Справа № 334/9605/13-а(2а/334/287/2013)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
17 червня 2014 р.справа № 334/9605/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю
суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.
за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.
за участю представників:
позивача: - не зявився
відповідача: - не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську
про ухвалення додаткового судового рішення
до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року
у справі № 334/9605/13-а
до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя
про зобовязання вчинити певні дії
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2013 року у справі №334/9605/13-а скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо недоврахування і не виплати в повному обсязі щомісячного підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 10.11.2010 по 22.07.2011. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 10.11.2010 по 22.07.2011 з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року.
Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що судом апеляційної інстанції в постанові від 03 березня 2014 року не вирішено питання щодо судових витрат, понесених позивачем у вигляді судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Також позивач просить зазначити в рішенні апеляційного суду про набрання рішенням законної сили відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України.
Представники сторін у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість заяви ОСОБА_1 колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач в апеляційній скарзі просив прийняти рішення про компенсацію витрат, понесених позивачем, необхідних для розгляду справи. Як зазначено позивачем, йде про витрати по нотаріальному перекладу з мови іврит документів, що були надані суду, на загальну суму 6400,00 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року у даній справі питання про судові витрати не вирішено.
Статтею 87 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:
1) витрати на правову допомогу;
2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;
3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;
4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Проте, враховуючи вище викладені норми права, такі витрати не можна вважати судовими витратами, і тому колегія судів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що підлягають відшкодуванню витрати позивача з оплати судового збору.
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа)
Щодо вимоги позивача про ухвалення додаткового рішення в частині зазначення порядку та строку набрання судовим рішенням законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України колегія суддів вважає, що заява позивача в цій частині не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Зазначена вище норма ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового судового рішення.
Наведені позивачем обставини не підпадають під законодавчо встановлені підстави для ухвалення додаткового рішення, проте, виходячи з фактичних обставин, є підставою для виправлення допущеної апеляційним судом описки.
Відповідно до ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при виготовлені постанови від 03 березня 2014 року в резолютивній частині постанови зазначено: «Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає (ст.ст. 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України)».
Разом з тим розгляд апеляційної скарги у даній справі відбувався в порядку письмового провадження, у звязку з чим відповідно до ч.5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Виходячи з вищевикладеного приймаючи до уваги, що вказана вище описка не змінює суті прийнятого рішення, колегія судів вважає за необхідне виправити описку, допущену в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року.
Керуючись ст.ст.87, 94, 168, 169, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову у справі №334/9605/13-а.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 70,95 грн.
Виправити описку в резолютивній частині постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2014 року у справі №334/9605/13-а, виклавши її 7 абзац в редакції:
«Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає (ст.ст. 183-2, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України)».
Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко