Справа № 2а-1670/7383/11
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/7383/11

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради 09 вересня 2011 року звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2011 року ВП № 27414976.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06.07.2011 року головним державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2а-1541, виданого 25.05.2011 року на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави винесено постанову ВП № 27414976 про відкриття виконавчого провадження.

На думку позивача вказана постанова державного виконавця є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради не є головним розпорядником бюджетних коштів, встановлення розміру та виділення додаткових коштів на виконання рішень судів за минулі роки не входить до функцій Управління.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки (а.с. 27).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення на позов (а.с. 29-30) в яких вказав, що оскаржувану постанову вважає обґрунтованою та правомірною, а позовні вимоги - безпідставними. Додаткового просив справу розглядати без участі представника Відділу.

Беручи до уваги те, що перешкоди до розгляду справи у судовому засіданні, встановлені ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, а в судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд, згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання та на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.01.2010 року у справі № 2а-1541/10 позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2004-2005 та 2007-2009 років, передбачену ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус ісоціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати з урахуванням проведених виплат (7-10).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.06.2010 року дану постанову Октябрського районного суду м. Полтави в цій частині залишено без змін (а.с. 11-12).

На виконання вищезазначеної постанови Октябрським районним судом м. Полтави ОСОБА_2 25.05.2011 року видано виконавчий лист № 2а-1541.

Постановою головного державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 06.07.2011 року відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом (а.с. 6).

Позивач вказану постанову вважає необґрунтованою та протиправною, у звязку з чим звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам слід зазначити наступне.

Преамбулою Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" в редакції, що діє з 09.03.2011 року (далі - Закон № 606-XIV) встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом першим частини другої статті 17 Закону № 606-XIV визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

При цьому, перелік вимог, що предявляються до виконавчого документа, визначено ст. 18 Закону № 606-XIV.

Так, відповідно до частини першої зазначеної статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З огляду на зазначену норму Закону № 606-XIV відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" є безпосереднім обовязком державного виконавця.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем на підставі та у межах повноважень, що визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Доводи позивача про несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим Управління було позбавлено права на добровільне виконання рішення суду, судом оцінюється критично з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону № 606-XIV за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Судом встановлено, що із заявою в порядку ч. 1 ст. 35 Закону № 606-XIV позивач до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції не звертався.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у поданій позовній заяві позивачем не вказано про здійснення відповідачем дій з примусового виконання рішення суду та не наведено випадків порушення такими діями законних прав, свобод чи інтересів Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради.

Обставини несвоєчасного отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження свідчать про порушення порядку ознайомлення боржника із рішеннями державного виконавця, але не доводять незаконності дій державного виконавця по винесенню постанови від 06.07.2011 року ВП № 27414976 про відкриття виконавчого провадження та незаконності самої постанови.

Твердження позивача про те, що Управлінням у встановлений для добровільного виконання строк судове рішення виконаним бути не може через відсутність відповідного фінансування, судом оцінюється критично, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судовий акт, що набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відсутність відповідного фінансування не може вважатися поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на оскарження постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 13.01.2010 року до Верховного суду України, оскільки в силу положень ЦПК України вказана постанова набрала законної сили з моменту проголошення рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.06.2010 року.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови від 06.07.2011 року ВП № 27414976 про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 89 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка звертається до адміністративного суду із позовною заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами, повинна сплатити судовий збір.

Підпунктами 1, 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому для державного мита; розмір судового збору визначається згідно з підпунктом "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 та становить 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3 грн. 40 коп.

У звязку з вищевикладеним, з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради на користь Державного бюджету України підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп.

При цьому, суд відхиляє твердження позивача про те, що в силу ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" Управління звільнено від сплати державного мита при зверненні до суду, оскільки вказаною нормою чітко передбачена категорія позовів, при поданні яких органи праці та соціального захисту населення звільняються від сплати держмита, проте, до вказаної категорії не належать справи про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 89, 94, 128, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради на користь Державного бюджету України витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.О. Кукоба