Справа № 807/2229/14
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 р. Справа № 876/1585/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року по справі № 807/2229/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" звернулося в суд з позовом, яким просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2014 року №, №.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ДП "Мукачівсі лісове господарство" та ТОВ "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" має систематичні та тривалі зв'язки вже багато років, поставка товарів мала та має безперервний/ритмічний характер і відповідно податкові накладні завжди виписувались як зведені, що передбачено Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379, зокрема в п.15 цього наказу прописана норма про порядок складання зведених податкових накладних.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Закарпатській області у період з 14.04.2014 по 18.04.2014 року проведено перевірку правомірності нарахування ТзОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2014 р. відображених у податковій декларації з ПДВ від 20.03.2014 року за № .

За результатами перевірки відповідачем було складено Акт від 28.04.2014 № 1236/15-30/34305892 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» щодо бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2014 р.

Відповідно до висновків Акту перевірки, встановлено що ТзОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» порушило п.200.4, п. 200.14 ст. 200 ПКУ, а саме - завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника за лютий у сумі 7843 грн.; порушено п. 198.2 ст. 198 ПКУ - завищено від'ємне значення р.19 декларації за січень 7483 грн. та завищено від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту р. 19 декларації за лютий 2014 р. на суму 3 885 грн.

На підставі Акта перевірки, відповідачем були прийняті оскаржувані позивачем податкові повідомлення - рішення № від 15.05.2014 року та № від 15.05.2014 року.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно підпункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну з зазначеними в ній обов'язковими реквізитами згідно переліку, визначеного цим же підпунктом.

Згідно підпункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З метою підтвердження чи спростування права платника на податковий кредит слід дослідити чи відбувались господарські операції в дійсності, чи лише їх сутність була відображена платником у податковій звітності з метою отримання права на податковий кредит (на податкову вигоду).

Як встановлено судом, підтверджено наявними доказами в матеріалах справи (а.с.80-94) позивач отримав заготовку букову від ДП «Мукачівське лісове господарство":

згідно ТТН від 17.01.2014 року № 115758 на суму 21752,55,20 грн. (ПДВ - 3625,43 грн.) податкова накладна виписана 31.01.2014 р. на суму 21 752,55 грн. (ПДВ 3625,43 грн.).

згідно ТТН від 30.01.2014 року № 116566 на суму 23146,20 грн. (ПДВ - 3 857,70 грн.) податкова накладна виписана 31.01.2014 р. на суму 23 146,20 грн. (ПДВ 3857,70 грн.).

згідно ТТН від 21.02.2014 року № 116250 на суму 23310,0 грн. (ПДВ - 3885,0 грн.) податкова накладна виписана 28.02.2014 р. на суму 23310,0 грн. (ПДВ З 885,0 грн.).

Таким чином, дата фактичної поставки товарів та дата виписки податкової накладної не співпадають і вказана обставина не заперечується позивачем.

Доводи, позивача про те, що господарська операція між ДП "Мукачівсі лісове господарство" та ТОВ "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" має тісні зв'язки вже багато років, поставка товарів мала та має безперервний/ритмічний характер і відповідно податкові накладні завжди виписувались як зведені, що передбачено Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379, зокрема в п.15 цього наказу прописана норма про порядок складання зведених податкових накладних, є безпідставними з огляду на наступне.

Так відповідно до п. 15 Наказу Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379 (діючого на момент спірних правовідносин) у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках із покупцем, покупцю може бути виписана зведена податкова накладна, виходячи із визначеної у договорі періодичності оплати поставлених товарів/послуг (один раз на п'ять днів; один раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця.

Тобто, як передбачено вказаним пунктом, при наявності безперервного або ритмічного характеру поставок зведена податкова накладна виписується виходячи з визначеної у договорі періодичності оплати поставлених товарів. Натомість доказів безперервного або ритмічного характеру поставок від ДП "Мукачівське лісове господарство" позивачем не надано, при цьому позивач зазначає тільки про неодноразовість поставок від вказаного контрагента. Також в копії Договору про купівлю-продаж товару за № 74 від 23.01.2014 року (а.с.77) не визначено періодичності оплати поставлених товарів, що спростовує можливість виписки зведеної податкової накладної. Крім того фактично ДП "Мукачівське лісове господарство" виписувались податкові накладні на кожну окрему поставку, що підтверджено відповідними податковими накладними та товарно-транспортними накладними.

Крім того, суд зазначає, що у разі порушення продавцем порядку заповнення податкової накладної та/або порядку реєстрації її в Єдиному реєстрі, покупець має право на підставі ч. 11 п. 201.10 ПКУ додати до податкової декларації за звітний період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. При цьому до заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що свідчать про факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів (послуг), або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV, що підтверджують факт отримання таких товарів (послуг). Тобто законом встановлено окремий механізм реалізації права на податковий кредит, у разі порушення продавцем порядку заповнення податкової накладної.

Одночасно слід зазначити, що податкові накладні складені всупереч вимогам п.198.2 ст. 198, п. 201.4. ст. 200 ПК України, зокрема, виписані в останній день звітного місяця, не можуть вважатися належними первинними документами, які підтверджують реальне здійснення позивачем операцій з поставки товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року по справі № 807/2229/14- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Я.С. Попко