Справа № 2а/0570/3775/2011
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року справа №2а/0570/3775/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Васильєва І. А.

суддів Казначеєва Е.Г. , Яманко В.Г.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року у справі № 2а/0570/3775/2011 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в березні 2011 року з адміністративним позовом до Донецького окружного адміністративного суду щодо визнання недійсним податкового повідомлення рішення, мотивуючи тим, що з 02.11.2010 року по 15.09.2010 року Красноармійською ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача за період з 15.11.2008 року по 30.09.2010 року. Перевіркою були встановлені порушення ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.п. «а», п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого позивачу було донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся податковим повідомлення-рішенням від 22 листопада 2010 року № /0 у сумі - 4944,23 грн. Позивач не погоджується з вказаним рішенням податкового органу, вважає його незаконним, з огляду на те, що з валових витрат відповідачем були зняті витрати, повністю підтвердженні документально. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд, визнати податкове повідомлення-рішення від 22.11.2010 року № /0 недійсним та зобовязати відповідача відшкодувати витрати повязані з отриманням правової допомоги у сумі 1600,00 грн. та судовий збір у сумі 3,40 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року позов фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним податкове повідомлення рішення Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області від 22.11.2010 року № /0 в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати внаслідок порушення судом норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не прибули, належним чином повідомлені про розгляд справи.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 п.2 КАС України, апеляційни розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме ст. ст. 13, 14 розділу 4 Длекрету Кабінету Мінстрів України від 26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» п.п. «а», п.19.1, ст. 19 Закону України № 889 «Про податок з доходів фізичних осіб». Крім того, апелянт посилається на порушення норм процесуального права, а саме не врахування судом як доказ акту перевірки від 18.11.2010 року № 1385/17-313-2/НОМЕР_1, що містить в собі відомості про обставити, які мають значення для справи.

Судом першої та апеляційної існтанції встановлено наступне.

18.11.2010 року Красноармійською обєднаною державною податковою інспекцією було проведено планову документальну виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за період з 05.11.2008 року по 30.09.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.п. «а», п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме: в валові витрати включено вартість реалізованого, але неоплаченого товару за 1 квартал 2009 року на суму - 1166,09 грн., за 2 кв. 2009 року на суму 5046,69 грн., за 3 кв. 2009 року на суму - 3422,61 грн., за 4 кв. 2009 року на суму - 1171,88 грн., за 2 кв. 2010 р. на суму - 1945,45 грн., за 3 кв. 2010 р. на суму - 3689,34 грн.; у 2009 році фізичною особою-підприємцем до валових витрат включено витрати за оренду приміщення у 2 кв. 2009 році 6000,00 грн., у 3 кв. 2009 р. 6000,00 грн., у 4 кв. 2009 року 6000,00 грн., документи на підтвердження витрат не надані; до валових витрат включено витрати за електроенергію за 2 кв. 2009 р. 467,30 грн., 3 кв. 2009 р. 3027,99 грн., за 1 кв. 2010 р. 2622,09 грн., за 2 кв. 2010 р. 4068,30 грн., за 3 кв. 2010 р. 6768,86 грн., підтверджуючих документів не надано. В результаті встановлених порушень, податковим повідомленням-рішенням від 22 листопада 2010 року № /0 позивачу було донараховано податок з доходів фізичних осіб на суму 4944, 23 грн.

Спірним у даній справі є донарахування податку з доходів фізичних осіб внаслідок неправомірного включення в валові витрати вартість реалізованого, але не оплаченого товару, витрат за оренду приміщення, витрат за електичну енергію.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що до валових витрат позивачем було включено вартість реалізованого товару за 1 квартал 2009 року на суму 1166,09 грн., за 2 кв. 2009 року на суму 5046,69 грн., за 3 кв. 2009 року на суму 3422,61 грн., за 4 кв. 2009 року на суму 1171,88 грн., за 2 кв. 2010 р. на суму 1945,45 грн., за 3 кв. 2010 р. на суму 3689,34 грн. Вказані витрати повністю підтверджується письмовими доказами, а саме: видатковими накладними, договорами поставки та купівлі продажу, квитанціями про сплату, які були досліджені в суді першої інстанції та не спростовані відповідачем.

Судом першої інстанції правомірно було зроблено висновок, з посиланням на вимоги ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) може вважатися дата оприбуткування товару, а не тільки дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товару, чи день видачі готівки з каси платника податку. Отже висновки податкового органу, щодо неправомірності включення до валових витрат позивачем витрат за неоплачених товар є необґрунтованими.

Що стосується включених до валових витрат сум (у 2 кв. 2009 році 6000,00 грн., у 3 кв. 2009 р. 6000,00 грн., у 4 кв. 2009 року 6000,00 грн.) сплачених позивачем за оренду приміщення та витрат за електроенергію за 2 кв. 2009 р. 467,30 грн., 3 кв. 2009 р. 3027,99 грн., за 1 кв. 2010 р. 2622,09 грн., за 2 кв. 2010 р. 4068,30 грн., за 3 кв. 2010 р. 6768,86 грн., то ці витрати підтверджені в суді першої інстанції письмовими доказами наявними у матеріалах справи- договором оренди та квитанціями про сплату, які також не спростовані відповідачем.

Щодо витрат за електроенергію за 2 кв. 2009 р. 467,30 грн., 3 кв. 2009 р. 3027,99 грн., за 1 кв. 2010 р. 2622,09 грн., за 2 кв. 2010 р. 4068,30 грн., за 3 кв. 2010 р. 6768,86 грн., слід зазначити, що п. 3 зазначеного договору, передбачено, що понад орендної плати орендар сплачує фактичні витрати за комунальні послуги, холодну воду, електроенергію безпосередньо підприємствам, що надають ці послуги по рахунку орендодавця (ТОВ «Мрія») відповідно до показників лічильників. Факт понесених позивачем витрат за електроенергію підтверджено квитанціями про сплату за електроенергію.

На підставі наявних у справі доказів, суд першої інстанції вірно зробив висновок про неправомірність рішення податкового органу, щодо донарахування податку з доходів фізичних осіб позивачу на суму 4944,23 гривні та відсутність законних підстав про зобовязання відповідача відшкодувати позивачу витрати на правову допомогу внаслідок їх недоведеності.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 КАС України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року у справі № 2а/0570/3775/2011 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року у справі № 2а/0570/3775/2011 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді В.Г.ОСОБА_3Казначеєв