Справа № 823/1764/15
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року справа № 823/1764/15

м. Черкаси

15 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - за довіреністю,

представника відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області Богрець К.А. - за довіреністю,

представника третьої особи Черкаської обласної організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України Ящука С.М. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, треті особи Черкаська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, первинна профспілка атестованих працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №164 о/с від 17.06.2015 в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 - помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області;

- поновити на посаді помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майора міліції ОСОБА_1;

- стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтовуючи їх тим, що з 16.08.2004 року позивач проходить службу в органах внутрішніх справ України. Відповідно до наказу №164о/с від 17.06.2015 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ України в запас за п. 64 «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказ по особовому складу (про звільнення) №164о/с від 16.06.2015 року видано на підставі наказу №2170 від 10.12.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УТБ УМВС, Придніпровського та Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області», за яким прийнято рішення про звільнення майора міліції ОСОБА_5

Як стверджує позивач, відповідно до постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року по справі №823/1031/15 пункт 1 наказу від 10.12.2014 року № 2170 скасовано. Управлінням УМВС України в Черкаській області на вказану постанову подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду, який 14.06.2015 року залишив без задоволення апеляційну скаргу відповідача.

Позивач з наказом про звільнення від 17.06.2015 року за № 164 о/с ознайомлений 18.06.2015 року, цього ж дня отримав витяг з вищезазначеного наказу та трудову книжку. Позивач зазначає, що в порушення норм ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В порушення трудового законодавства України відповідач провів розрахунок з позивачем 23.06.2015 року, що підтверджується довідкою із заробітної плати.

Крім того, на думку позивача, відповідачем грубо порушено положення ч. 1 ст. 43 КЗпП України, ст. 39, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки позивач звільнений з органів внутрішніх справ без згоди відповідного виборного органу профспілкового комітету.

Таким чином, позивач вважає, що його звільнення відбулось з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 проходив службу в ОВС з 2004 року, наказом від 17.06.2015 року № 164 о/с звільнений за п. 64 «Є» ( за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом відповідача № 2095 від 02.12.2014 призначено проведення службового розслідування по факту видачі працівниками дозвільної системи СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС дозволів на придбання мисливської гладкоствольної зброї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Підставою його проведення став рапорт начальника ВДСЛ та ДОН УГБ УМВС майора міліції ОСОБА_8 від 27.11.2014.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_5 в порушення ст. 30 Конституції України, ст. 11 Закону України „Про міліцію", ст. 5 Закону України „Про звернення громадян", ст. 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, п. 7.7. Інструкції, п. 2.2. Положення, вчинив ряд дисциплінарних проступків, які несумісні із подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ, зокрема: користуючись службовим становищем, сприяв громадянам, в порушення чинного законодавства, отримати вогнепальну зброю; подавав звернення осіб в ОВС без оформлених відповідно до чинного законодавства на те повноважень; оформляв документи від імені інших працівників міліції; без передбачених законодавчих підстав входив до житла громадян; фабрикував документи; достеменно знаючи про те, що документи мають гриф „для службового користування", виносив їх за межі службових приміщень та користувався ними у присутності сторонніх осіб; спонукав окремих працівників міліції до вчинення порушень законодавства.

За висновком службового розслідування, затвердженим 10.12.2014 начальником УМВС України в Черкаській області, за вчинення порушень наказом УМВС України в Черкаській області від 10.12.2014 № 2170 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач тривалий час, а саме з 14.12.2014, перебував на лікарняному, а тому дисциплінарний наказ УМВС від 10.12.2014 № 2170 не реалізовувався.

Після того, як позивач вийшов на службу та приступив до виконання своїх функціональних обов'язків, на виконання дисциплінарного наказу УМВС від 10.12.2014 №2170 з метою його реалізації, начальником УМВС видано наказ по особовому складу від 17.06.2015 № 164 о/с про звільнення ОСОБА_5 з ОВС за п.64 «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

Представник відповідача стверджує, що помилковим є посилання позивача, що до правовідносин, які пов'язані із проходженням служби в органах внутрішніх справ, застосовуються положення статей Кодексу законів про працю України.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник УМВС може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.

На думку представника відповідача, ОСОБА_5 в порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України та Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України визнав пріоритет особистих інтересів у своїй діяльності над державними та службовими.

За таких обставин представник відповідача вважає, що відповідачем дотримано положення чинного законодавства, яке регулює підстави та порядок звільнення працівників органів внутрішніх справ, а тому позов задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи Черкаської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України в судовому засіданні пояснив, що відповідач всупереч вимог пунктів 8.5, 8.8 Колективного договору УМВС України в Черкаській області та статей 5, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», звільнив позивача без згоди виборного органу профспілкового комітету.

Представник третьої особи первинної профспілки атестованих працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення та доводи позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.08.2004 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом начальника УМВС України в Черкаській області від 02.12.2014 №2095 призначено проведення службового розслідування по факту видачі працівникам дозвільної системи СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС дозволів на придбання мисливської гладкоствольної зброї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Підставою його проведення став рапорт начальника ВДСЛ та ДОН УГБ УМВС майора міліції ОСОБА_8 від 27.11.2014.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що до інспектора дозвільної системи СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 із питанням отримання бланків для написання заяв та карток-заяв про отримання дозволів на придбання і реєстрацію мисливської гладкоствольної зброї, 29.10.2014 звернувся помічник начальника відділу - оперативний черговий чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС майор міліції ОСОБА_1, та отримав їх.

В подальшому, ОСОБА_5 було надано ОСОБА_9 заповнені бланки заяв та карток-заяв разом із зібраними матеріалами наглядових справ для оформлення дозволів на придбання і зберігання мисливської гладкоствольної зброї ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Матеріали наглядових справ зареєстровані в дозвільній системі СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС за номерами 255 та 256.

ОСОБА_9 прийняв від ОСОБА_5 вказані заяви громадян та зареєстрував їх в дозвільній системі СОГП Соснівського РВ УМВС.

В ході розгляду матеріалів наглядових справ, ОСОБА_9 вказав ОСОБА_1 про необхідність подальшої перевірки вказаних громадян дільничним інспектором міліції Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС на предмет наявності умов для зберігання мисливської гладкоствольної зброї та поведінку в побуті, як того вимагає п. 7.7. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622.

В своєму поясненні від 04.12.2014 ОСОБА_5 вказав, що у жовтні 2014 року до нього звернувся знайомий із питанням щодо надання йому переліку документів, необхідних для отримання дозволів на придбання і реєстрацію мисливської гладкоствольної зброї, а також оформлення довідок про проходження курсу вивчення матеріальної частини мисливської гладкоствольної зброї громадянам, необхідних для отримання вказаних дозволів.

ОСОБА_5 14.10.2014 звернувся до завідувача сектором по наданню послуг по лінії УГБ УМВС ДП МВС України "Черкаси-Інформ-Ресурси" ОСОБА_11, яка безпосередньо проводить курси з вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, із питанням оформлення довідок про проходження курсів з вивчення матеріальної частини мисливської гладкоствольної зброї громадянам. На прохання ОСОБА_5, ОСОБА_11 оформила довідки за № 920, № 921 та віддала їх позивачу.

Із питанням прийняття заліків та підписання довідок від 14.10.2014 №920, № 921 про проходження курсу вивчення матеріальної частини мисливської гладкоствольної зброї громадянами, ОСОБА_5 звернувся до старшого інспектора з особливих доручень ВДСЛ та ДОН УГБ УМВС ОСОБА_12, який і підписав зазначені довідки.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, перевірку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснював у відповідності до завдання від 20.10.2014 старший ДІМ СДІМ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС майор міліції ОСОБА_13.

Про виконання завдання дільничний інспектор міліції на ім'я начальника Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС 27.10.2014 доповів рапортом, у якому вказав, що перевірені за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони, та для зберігання мисливської зброї мають металеві сейфи.

В свою чергу ОСОБА_5 у своєму поясненні вказав, що саме 29.10.2014 після отримання матеріалів в дозвільній системі СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС, на його прохання ст. ДІМ СДІМ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС майор міліції ОСОБА_13 разом із опитуваним провели перевірку громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Зібрані матеріали наглядових справ ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на придбання мисливської гладкоствольної зброї ОСОБА_5 для подальшого оформлення бланків на придбання і зберігання мисливської гладкоствольної зброї здані старшому інспектору з ОД ВДСЛ та ДОН УГБ УМВС майору міліції ОСОБА_12, який прийняв від позивача звернення разом із матеріалами наглядових справ вказаних громадян та вже 10.11.2014 на їх підставі оформив бланки дозволів на придбання зазначеного виду зброї.

Матеріали наглядових справ на придбання і зберігання мисливської гладкоствольної зброї громадян із оформленими бланками дозволів на придбання перевірки вказаних матеріалів наглядових справ на наявність документів, передбачених Інструкцією, а також за обліками ІІПС "АРМОР", оформлені матеріали наглядових справ із бланками дозволів на придбання мисливської гладкоствольної зброї для підписання дозволів, надані 11.11.2014 заступнику начальника Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС - начальнику міліції громадської безпеки майору міліції ОСОБА_14, який підписав зазначені дозволи.

Дозвільною системою СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС 11.11.2014 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 видані дозволи на право придбання мисливської гладкоствольної зброї, на підставі чого така зброя придбана та зареєстрована в Соснівському РВ в м. Черкаси УМВС.

Начальником УМВС України в Черкаській області 10.12.2014 затверджено висновок службового розслідування за фактом видачі працівникам дозвільної системи СОГП Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, дозволів на придбання мисливської гладкоствольної зброї ОСОБА_6 та ОСОБА_7

На підставі висновків службового розслідування відповідачем прийнято наказ від 10.12.2014 №2170 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УГБ УМВС, Придніпровського та Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області", пунктом 1 якого за грубі порушення ст. 30 Конституції України, ст. 11 Закону України "Про міліцію", ст. 5 Закону України "Про звернення громадян", ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, п. 7.7 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, п. 2.2 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, вчинення ряду дисциплінарних проступків, які не сумісні із подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ - помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Позивач оскаржив зазначений пункт наказу до суду та постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 у справі №823/1031/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015, позов задоволено частково. Скасовано пункт 1 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №2170 від 10.12.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УГБ УМВС, Придніпровського та Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області".

Отже незаконність звільнення позивача встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили 14.07.2015.

В той же час, начальником УМВС видано наказ по особовому складу від 17.06.2015 №164 о/с про звільнення ОСОБА_5 з ОВС за п.64 «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Згідно із ч. 1 статті 18 Закону України "Про міліцію", порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок та умови проходження служби особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення №114).

Відповідно до п.п. "є" п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 N 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція №230), службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника ОВС і його ставлення до вчиненого.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що з висновку службового розслідування не вбачається врахування перевіряючими при визначенні виду дисциплінарного стягнення обставин, визначених абз. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту, а саме: тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівня кваліфікації тощо.

Згідно з пунктом 5.4 Інструкції №230 якщо вину особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

В силу положень абзацу 9 ст. 14 Дисциплінарного статуту за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Частиною 5 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

З наведених положень нормативно-правових актів вбачається, що за наслідками службового розслідування видається лише один наказ про застосування дисциплінарного стягнення. При цьому, звільнення вважається виконаним з моменту видання відповідного наказу по особовому складу.

Всупереч наведеним положенням Дисциплінарного статуту та Інструкції №230 у період дії наказу про звільнення від 10.12.2014 №2170, відповідачем повторно видано наказ про звільнення позивача від 17.06.2015 №164 о/с без зазначення законодавчих підстав його видачі.

Суд звертає увагу, що Дисциплінарним статутом не передбачено реалізацію наказу про звільнення шляхом повторної видачі нового наказу про звільнення.

В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2014 позивач не перебував у відпустці, відрядженні чи тимчасовій непрацездатності.

Тобто, в даному випадку має місце застосування до позивача одразу двох дисциплінарних стягнень у вигляді звільнення за наслідками відображених у єдиному висновку службового розслідування порушень.

З урахуванням зазначеного, суд відхиляє доводи відповідача, що позивач з 14.12.2014 перебував на тривалому лікарняному, а тому виникла необхідність видачі наказу про звільнення позивача від 17.06.2015 №164 о/с для реалізації попереднього наказу про звільнення від 10.12.2014 №2170.

Суд також критично оцінює оформлення подання від 17.06.2015р. начальником Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області полковником міліції ОСОБА_15 з висновком старших начальників позивача: начальника штабу УМВС України в Черкаській області полковника міліції ОСОБА_16 та т.в.о. начальника УКЗ УМВС України в Черкаській області підполковника міліції ОСОБА_17 про погодження звільнення позивача.

Вказане подання оформлене після затвердження висновку службового розслідування від 10.12.2014 з посиланням на наказ про звільнення позивача від 10.12.2014 №2170, а тому не впливає на вирішення питання про звільнення позивача. Більш того, оформлення вказаного подання після затвердження висновку службового розслідування не передбачено нормами Інструкції №230.

Крім того, судом встановлено, що звільнення позивача проведено з грубим порушенням процедури звільнення.

Відповідно до статті 4 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон № 565-ХІІ) правовою основою діяльності міліції є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані в установленому порядку.

Пунктами 10, 22 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 від 29 липня 1991 року встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ для охорони своїх професійних, службових, соціально-економічних прав та інтересів можуть об'єднуватись в громадські організації, діяльність яких здійснюється згідно з законодавством.

Частиною сьомою статті 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що працівники міліції вправі створювати професійні спілки.

Право кожної людини створювати професійні спілки і входити до них для захисту своїх інтересів закріплене у Загальній декларації прав людини, прийнятій і проголошеній резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначаються Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" від 15.09.1999 № 1045-XIV (далі - Закон № 1045-XIV).

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

За приписами частини третьої статті 41 Закону № 1045-XIV звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач є членом комітету Черкаської обласної організації профспілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (а.с. 79).

Згідно п.п. "а" п. 2.5.3 Статуту Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, член Профспілки не може бути звільнений з органів внутрішніх справ за ініціативою керівництва без згоди відповідного профспілкового комітету за винятком випадків, передбачених законодавством.

Крім того, у Галузевій угоді між МВС та Професійною спілкою атестованих працівників органів внутрішніх справ України і Професійною спілкою працівників державних установ України передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу структурних і територіальних органів, установ, навчальних закладів, що перебувають у сфері діяльності сторін, його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки) за відсутності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також виборного органу профспілки вищого рівня не допускається.

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються із дотриманням загальних норм.

Таким чином, за змістом зазначених правових норм суд дійшов правового висновку, що звільнення атестованих працівників органів внутрішніх справ, членів виборного профспілкового органу, його керівників, крім додержання загального порядку, допускається відповідно до частини третьої статті 41 Закону № 1045-XIV за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.03.2014 у справі № 21-44а14, постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 у справі № 21-319а13.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що звільнення позивача здійснено відповідачем без звернення до відповідного профспілкового комітету для отримання згоди на таке звільнення.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 №9 роз'яснено, що якщо суд встановить, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 у справі №823/1764/15 зобов'язано первинну профспілку атестованих працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області та Черкаську обласну організацію професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України у строк п'ятнадцять діб вирішити питання про надання згоди або відмови в наданні згоди на звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС відповідно до п.п. "є" п. 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та надіслати рішення профспілки до суду.

Згідно витягу з протоколу засідання комітету Черкаської обласної організації Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2015 №30, вирішено відмовити у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 за відсутності підстав для звільнення та недотримання вимог чинного законодавства і порушення з боку УМВС України в Черкаській області Колективного договору.

В матеріалах адміністративної справи міститься додаток №1 до вказаного протоколу, в якому нормативно обґрунтовується незаконність звільнення ОСОБА_1

При цьому, суд вважає безпідставним надання згоди прийняття рішення про звільнення позивача первинною профспілкою атестованих працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, що оформлене протоколом №8 від 10.08.2015, оскільки вказане питання вирішено у відсутність позивача, що суперечить вимогам частини 2 статті 39 Закону № 1045-XIV.

В силу положень частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до абзацу 5 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та вищезазначені положення постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9, суд вважає, що відмова профспілкового органу в наданні згоди на звільнення позивача є окремою підставою для поновлення його на роботі.

Суд акцентує увагу, що безпідставність звільнення позивача на підставі висновку службового розслідування від 10.12.2014 встановлена судовим рішенням у справі №823/1031/15, яке набрало законної сили 14.07.2015р.

В силу положень частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що відповідач, розуміючи незаконність свого попереднього наказу від 10.12.2014 №2170, який видано на підставі висновку службового розслідування від 10.12.2014, намагається повторно звільнити позивача з тих самих підстав шляхом видачі нового наказу про звільнення №164 о/с від 17.06.2015.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною незаконність звільнення позивача на підставі наказу №164 о/с від 17.06.2015.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_1 відбулося 17.06.2015, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за квітень-травень 2015 року.

Згідно довідки УМВС України в Черкаській області від 29.07.2015 № 6348, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, який виплачено за період квітень-травень 2015 року складає 5109,86 грн. (2475,49 + 2634,37).

Тобто, середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи складає: 5109,86 грн. / 61 = 83,77 грн.

Період вимушеного прогулу за період з 18.06.2015 по 31.08.2015 склав 75 дні.

При цьому, для відліку періоду вимушеного прогулу суд бере наступний день після звільнення 18.06.2015, оскільки день звільнення це останній день роботи (п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 18.06.2015 по 31.08.2015 становить: 75 х 83,77 = 6282 грн. 75 коп.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував підставу відшкодування йому моральної шкоди, оскільки не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння такої шкоди, в зв'язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 грн. не підлягає задоволенню.

В силу положень пункту 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне постанову суду в частині поновлення позивача на посаді помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надав, правомірності прийнятого ним наказу не довів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №164 о/с від 17.06.2015 в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 - помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.

Стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.06.2015 по 31.08.2015 у розмірі 6282 (шість тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 75 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 07.09.2015.