Справа № 804/11110/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/38339/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Маслія В.І.
Логвиненка А.О.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014р. у справі № 804/11110/13-а за позовом ТОВ "Сільверстоун інвестмент" до Дніпропетровської митниці про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними та скасування рішень Дніпропетровської митниці:

- про коригування митної вартості товарів №110000003/2013/000043/2 від 23.05.2013р.;

- №17-11-2/442 від 17.06.2013р. про відмову у визнанні заявленої митної вартості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару № 110000003/2013/000043/2 від 23.05.2013р. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці про відмову у визнанні заявленої митної вартості №17-11-2/442 від 17.06.2013р.

На постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014р. надійшла касаційна скарга Дніпропетровської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільверстоун інвестмент», згідно зовнішньоекономічного контракту №27/02 від 27.02.2013р., укладеного позивачем з фірмою «LASHEIN FOR IMPORT, EXPORT and COMMERCIAL AGENCIES» (Єгипет), імпортувало на митну територію України товар: заморожену полуницю вагою 25000 кг.

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем до Дніпропетровської митниці була подана вантажна митна декларація № 110050004/2013/002967 від 22.05.2013 р. Позивачем було заявлено митну вартість товару за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (метод №1), тобто за ціною контракту - 1,025 USD.

Внаслідок виникнення у митного органу сумніву щодо правильності визначення митної вартості Дніпропетровською митницею було здійснено митну оцінку товару. За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110000003/2013/000043/2 від 23.05.2013р.

Відповідно до вказаного рішення митна вартість імпортованих товарів не визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості; митний орган застосував резервний метод визначення «замороженої полуниці», тобто за ціною 1,4800 USD. При цьому, митний орган дійшов висновку про можливе заниження митної вартості товару.

Декларанту запропоновано надати додаткові документи, а саме: - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; документи, що підтверджують вартість фрахту; - документи, що підтверджують вартість страхування; - висновки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларант не погодився з вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів №110000003/2013/000043/2 від 23.05.2013р., у зв'язку з чим вантаж було оформлено у відповідності до положень п.7 ст.55 Митного кодексу України, тобто під гарантійне зобов'язання шляхом сплати до Державного бюджету України відповідної суми податків та зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем.

Листом від 11.06.2013 р. № 1386 декларант надав відповідачу наступні додаткові документи: експертний ДТПП КП №Э-116 від 23.05.2013 р., прейскурант цін від 25.04.2013 р. на заморожену продукцію від компанії «LASHEIN FOR IMPORT, EXPORT and COMMERCIAL AGENCIES», комерційну пропозицію від 25.04.2013 р., калькуляцію (розрахунок вартості) від 25.04.2013 р. (в тому числі: інвойс від 16.05.2013 р. № 5463, страховий поліс, квитанції по транспортуванню до порту, роботі електричного генератора, портовим послугам та підключенню контейнера до електромережі в порту, квитанція по вартості фрахту, квитанції по сплаті кур'єрських послуг, контракт від 27.02.2013 р. № 27/02, специфікація №2 від 25.04.2013 р., інвойс № 1180 від 27.04.2013 р., сертифікат про походження товару форми «А» № 077143 від 07.05.2013 р., сертифікат якості № 37/2013 від 27.04.2013 р., ВМД країни відправлення № 6685 від 28.04.2013р), в якому також просив анулювати рішення № 110000003/2013/000043/2 від 23.05.2013р.

Однак 17.06.2013р. відповідачем прийнято рішення за №17-11-2/442, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Сільверстоун інвестмент» відмовлено у визнанні заявленої митної вартості «замороженої полуниці», поставленої згідно контракту № 27/02; рішення № 110000003/2013/000043/2 від 23.05.2013 р. залишено без змін. При цьому митний орган визначився щодо невірного розрахунку декларантом митної вартості поставленого товару, а також неподання декларантом всіх необхідних документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 Митного кодексу України.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2-ґ (резервний) визначення митної вартості товару. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Доводи відповідача в обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору через те, що виробником товару є фірма «LASHEIN FOR IMPORT, EXPORT and COMMERCIAL AGENCIES» (Єгипет), а отримувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільверстоун інвестмент» (Україна) і при цьому позивачем не наданий договір з третіми особами, пов'язаний із договором поставки, не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до умов поставки СІF витрати за договором перевезення несе постачальник, а не покупець. Таким чином, зазначені витрати не могли бути понесені позивачем.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: