Справа № 822/2241/15
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 822/2241/15

17 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

судді: Боровицький О. А. Совгира Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старосинявської районної державної адміністрації, Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Старосинявської районної державної адміністрації Хмельницької області, Красилівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправним висновок Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 12.05.2015 р. № 26 «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» щодо того, що у поданій ним декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказані недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих ним за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 ч.І ст. 2 Закону України «Про очищення влади», а саме, в розділі 111 «Відомості про нерухоме майно» в графі 23 «Земельні ділянки» не задекларовані дві земельні ділянки площею 0,8057 га та 2,2501 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати протиправним та скасувати Розпорядження першого заступника голови Старосинявської райдержадміністрації № 40/2015 від 15.05.2015 р. про звільнення його з посади начальника відділу з організації надання адміністративних послуг і видачі документів дозвільного характеру апарату Старосинявської райдержадміністрації 15.05.2015 р. з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» та поновити на посаді начальника відділу з організації надання адміністративних послуг і видачі документів дозвільного характеру апарату Старосинявської райдержадміністрації з 15.05.2015 року; стягнути з Старосинявської районної державної адміністрації на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.05.2015 р. до часу постановлення судового рішення у справі; допустити негайне виконання постанови суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розпочати розгляд справи без участі сторін в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі, зважаючи на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржуваним у справі розпорядженням звільнено з посади начальника відділу з організації надання адміністративних послуг і видачі документів дозвільного характеру апарату Старосинявської райдержадміністрації 15.05.2015 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

Так, висновком Красилівської ОДПІ №26 від 12.05.2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рікв казано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

На розгляді колегії суддів КС України знаходиться конституційне подання 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади". Тобто, предметом вказаного конституційного подання стали, в тому числі норми Закону № 1682-VII, які були підставою для звільнення позивача із посади.

16 березня 2015 Пленум Верховного Суду України прийняв рішення про звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1682-VII положенням частини третьої статті 22, статей 38, 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України.

Підставою для внесення подання стало надходження до Верховного Суду України 128 ухвал окружних адміністративних судів з різних регіонів України щодо ініціювання перевірки Конституційним Судом України відповідності Конституції України певних положень Закону № 1682-VII.

Невідповідність правових актів Конституції України, порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті відповідно до ст.15 Закону України від 16 жовтня 1996 року №422/96 "Про Конституційний Суд України" (далі - ЗУ № 422/96) є підставами для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 "Про Конституційний Суд України" в разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

Частина 2 статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" визначає, що в разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

Згідно ч. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року у справі № 1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 року (справа № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Таким чином, враховуючи зазначене, Конституційний Суд України, за результатами розгляду конституційного подання, може визнати окремі положення Закону України "Про очищення влади" такими, що не відповідають Конституції України, а отже правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних із очищенням влади відповідно до цього закону, може змінитися.

Тобто, результат розгляду Конституційним Судом України вказаного вище подання народних депутатів та Пленуму Верховного Суду України може істотно вплинути на прийняття законного та обґрунтованого рішення, а отже наявні підстави для зупинення провадження по даній справі.

Одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зобов'язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки звернення народних депутатів та Пленуму Верховного Суду України із вказаними поданнями ставить під сумнів відповідність Закону України "Про очищення влади" Конституції України, колегія суддів приходить до висновку, що з метою унеможливлення порушення принципу законності під час вирішення справи, слід переконатись у конституційності вказаного закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Керуючись 156 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

зупинити провадження у справі до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Совгира Д. І.