Справа № 814/4946/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р. Справа № 814/4946/13-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Навратюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Баштанської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Баштанської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання незаконними дії та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

02.12.2013р. ФОП ОСОБА_3 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Баштанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.10.2013 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 91 433 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22 858 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 54 185 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 13 546 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки відповідач дійшов необґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог чинного законодавства, а тому податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Баштанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 17.10.2013р. № та №.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Баштанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області 14.08.2014 р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи представників сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В період з 24.09.2013р. по 07.10.2013р. ревізорами-інспекторами ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

14.10.2013 року за результатами вказаної вище перевірки складено акт №25/17/НОМЕР_1, в якому, окрім іншого, зафіксовано наступні порушення позивачем вимог діючого законодавства, а саме:

- п.177.1 ст.177 ПК України, в частині не включення до складу валового доходу фізичної особи-підприємця та п.п.145.1.2, п.п.145.1.9 п.145.1 ст.145, п.177.4 ст.177 ПК України в частині завищення валових витрат в декларації про доходи, в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за перевіряємий період на загальну суму 91433 грн.;

- п.44.1, п.44.6 ст.44 ПК України, в частині безпідставного завищення податкового кредиту, що призвело до заниження податкового зобов'язання за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. на загальну суму 54185 грн.

17.10.2013 року, на підставі зазначеного акту перевірки, уповноваженою особою відповідача було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на суму 91 433 грн. та штрафними санкціями на суму 22 858грн.;

- №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 54185грн. та штрафними санкціями на суму 13 546 грн.;

Не погоджуюсь з зазначеними діями та рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з протиправності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, що стосується прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2013 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до до вимог п.177.1, п.177.4 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту спірного акту перевірки, податковий орган зробів висновок про те, що позивач нібито не включив до свого валового доходу кошти від реалізації ячменю власного виробництва урожаю 2011 року в кількості 99,9 т на загальну суму 126 873 грн. та урожаю 2012 року в кількості 49,56 т на суму 78602 грн. Проте, перевіряючий конкретно не вказав від якої саме операції (угоди) позивач отримав цей дохід та якими саме первинними документами це підтверджується.

Відповідно до приписів п.п.5.2 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» (затв. наказом ДПС України від 22.12.10р. №984), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Отже, за вказаних обставин та приймаючи до уваги вказані норми, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що відповідачем в даному випадку взагалі не було не встановлено фактів реалізації позивачем ячменю власного виробництва та не віднесення сум реалізації до валового доходу.

Також, у спірному акті перевірки зазначено, що позивачем до складу загального оподатковуваного доходу за 2012 рік включено не всю суму отриманого доходу від продажу товарів та послуг по ТОВ «Автокар-777», а саме суму 28 894грн. (всього отримав 173 264 грн.)

Разом з тим, судом 2-ї інстанції з матеріалів справи встановлено, що24.09.2012 року між позивачем та ТОВ «Автокар-777» укладено договір перевезення вантажу №365, відповідно до якого позивач надавав послуги з вантажоперевезень. Даний факт підтверджується належним чином складеними актами виконаних робіт, на підставі яких, позивач отримав від ТОВ «Автокар-777» кошти за надані транспорті послуги на загальну суму 173 264 грн. (в т.ч. ПДВ 28 894 грн.).

У відповідності до вимог п.п.177.3 ст.177 ПК України, для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник ПДВ, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Таким чином, за вказаних обставин, на думку суду, позивач правомірно не включив до оподатковуваного доходу за 2012 рік кошти в сумі 28 894 грн., отримані від ТОВ «Автокар-777», оскільки ця сума є сумою ПДВ у вартості транспортних послуг наданих позивачем.

Також, в акті перевірки зазначено і про порушення позивачем приписів п.п.145.1.2, п.п.145.1.9 п.145.1 ст.145, п.177.4 ст.177 ПК України, які стосуються нібито безпідставного завищення валових витрат сум пов'язаних з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів за 2011 рік на суму 177606 грн., та за 2012 рік на суму 197 438грн., що призвело до заниження чистого доходу, а саме списання позивачем дизпалива, масла та запчастин, у зв'язку з тим, що позивач не надав підтверджуючих документів, а саме товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт щодо ремонту основних засобів.

Згідно із ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано як до перевірки, так і до суду, договори перевезення вантажу, транспортного перевезення, акти виконаних робіт з надання транспортних послуг, акти списання дизельного палива та товарно-транспортні накладні.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що позивач, в даному випадку, правомірно відніс до своїх витрат, документально підтверджені витрати пов'язані з обслуговування транспортних засобів, що використовуються ним в своїй господарській діяльності, в зв'язку із чим, спірне податкове повідомлення-рішення від 17.10.2013р. № підлягає скасуванню.

Що ж стосується іншого податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2013 року, то останнє, в свою чергу, теж є неправомірним та підлягає скасуванню, з наступних підстав.

До такого висновку судова колегія приходить з огляду на наступне.

Так, на переконання суду, вказані у спірному акті перевірки порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.6 ст.44 ПК України, не мають ніякого відношення до податкового кредиту і до сплати позивачем податку на додану вартість. До того ж, відповідач до цього часу не надав жодних заперечень на стпростування вимог позивача щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. встановлено його завищення на суму 54 185 грн. та у таблиці відповідач вказує різницю між задекларованими сумами позивачем та встановленими перевіркою.

Але, при цьому, необхідно звернути увагу на те, що відповідач, в порушення вимог Порядку №984, фактично не вказує за рахунок яких саме операцій та на підставі яких саме податкових накладних позивачем сформовано цей податковий кредит, який відповідач вважає завищеним.

Таким чином, на думку суду, спірний акт перевірки конкретно не встановлює фактів порушень діючого законодавства, т.б. завищення позивачем сум податкового кредиту, а тому, відповідно, не може бути підставою для притягнення позивача до фінансової відповідальності.

Отже, враховуючи вищевказані обставини справи, апеляційний суд приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 - задоволенню.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, не було належним чином зроблено представником відповідача при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Баштанської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко