Справа № 2-а-267/10
Суддя: Логвіненко Т. Г.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Марківський районний суд Луганської області
Справа № 2 «а»-267/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2010 року Марківський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого судді - Логвіненко Т.Г.,

при секретарі - Грибєнік О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснення перерахунку і виплати надбавки до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2010 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганській області, посилаючись у своїх вимогах на те, що він має правовий статус дитини війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 року має право на щомісячну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але в такому розмірі така допомога не виплачувалась. Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати нарахувати на його користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року з урахуванням фактично здійснених виплат в розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Позивач в судове засідання не зявився просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач просив суд розглянути справу за відсутності його представника, надавши суду письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову в звязку з наступним:

-порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, Кабінетом МіністрівУкраїни у 2006 році не було розроблено. Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була призупинена, законодавчо не було врегульовано питання у цьому році стосовно фінансування виплати підвищення до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком дітям війни;

- мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом;

- статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що - фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, що підтверджується посвідченням № 104424 (а.

с.6).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2198-1V, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, тобто було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед них положення статті 71- Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, суд вважає, що з 09 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема ст.6 вказаного Закону після внесення змін передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Однак, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділ 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Стаття 152 Конституції України передбачає, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, поновили свою дію з 22 травня 2008 року.

Таким чином, суд вважає, що з 22 травня 2008 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визнаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, її дія не поширюються на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону «Про соціальний захист дітей війни». (Розяснення Вищого адміністративного суду України лист від 14 липня 2009 року №1128/13/13-09 та лист від 1 грудня 2009 року №1623/13/13-09).

Оскільки з 01.01.2010 року ніяких змін до Закону «Про соціальний захист дітей війни» внесено не було, підвищення до пенсії повинно проводитися відповідно до цього Закону.

Суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат, з огляду на приписи статті 88 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та статті 113 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» в яких визначено, що в разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, повязаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у ' повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України.

Відповідач також посилається на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом. Але ж частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» №966-Х1У від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для : встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, визначення права на призначення соціальної допомоги.

Відповідач відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії як дитині війни, тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що мають місце протиправні дії щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті позивачу підвищення до пенсії за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору з відповідача не стягуються, тому що з вимогами про це позивач не звертався.

Керуючись ст.ст.2,17,18,87,94,99,122,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України Діро соціальний захист дітей війни»,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області з невиплати ОСОБА_1 підвищення доплати до пенсії за віком, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудна 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Донецького адміністративного суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя