Справа № 2а-1870/2435/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2011 р. Справа № 2a-1870/2435/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

суддів - Бадюкова Ю.В., Воловика С.В.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 2а-1870/2435/11 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області, треті особа: Міністерство фінансів України, Державне казначейство України про зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач 1), територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області (далі - відповідач 2), треті особи: Міністерство фінансів України, Державне казначейство України в якій просить суд визнати неправомірними дії ДСА України щодо не забезпечення нарахування та виплати ОСОБА_1 посадового окладу за березень 2011 року виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 941,00 грн.; визнати неправомірними дії ТУ ДСА у Сумській області в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 посадового окладу за березень 2011 року виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332,00 грн.; зобовязати ТУ ДСА у Сумській області вчинити дії щодо проведення перерахунку заробітної плати (в частині посадового окладу) за березень 2010 року виходячи з розміру 7,5 мінімальних заробітних плат встановлених ст. 22 Законом України "Про державний бюджет на 2011 рік" від 23.12.2010 у розмірі 941,00 грн. з суми 2490,00 грн. на 7057,50 грн.; зобовязати ТУ ДСА у Сумській області вчинити дії щодо виплати недонарахованої та недоплаченої частини заробітної плати за березень 2011 року в сумі 4567,50 грн.; зобовязати ДСА України вчинити дії щодо виділення коштів з метою належного нарахування та виплати ТУ ДСА у Сумській області недонарахованої та недоплаченої частини заробітної плати за березень 2011 року в сумі 4567,50 грн.

Позивач у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник 1-го відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області проти позову заперечував з підстав зазначених в запереченні. Також, представник ТУ ДСА України в Сумській області просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до відзиву на позовну заяву 2-й відповідач зазначає, що відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Проте, органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно Положення Про державну судову адміністрацію України, Державна судова адміністрація України є Центральним органом виконавчої влади, що здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також інших органів та установ судової системи (ст.125 Закону України Про судоустрій України). Отже, ТУ ДСА не є головним розпорядником коштів. Згідно Положення, саме Державна судова адміністрація України, відповідно до покладених на неї завдань, виконує функції головного розпорядника коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головним розпорядникам бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами. Відповідно до п.5 Порядку складання, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, установи мають право брати бюджетні зобовязання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затверджених кошторисами. Відповідно до ст.8 Закону України Про оплату працівстановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. Статтею 5 Закону України Про оплату працівизначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних документів. Відповідно до Закону України Про судоустрій України суди фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Асигнування, на підставі яких Позивач ґрунтує свої позовні вимоги, не були передбачені у кошторисах видатків відповідних бюджетних установ. Відповідач - ТУ ДСА України в Сумській області вважає, що його дії ґрунтуються на Законі України Про судоустрій України, Законах України "Про державний бюджет України", Бюджетному кодексі України та Конституції України, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Представник 3-ї особи - Міністерства фінансів України в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник 3-ї особи - Державного казначейства України, повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки, всупереч вимог ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог не надсилав.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Таким чином, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 працює на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України Про статус суддів (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин), розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Згідно з вказаною нормою, гарантований мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим встановленого ст. 44 вказаного Закону в співвідношенні до окладу Голови Верховного Суду України.

30 червня 2005 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанови № 513 Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України та № 514 Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України, якими надано зворотну дію в часі - набрання їх чинності з 1 червня 2005 року. На підставі цих нормативних актів зазначеним особам були підвищені посадові оклади та встановлені відповідні системи оплати їх праці.

3 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №865 "Про оплату праці судів", якою було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6. Посадові оклади, передбачені цією постановою, встановлювались виходячи з кількості розмірів мінімальної заробітної плати.

31 грудня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1310 , якою доповнив постанову №865 від 3.09.2005 року пунктом 4-1 такого змісту: "Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати - 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не проводиться".

В спірний період часу кошти на оплату праці суддів виділялись відповідачами з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів №1310, відповідно позивачу нараховувалась і заробітна плата за місцем роботи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008р. було визнано незаконними постанову Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1243 питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 Постанови КМУ від 31.12.2005р. №1310 Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів. Зазначена постанова суду набрала законної сили 19.08.2009р., оскільки залишена у силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду.

Зважаючи на те, що ТУ ДСА України в Сумській області продовжувало нараховувати оклад з розміру мінімальної заробітної плати 332,00 грн.,14 січня 2011 року суддею Кролевецького районного суду Сумської області було надіслано лист на адресу Державної судової адміністрації України та ТУ ДСА в Сумській області (а.с. 10), в якому порушувалось питання перед 1-м та 2-м відповідачами щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про державний бюджет на 2011 рік" та проводити нарахування і виплату надбавки за вислугу років в порядку передбаченому ч. 1, 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів" у розмірі визначеному у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

ДСА України надало відповідь від 24.01.2011 (а.с. 11) про те, що ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачає, що КМУ визначає відповідно до Закону умови оплати праці працівників бюджетних установ та підприємств державного сектору економіки, а також грошового забезпечення військовослужбовців. Також, у листі ДСА України зазначило, що на сьогодні відповідні зміни до постанови КМУ від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" не внесені, підстави для перерахуванку заробітної плати та надбавки за вислугу років відсутні.

ТУ ДСА в Сумській області надало відповідь (а.с. 11) що у 2011 році заробітна плата суддів нараховується згідно ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010, а надбавка за вислугу років нараховується згідно Постанови КМУ від 03.09.2005 № 865. Таким чином, нарахування заробітної плати проводиться без порушень законодавства.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд бере до уваги наступне:

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Відповідно до ч.1 ст.121 Закону України Про судоустрій України(в редакції яка діяла в спірний період часу) суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку встановленому Бюджетним кодексом України.

Крім цього, відповідно до ст. 122 Закону України Про судоустрій України, матеріально технічне забезпечення місцевих судів покладається на Державну судову адміністрацію і здійснюється на підставі замовлень відповідного суду, у межах кошторису на утримання даного суду. Суди та інші установи, що мають статус юридичної особи, забезпечують поточні потреби своєї діяльності самостійно або на підставі окремих замовлень через Державну судову адміністрацію.

Пунктом 2 Указу Президента України від 28.02.1997 р. № 187 Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни встановлено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку не пізніше, ніж в місячний строк після затвердження відповідних бюджетів.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів, відповідно до затвердженого бюджетного розпису.

Кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період відповідно до бюджетних призначень.

Згідно частини 1 та 2 ст.21 Бюджетного кодексу України, для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників коштів та розпорядників коштів нижчого рівня.

Позивач оскаржує дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області, тоді як дана установа є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Головним розпорядником бюджетних коштів є Державна судова адміністрація України, як центральний орган виконавчої влади, що здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також інших органів і установ судової системи. Рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, приймає її голова (ст..22 Бюджетного кодексу України).

Крім того, розпорядники бюджетних коштів, до яких відноситься Державна судова адміністрація України, беруть бюджетні зобовязання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобовязання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених Законом України Про Держаний бюджет України та Бюджетним кодексом України, не вважаються бюджетними зобовязаннями.

Статтею 8 Закону України Про оплату праці встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтями 5, 13 Закону України Про оплату праці визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно п. 7 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, за винятком тих випадків, коли окремим законом передбачені багаторічні бюджетні призначення.

Статтею 96 Конституції України визначено, що Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня по 31 грудня, а за особливих обставин на інший період.

Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2002р. №228, бюжетні установи звітують перед органами Державного казначейства щодо виконання кошторисів протягом бюджетного року.

Конституцією України визначено кінець бюджетного періоду 31 грудня поточного року, тобто саме у цей час закінчуються всі бюджетні призначення. Винятком є лише випадок, коли окремим законом передбачається багаторічне призначення. Виплати, якими є позовні вимоги позивача, не відносяться до багаторічних виплат.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що 2-й відповідач - ТУ ДСА в Сумській області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В діях ДСА України та Державного казначейства України при нарахуванні заробітної плати позивачу не вбачається будь-яких порушень норм чинного законодавства.

Таким чином, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області, треті особа: Міністерство фінансів України, Державне казначейство України про зобов'язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) В.О. Павлічек

суддя (підпис) Ю.В. Бадюков

суддя (підпис) С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек