Справа № 816/1618/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 р.Справа № 816/1618/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2015р. по справі № 816/1618/15

за позовом Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П."

про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходятся в банку,

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ДПІ у м. Полтаві, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." (далі - ТОВ "К.А.С.П.", відповідач), в якому просила суд накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ "К.А.С.П.", у розмірі 393 030,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року адміністративний позов задоволено.

Накладено арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." () на загальну суму 393 030,00 грн (триста дев'яносто три тисячі тридцять гривень), у тому числі з податку на прибуток підприємств у розмірі 336 882,00 грн та авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 56 148,00 грн, у ПАТ "КБ "Глобус" МФО 380526, р/р 500 (українська гривня, ЄВРО, долар США, російський рубль), Казначейство України, МФО 899998, р/р 2045 (українська гривня).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме вимог ст. 94 Податкового кодексу України, ст. 19 Конституції України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "К.А.С.П." () зареєстроване як юридична особа 01.10.2012 виконавчим комітетом Полтавської міської ради, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 5-7), та згідно з довідкою про взяття на облік платника податків перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві з 03.10.2012 (а.с. 9 - зворотній бік). ТОВ "К.А.С.П." зареєстроване платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номеру 16 (а.с. 9).

За результатами здійснення фінансово-господарської діяльності боржника станом на момент звернення до суду відповідач має податковий борг у загальному розмірі 393 030,00 грн.

У зв'язку з відсутністю у ТОВ "К.А.С.П." майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, позивач на підставі п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, звернувся до суду з вимогою накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться на розрахункових рахунках у банківських установах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для накладення арешту на кошти відповідача, оскільки у підприємства відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу в розмірі 393 030,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 19-1 Податкового кодексу України до функцій контролюючих органів, віднесено, зокрема: здійснення адміністрування податків, зборів, платежів; контроль за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску, передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; організація роботи та здійснення контролю за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку.

Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За приписами п. 94.1 ст.94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

При цьому, арешту коштів та інших цінностей такого платника податків, що знаходяться в банку, передує ряд заходів, визначених Главою 9 Податкового кодексу України, які слід вжити контролюючому органу з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, в тому числі встановлення майна та інших цінностей такого платника податків, що можуть стати джерелами погашення податкових зобов'язань платника податків, передача такого майна у податкову заставу та накладення адміністративного арешту на майно.

Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України визначено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Наведені вище норми законодавства визначають обов'язкові обставини, з якими законодавець пов'язує виникнення права податкового органу на звернення до суду із даними вимогами. Так, на виконання покладених на нього функцій, з огляду на положення п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, податковий орган уповноважений на звернення до суду із вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться у банку за умови наявності у платника податків податкового боргу, узгодженого у встановленому законодавством порядку та відсутності у останнього майна, за рахунок якого такий борг може бути погашений та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган звернувся до суду з вимогою накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ "К.А.С.П.", що знаходяться в банку у зв'язку з відсутністю у відповідача майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу в розмірі 393 030,00 грн.

Так, з податку на прибуток підприємств податковий борг у розмірі 336 882,00 грн виник, починаючи з 02.03.2015р. за рахунок несплати узгоджених грошових зобов'язань, що нараховані згідно з декларацією з податку на прибуток підприємства від 02.03.2015р. №. За цією декларацією відповідачем самостійно визначено суму, яка підлягає сплаті, у розмірі 336 882,00 грн (а.с.20-21).

Відповідно до уточнюючої декларації від 03.03.2015р. (а.с.38-41) до декларації з податку на прибуток підприємства від 02.03.2015 № на підставі абзацу 4 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України нараховані авансові внески з податку на прибуток підприємств, що підлягають сплаті щомісячно, у березні - грудні 2015 року та січні - лютому 2016 року в розмірі 28 074,00 грн.

Згідно з розрахунком боргу ТОВ "К.А.С.П." відповідач не сплачував авансові внески з податку на прибуток підприємств за березень - квітень 2015 року (а.с. 19).

Станом на момент розгляду справи боржником податковий борг в сумі 336 882,00 грн не сплачено.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень ДПІ у м. Полтаві винесено податкову вимогу № 1191-25 від 16.03.2015р., яку направлено на адресу ТОВ "К.А.С.П." та яка 25.03.2015р. отримана представником ТОВ "К.А.С.П.", що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення наявності активів у відповідача контролюючим органом направлено запити до державних органів реєстрації, за наслідком яких отримані довідки, а саме: Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області про відсутність зареєстрованої техніки у відповідача; Управління Державтоінспекції УМВС України в Полтавській області про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за ТОВ "К.А.С.П." (а.с. 11-12); з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо відповідача від 30.03.2015 № 35646701 про відсутність відомостей про нерухоме майно, яке належить ТОВ "К.А.С.П." (а.с. 16).

Колегія суддів зазначає, що згідно з листом від 27.03.2015 № 59 ТОВ "К.А.С.П." повідомлено ДПІ у м. Полтаві про відсутність у підприємства майна, на яке може бути накладено арешт. Вказані обставини також підтверджуються фінансовим звітом ТОВ "К.А.С.П." (а.с. 14-15).

Таким чином, у відповідача відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу в розмірі 393 030,00 грн.

Згідно з базою даних ДПІ у м. Полтаві ТОВ "К.А.С.П." має відкриті розрахункові рахунки у фінансових установах (а.с. 13).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість вимог податкового органу про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків у розмірі 393 030,00 грн, що знаходяться на розрахункових рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що контролюючим органом не наведено жодних обставин, передбачених ст. 94 Податкового кодексу України, не надано доказів прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, наявність якого є також однією з умов звернення ДПІ до суду, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не є перешкодою для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Норми п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 та п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

При цьому арешт із підстав, передбачених п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, не може застосовуватися до майна платника податків, відмінного від коштів, оскільки диспозиція розглядуваної правової норми визначає предметом для накладення арешту виключно кошти та цінності, що знаходяться в банках.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що реалізація контролюючим органом своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, який має податковий борг, за умови відсутності у нього майна та неможливістю внесення майна в податкову заставу, є обґрунтованою у даних спірних відносинах.

За змістом ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, керуючись приписами наведених норм процесуального закону, оцінивши надані позивачем до матеріалів справи докази, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, ТОВ "К.А.С.П.", який має податковий борг в розмірі 393 030,00 грн.

Виходячи з викладеного, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.

За встановлених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2015р. по справі № 816/1618/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2015 р.