Справа № 12106/09/1570
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2010-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року колегія суддів Одеського окружного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів Юхтенко Л.Р., Колесниченко О.В.,

при секретарі - Пальоной І.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до МВС України, Державного казначейства України, про визнання дій неправомірними, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом мотивуючи його тим, що 10.10.2008 року він був призначений на посаду оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю України, а 09.07.2009 року був призначений на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ цього підрозділу. 12.09.2009 року було проведено позачергову атестацію співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ України, за наслідками якої наказом МВС України № 2410 о/с від 02.10.2009 року його було звільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження МВС. Позивач вважає, що його було протиправно звільнено з займаної посади у звязку з тим, що атестація, яка стала підставою для звільнення, була призначена та проведена з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України №181 від 22.03.2005 року, а в момент проведення цієї атестації та видання наказу про звільнення він знаходився на лікарняному. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому позивач просив визнати протиправними дії МВС України щодо проведення атестації 12.09.2009 року, скасувати наказ МВС України № 2410 о/с від 02.10.2009 року про його звільнення, поновити його на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ України, стягнути з Державного казначейства України на його користь недоплачену частину його заробітку за період з вересня по грудень 2009 року в розмірі 6162.12 грн., та просив допустити негайне виконання рішення по справі. Крім цього, позивач вважає, що зазначеними діями МВС України йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в тому, що внаслідок його незаконного звільнення він пережив суттєвий нервовий стрес, фактично залишився без роботи та не зміг у встановлений законом термін отримати чергове звання, були порушені його нормальні життєві звязки та підірвана його професійна репутація. Моральну шкоду позивач оцінив у 1700 грн., які просив стягнути на його користь з Державного казначейства України, оскільки МВС України, діями якого йому було завдано моральну шкоду, є бюджетною установою, а другий відповідач є розпорядником бюджетних коштів.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 3-5, 61-64)

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що позачергова атестація співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ України була правомірно проведена 12.09.2009 року на підставі наказу МВС України №735 від 27.08.2009 року і відповідно до вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ №114 від 29.07.1991 року, та Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №181 від 22.03.2005 року. В ході проведення цієї атестації було встановлено, що ОСОБА_2 не забезпечує належним чином доручену ділянку роботи, не приділяє уваги підвищенню знань та професійної майстерності, слабко знає Закони України „Про дисциплінарний статут ОВС, „Про міліцію та вимог наказу МВС №007-2004 року, у звязку з чим атестаційна комісія прийшла до висновку про невідповідність позивача займаній посаді і необхідність переведення його до іншого підрозділу. Це рішення було проголошено ОСОБА_2 після закінчення атестації, і на підставі цього рішення було правомірно видано наказ про звільнення позивача з займаної посади і зарахування у розпорядження МВС. Про те, що в день проведення атестації та в день видання спірного наказу позивач перебував на лікарняному, керівництву МВС відомо не було. З зазначених підстав представник відповідача вважав позов ОСОБА_2 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі (а.с. 89-90).

Представник Державного казначейства України в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 86). Про причини неявки суду не повідомив. Надав суду заперечення проти позову в яких зазначив, що відповідно до діючого законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода повинні стягуватися не з Державного казначейства України, яке не мало будь яких правовідносин з ОСОБА_2, а з МВС, з яким позивач перебував у трудових відносинах і дії та рішення якого ним оскаржуються (а.с. 54-56).

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та особової справи ОСОБА_2, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 проходив службу в ОВС України з 12.06.1996 року, а наказом МВС України №2566 о/с від 09.07.2009 року він був призначений на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України (а.с. 8-9).

Розпорядженням МВС України №735 від 27.08.2009 року була призначена позачергова атестація особового складу підрозділів СВБ ГУБОЗ МВС України. Згідно з затвердженим цим наказом графіком така атестація співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України була призначена на 11.09.2009 року. Крім цього, цим розпорядженням був затверджений склад атестаційної комісії (а.с. 77-79).

11.09.2009 року зазначена атестація проведена не була.

12.09.2009 року ОСОБА_2 був запрошений на позачергову атестацію, в ході якої атестаційна комісія прийшла до висновку про його невідповідність займаній посаді та необхідність його переведення до іншого підрозділу (а.с. 9).

На підставі зазначеного висновку наказом МВС України № 2410 о/с від 02.10.2009 року позивача було звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження МВС України (а.с. 7).

Суд приходить до висновку про протиправність проведеної відносно позивача позачергової атестації та незаконність його звільнення з наступних підстав.

Відповідно до п.47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та п.1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України №181 від 22.03.2005 р. атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через 4 роки, та при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з ОВС, якщо переміщення по службі або звільнення проводиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках (зокрема при скороченні штатів чи реорганізації ОВС України) незалежно від цього строку. Строки атестації рядового і начальницького складу визначаються Міністром внутрішніх справ України.

Згідно з п.п.4.1-4.3 зазначеної інструкції план та схема атестації доводяться до особового складу органів та підрозділів МВС України.

Розпорядження Міністра ВС України №735 від 27.08.2009 року про призначення 11.09.2009 року позачергової атестації співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України було доведено до особового складу цього підрозділу, що не оспорювали в судовому засіданні сторони, але у зазначений строк ця атестація проведена не була.

В судовому засіданні представником відповідача не було надано суду доказів призначення позачергової атестації співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України на 12.09.2009 року відповідно до п.47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та п.1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України наказом чи розпорядженням Міністра ВС України, та доказів доведення до відома позивача цього плану, що є порушенням ч.1 п.4.7 зазначеної інструкції.

Крім цього, відповідно до п. 4.10 вказаної інструкції позачерговому атестуванню не підлягають працівники органів і підрозділів внутрішніх справ, строк попередньої атестації яких не перевищує одного року, крім випадків коли працівнику попереднім атестуванням установлено конкретний термін для усунення недоліків.

В судовому засіданні встановлено, що наказом МВС України №2566 о/с від 09.07.2009 року, тобто за два місяці до проведення 12.09.2009 року позачергової атестації, позивача було призначено з посади оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ цього підрозділу, тобто на вищу посаду, і відповідно до п.47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та п.1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України при цьому призначенні відносно нього повинна була проводитись атестація.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позачергове атестування ОСОБА_2 12.09.2009 року відбулось з порушенням вимог п. 4.10 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України.

Відповідно до п.3.1 Інструкції атестаційні листи на підлеглих складаються їх безпосередніми начальниками, які повинні провести з працівником бесіду з питань проходження ним служби, підвищення рівня професійних та спеціальних знань, та ознайомити підлеглого до засідання атестаційної комісії зі змістом цього листа.

В порушення зазначених вимог зазначена бесіда з позивачем не була проведена, атестаційний лист на ОСОБА_2 був складений не завчасно до засідання атестаційної комісії і не керівником 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України, а заступником начальника СВБ ГУБОЗ МВС України в день проведення атестації 12.09.2009 року, що не оспорював в судовому засіданні представник відповідача. При цьому зі змістом цього атестаційного листа позивач ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його особистого підпису в ньому, що призвело до порушення його прав, передбачених п.4.4 Інструкції (а.с. 9).

Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що в день проведення позачергової атестації 12.09.2009 року позивач був звільнений від виконання своїх службових обовязків у звязку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного (а.с. 65).

За результатами засідання атестаційної комісії остання прийшла до висновку про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді та необхідність переведення його до іншого підрозділу. При цьому з зазначеним висновком позивач у встановленому порядку ознайомлений не був, що призвело до порушення його прав, передбачених п.п.4.14-4.15 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України (а.с. 9).

На підставі рішення атестаційної комісії від 12.09.2009 року, яке у встановленому порядку позивачу доведено не було, МВС України було видано наказ №2410 о/с від 02.10.2009 року про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади (а.с. 7).

Разом з тим, на момент звільнення позивач був також звільнений від виконання своїх службових обовязків у звязку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного (а.с. 65).

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що і позачергова атестація ОСОБА_2 і його звільнення з займаної посади на підставі цієї атестації були здійснені в період його тимчасової непрацездатності у звязку з хворобою.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що дії та рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що проведення позачергової атестації ОСОБА_2 та звільнення з займаної посади з зарахуванням у резерв МВС України на підставі цієї атестації було здійснено не на підставі закону, не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без урахування його права на участь у процесі прийняття рішення, у звязку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій МВС України щодо проведення 12.09.2009 року позачергової атестації, та про скасування спірного наказу № 2410 о/с від 02.10.2009 року про його звільнення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині, що стосується позивача.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи представником МВС України не було надано суду заслуговуючих на увагу доказів правомірності проведеної у відношенні позивача позачергової атестації та його звільнення з займаної посади на підставі цієї атестації.

Посилання представника МВС України на висновки атестаційної комісії, згідно яких ОСОБА_2 не сумлінно виконує свої службові обовязки, не забезпечує належним чином доручену ділянку роботи, не приділяє уваги підвищенню знань та професійної майстерності, слабко знає Закони України „Про дисциплінарний статут ОВС, „Про міліцію та вимог наказу МВС №007-2004 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, а саме посвідченнями про нагородження позивача відзнаками МВС України «За сумлінну службу» ІІІ ступеня від 30.12.2008 року та «Знак пошани» ІІ ступеня від 24.07.2009 року (а.с. 26), наказом УМВС України на Одеській залізниці №249 від 30.07.2009 року та залікової відомістю зі знання вимог і положень Інструкції з оперативно-розшукової діяльності (а.44, 45 особової справи, ч.4). Крім цього, з протоколу засідання атестаційної комісії №8 від 12.09.2009 року вбачається, що на цьому засіданні не здійснювалося будь-якого опитування позивача з метою перевірки його знання законів та інших нормативних документів. Не здійснювала така перевірка і до проведення позачергової атестації, що не оспорювали в судовому засіданні сторони (а.с. 91-93).

Також суд вважає безпідставним відображення в атестаційному листі показників роботи позивача за 2009 рік та оцінка цих показників, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач був призначений на зазначену посаду лише 09.07.2009 року (а.с. 9).

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку зі звільненням позивача з посади і зарахуванням у розпорядження МВС України його заробітна плата зменшилася з урахуванням обовязкових платежів з 3744 грн. до 2880 грн., тобто на 864 грн. щомісячно (а.с. 68).

З урахуванням висновків суду про протиправність звільнення ОСОБА_2 та поновлення його на посаді, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача в частині стягнення на його користь недоплаченої частини заробітку за 3 місяці в розмірі 2592 грн., оскільки він був звільнений з займаної посади 02.10.2009 року, і просив стягнути цю недоплату за період до 31.12.2009 року.

Крім цього, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення на його користь завданої йому моральної шкоди, яка виразилася в тому, що внаслідок протиправного звільнення він пережив суттєвий нервовий стрес, фактично залишився без роботи, оскільки і на момент розгляду справи залишався у розпорядженні МВС України, були порушені його нормальні життєві звязки. З урахуванням обставин справи, та на підставі ст.1167 ЦК України, суд вважає необхідним зазначені вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши моральну шкоду в розмірі 1700 грн..

При цьому, з урахуванням положень ч.2 ст.11 КАС України, вимоги позивача про стягнення на його користь недоплаченої частини заробітку та моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити шляхом стягнення зазначених коштів не з Державного казначейства України, а з МВС України, оскільки відповідно до положень Бюджетного кодексу України саме цей відповідач є відповідним розпорядником бюджетних коштів і саме на нього необхідно покласти обовязок щодо відшкодування зазначених коштів на користь ОСОБА_2.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць, а також негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до зазначеної норми суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги щодо негайного виконання постанови суду, та допустити негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України та в частині стягнення на його користь недоплаченої частини його заробітку за один місяць в розмірі 864 грн..

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.18 Закону України „Про міліцію, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарним Статутом ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, Інструкцією про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України №181 від 22.03.2005 року, Бюджетним кодексом України, ст.1167 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164, ст.256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії МВС України щодо проведення 12.09.2009 року позачергової атестації ОСОБА_2.

Скасувати наказ МВС України №2410 о/с від 02.10.2009 року в частині звільнення ОСОБА_2 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України.

Стягнути з МВС України на користь ОСОБА_2 недоплачену частину середнього заробітку за період вимушеного прогулу з жовтня 2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 2592 грн., та завдану моральну шкоду в розмірі 1700 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, та в частині стягнення з МВС України на його користь недоплаченої частини середнього заробітку за один місяць в розмірі 864 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також поданням апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Федусик А.Г.

судді Юхтенко Л.Р.

ОСОБА_1