31.08.2015 № 1311-02.

Однак, звернувшись за їх отриманням, позивачу стало відомо, що отримати належні їй кошти (матеріальне забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013) вона не може, через те, що ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві накладено арешт на поточні рахунки ТОВ «Муніципальний театр «Київ», в т.ч. і на окремий рахунок для зарахування страхових коштів, на якому знаходились перераховані кошти допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із вагітністю та пологами.

В січні 2015 року позивач з вимогами про визнання дій ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві щодо накладення арешту на рахунок неправомірними та зняття арешту з рахунку звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Своєю постановою від 04.03.2015 (справа № 826/981/15) Окружний адміністративний суд м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив: визнав протиправними дії ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві щодо накладення згідно з постановою від 04.12.2012 ВП № 35268080 арешту на кошти на рахунку № 1800, відкритому Товариством з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ» (код з ЄДР 33746851) у Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» (код з ЄДР 09807750); зняв арешт з коштів на рахунку № 1800, відкритому Товариством з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ» (код з ЄДР 33746851) у Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» (код з ЄДР 09807750).

Вказана постанова суду від 04.03.2015 по адміністративній справі № 826/981/15 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 21 березня 2015 року.

Під час розгляду справи № 826/981/15 з'ясувалося, що 28.05.2013 Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 кошти (матеріальне забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013) були списані з окремого рахунку № 1800 для зарахування страхових коштів, який був відкритий ТОВ «Муніципальний театр «Київ».

Позивач зверталась до відповідача з заявою від 24.03.2015 щодо списання грошових коштів з рахунку ТОВ «Муніципальний театр «Київ» № 1800 в ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 13 993,15 грн. на виконання судового наказу Подільського районного суду м. Києва № 2607/8017/2012 від 31.08.2012.

У відповідь на вказане вище звернення позивача, відповідач своїм листом від 17.04.2015 вих. № 19982 відмовив ОСОБА_1 у наданні будь-якої інформації по виконавчому провадженні, зазначивши при цьому що вона не є стороною виконавчого провадження або представником сторони виконавчого провадження.

Крім того, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 з питань, пов'язаних із зняттям арешту, накладеного на окремий поточний рахунок ТОВ «Муніципальний театр «Київ» для зарахування страхових коштів, та отриманням допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1, звертався до Міністерства соціальної політики України.

Мінсоцполітики своїм листом від 26.05.2015 вих. № 7707/0/14-15/18 скерувало лист представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 для розгляду до Державної виконавчої служби України з метою вжиття заходів щодо забезпечення права застрахованої особи на отримання допомоги по вагітності та пологах.

Також, адвокатом ОСОБА_4 на адресу ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві був направлений адвокатський запит (вх. номер канцелярії відповідача 6711/0918/1 від 09.06.2015).

У відповідь на вказаний адвокатський запит, відповідач своїм листом від 26.06.2015 вих. № 30106 надав адвокату ОСОБА_4 інформацію про рух дій вчинених державними виконавцями під час примусового виконання виконавчого документу № 2607/8017/2012, виданого 31.08.2012 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ТОВ «Муніципальний театр «Київ» на користь ОСОБА_2 боргу по зарплаті в розмірі 7 117,31 грн. та повідомив про те, що надати більш детальну інформацію не являється можливим, оскільки, виконавче провадження № 34075210 на даний час відсутнє в архіві і не передавалось державному виконавцю відповідно до акту прийому-передачі виконавчих проваджень.

Вважаючи дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві щодо списання коштів допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами ОСОБА_1 в сумі 13 993,15 грн. згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 протиправними, позивач звернулась до суду.

Одночасно з вимогою про визнання протиправними дій відповідача, позивач заявила вимоги про стягнення з ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві на свою користь матеріальної шкоди в сумі 13 993,15 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 № 2240-III (далі - Закон № 2240-III).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як було встановлено судом, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2015 у справі № 826/981/15 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Муніципальний театр «Київ», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Київське міське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання неправомірними дій щодо накладення арешту на рахунок та зняття арешту з рахунку, було встановлено, що 28.05.2013 Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 кошти (матеріальне забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013) були списані з окремого рахунку № 1800 для зарахування страхових коштів, який був відкритий ТОВ «Муніципальний театр «Київ».

Вищезазначена постанова набрала законної сили 21 березня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом № 606-XIV.

У відповідності до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Приписами п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 52 Закону № 606-XIV.

Так, приписами ч. ч. 1, 2, 3 та 4 ст. 52 Закону № 606-XIV (в редакції чинній в момент списання відповідачем згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 коштів з окремого рахунку № 1800 для зарахування страхових коштів, який був відкритий ТОВ «Муніципальний театр «Київ») визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Частинами 1 та 2 ст. 57 Закону № 606-XIV визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи визначено статтею 65 Закону № 606-XIV.

Так, згідно з ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 65 Закону № 606-XIV державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом:

- кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки»;

- суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 30.11 група 30.1 розділ 30, клас 33.15 група 33.1 розділ 33 КВЕД ДК 009:2010), отримані від замовників морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення або від замовників ремонту, модернізації морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, а також кошти у вигляді кредитів, які зазначені підприємства спрямовують на фінансування будівництва або ремонту морських, річкових суден, а також на виготовлення або ремонт суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, що перебувають на окремих рахунках зазначених підприємств.

З аналізу вказаних норм вбачається, що інформацію про наявні у боржника рахунки державний виконавець отримує в податкових органах, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк.

Суд враховує той факт, що при наданні податковим органом інформації про наявні у юридичної особи рахунки, здебільшого останнім ці рахунки не деталізуються, і державний виконавець звертає стягнення на всі кошти такої юридичної особи, що перебувають у банках та знаходяться на всіх його рахунках. Виключенням є лише кошти та суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості, визначені в ч. 5 ст. 65 Закону № 606-XIV.

Суд також враховує той факт, що перелік вказаних вище коштів та сум авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості, визначених в ч. 5 ст. 65 Закону № 606-XIV, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У той же час, суд вважає звернути увагу на те, що статтею 73 Закону № 606-XIV визначено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення.

Зокрема, за приписами п. п. 6, 7 та 8 ч. 1 ст. 73 Закону № 606-XIV, стягнення не може бути звернено на такі виплати, як: допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини; допомогу по догляду за дитиною.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 2240-III (в редакції норм, що були чинними в момент списання відповідачем згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 коштів з окремого рахунку № 1800 для зарахування страхових коштів, який був відкритий ТОВ «Муніципальний театр «Київ») страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Виходячи із вищевикладеного в сукупності, та ту обставину, що встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва в адміністративній справі № 826/981/15, яка набрала законної сили, а саме те, що кошти в сумі 13 993,15 грн. згідно заяви-розрахунку № 21496 від 10.12.2012, яка містила дані про нарахування застрахованій особі ОСОБА_1 матеріального забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013, які 26.12.2012 були перераховані на рахунок ТОВ «Муніципальний театр «Київ» № 1800, відкритий останнім в ПАТ «УкрСиббанк» 03.06.2011, списані Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві 28.05.2013 згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно списані кошти, які підлягали виплаті позивачу в якості матеріального забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013, та які рахувались на рахунку № 1800, який є рахунком із спеціальним режимом використання, відкритим для обліку коштів соціального страхування.

Беручи до уваги те, що наведене, відповідно, створило перешкоди у реалізації прав позивача на отримання належних їй коштів, суд приходить до висновку про задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві щодо списання коштів допомоги в зв'язку із її вагітністю та пологами в сумі 13 993,15 грн. згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з Відділу на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 13 993,15 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Також, частиною третьою ст. 11 Закону № 202/98-ВР визначено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно з ч. ч. 1, 2, 4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, суду необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправну поведінку, розмір шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, вину відповідача.

При цьому на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням та шкодою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно з ст. 1166, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, відповідно до яких, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Так, зважаючи на доведеність факту протиправності дій відповідача щодо списання коштів допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами ОСОБА_1 в сумі 13 993,15 грн. згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012, судом встановлені й інші елементи складу цивільного правопорушення, як то: розмір шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, вина відповідача.

Так, в листі Подільської міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 31.08.2015 № 1311-02 зазначено конкретний розмір коштів в сумі 13 993,15 грн., які згідно поданої страхувальником заяви-розрахунку № 21496 від 10.12.2012, яка містить дані про нарахування застрахованій особі ОСОБА_1 матеріального забезпечення по вагітності та пологах згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013, були перераховані страхувальнику - ТОВ «Муніципальний театр «Київ» 26.12.2012 на розрахунковий рахунок 1800 в АТ «УкрСиббанк».

Наявна в матеріалах справи і сама заява-розрахунок страхувальника - ТОВ «Муніципальний театр «Київ», вх. № 21496 від 10.12.2012.

З вини відповідача вказані вище кошти були списані з розрахункового рахунку 1800, відкритому страхувальником в АТ «УкрСиббанк». Списання 28.05.2013 з рахунку ТОВ «Муніципальний театр «Київ» згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2012 коштів (матеріальне забезпечення по вагітності та пологам згідно листка непрацездатності серії АВЗ № 675926 з 06.09.2012 по 09.01.2013) саме відповідачем встановлено і постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 04.03.2015 у справі № 826/981/15.

Як наслідок, через протиправну поведінку відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди саме в розмірі тієї суми, що є її матеріальним забезпеченням по вагітності та пологах, тобто в розмірі - 13 993,15 грн.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 № 1707/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за № 759/19497 (далі - Положення № 1707/5) (пп. пп. 5.5, 5.8, 5.9 п. 5 Положення № 1707/5) Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності здійснює організаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції; здійснює бухгалтерський облік витрат на утримання Головного територіального управління юстиції; забезпечує використання бюджетних асигнувань за цільовим призначенням, складає та подає в установленому порядку фінансову звітність; здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, нотаріальних контор.

Відповідно до пп. 3 п. 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456- VI (далі - БК України) у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Казначейство України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45) (далі - Порядок № 845).

Водночас, пунктом 19 Порядку № 845 встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Згідно з п. 2 названого Порядку, термін «боржник» вживається в такому значенні: боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 2 БК України визначено, що бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 звернені до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, який є територіальним органом Міністерства юстиції України та підпорядковується безпосередньо Головному територіальному управлінню юстиції у місті Києві, боржником, в розумінні вищевказаних норм слід визнати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про задоволення вищевказаної вимоги позивача шляхом стягнення з Держави в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 13 993,15 грн.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з Відділу на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами частини другої вказаної вище статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 та № 1 від 27.02.2009, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність факту такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача (відповідача), наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (відповідача) та вини останнього (відповідача) в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З аналізу вказаних вище норм та матеріалів справи, суд доходить висновку, що ним не можуть бути взяті до уваги в якості обґрунтування факту спричинення моральної шкоди такі обставини, як хвилювання позивача через відсутність у неї достатніх коштів в період вагітності, пологів та догляду за новонародженою дитиною, що, відповідно, негативно вплинуло на здоров'я новонародженої дитини, оскільки зазначені вище обставини не підтверджені жодним доказом, а тому є неприйнятними.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (за подання вимоги немайнового характеру) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

У той же час, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві щодо списання коштів допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами ОСОБА_1 в сумі 13 993,15 грн. згідно наказу № 2607/8017/2012 Подільського районного суду м. Києва від 31 серпня 2012 року.

3. Стягнути з Держави в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 13 993 (тринадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 15 коп.

4. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко