Справа № 338/401/15-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Львів Справа № 876/4349/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року у справі № 338/401/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі - управління), в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку йому пенсії, зобов'язати відповідача зарахувати йому в пільговому обчисленні (кожен рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 07 серпня 1980 року по 26 лютого 1994 року як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також здійснити перерахунок і виплату йому пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу з 29 листопада 2011 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку, позовні вимоги за період з 29 листопада 2011 року по 16 вересня 2014 року відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління щодо перерахунку пенсії з зарахуванням пільгового трудового стажу, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, зарахувавши в пільговому обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 07 серпня 1980 року по 26 лютого 1994 року, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 17 вересня 2014 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що документами, поданими позивачем, не підтверджено його стаж роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а тому рішення про відмову в зарахуванні до пільгового стажу цих періодів роботи позивача є правомірним.

Оскільки особами, які беруть участь у справі, не подано клопотання про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції слід змінити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 29 листопада 2011 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2.

10 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії з врахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні.

Листом відповідача від 13 березня 2015 року № 12359/03 повідомлено позивача, що розрахунок його пенсії проведено правомірно. Зазначено, що немає законних підстав для зарахування вказаного періоду роботи в пільговому обчисленні, оскільки він працював вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 07 серпня 1980 року по 26 лютого 1994 року, без укладення строкового трудового договору про роботу в цій місцевості.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу за період його роботи з 07 серпня 1980 року по 26 лютого 1994 року, оскільки з наданих ним документів видно, що він, працюючи в районах Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими указом Президії Верховної Ради України від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), а висновок відповідача щодо необхідності письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, як обов'язкової умови надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі, є необґрунтованим.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу від 10 лютого 1960 року передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше 5-років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих місцевостях.

Підпунктом 3 пункту 6 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі - Інструкція), зазначено, що робітникам експедицій, круглорічних партій, нафтових розвідок, відділів, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі надаються пільги, передбачені Указами від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року.

Відповідно до пункту 7 Інструкції трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.

Відповідно до пункту 43 Інструкції кожен рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, з 01 березня 1960 року зараховується за один рік та шість місяців.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною, встановлено, що її дія розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення» від 19 січня 1993 року, дозволено обчислювати стаж за нормами Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 26 лютого 1993 року, яким дозволено застосовувати пільгу при обчислення стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору, тим самим на рівні міжнародних угод, укладених між Україною та Росією, встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов'язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.

З огляду на викладене, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029, Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області відноситься до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області - до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача та довідки від 17 лютого 2015 року № 10-211, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ «Укрнафта», позивач, працюючи в Івано-Франківському управлінні бурових робіт вишкомонтажником, виконавцем робіт з 07 серпня 1980 року по 01 березня 1986 року та з 02 березня 1986 року по 25 лютого 1994 року направлявся на роботи в місцевість Крайньої Півночі та в місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі Ханти-Мансійського та Ямало-Ненецького автономних округів, що входять до складу Тюменської області.

Відтак, оскільки документами, поданими позивачем повністю підтверджується характер роботи, який дає йому право на призначення пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу (кожен рік роботи за один рік і шість місяців), то посилання відповідача на необхідність подання додаткових документів, є безпідставним.

При цьому наявність письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов'язковою умовою для обчислення такого стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та встановлені на підставі поданих письмових документів обставини справи, суд приходить до переконання, що позивач має право на пільгове обчислення стажу (кожен рік роботи за один рік і шість місяців) за період роботи з 07 серпня 1980 року по 26 лютого 1994 року, оскільки надані ним документи підтверджують факт його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі в цей період, та отримання пільг, передбачених Указом від 10 лютого 1960 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з пільговим обчисленням стажу його робити в районах Крайньої Півночі, однак, не вирішив позовну вимогу про виплату такої пенсії.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив не всі позовні вимоги, що відповідно до пункту 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року у справі № 338/401/15-а - змінити, виклавши другий та третій абзаци резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 17 вересня 2014 року, зарахувавши в пільговому обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців) період його роботи з 07 серпня 1980 року по 25 лютого 1994 року як трудовий стаж, зароблений в районах Крайньої Півночі, з врахуванням виплачених сум».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський