Справа № 815/143/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 р. Справа № 815/143/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача Рогозного І.М. та представника відповідача Савецької Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмі-Трейд» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (правонаступник - ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

04.01.2013р. ТОВ «Алмі-Трейд» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.12.2012 року - про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 134527 грн.;

- № від 24.12.2012 року - про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 556992 грн.;

- № від 21.12.2012 року - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 30 313 грн.;

- № від 24.12.2012 року - про зменшення від'ємного значення податку на додану вартість на 212364 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 року, адміністративний позов ТОВ «Алмі-трейд» задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014р. касаційну скаргу ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 року у справі №815/143/13-а скасовано в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № від 21.12.2012 року та № від 24.12.2012 року, в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду 1-ї інстанції, в іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 року - залишено без змін.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року адміністративний позов ТОВ «Алмі-Трейд» задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача № від 21.12.2012 року, № від 24.12.2012 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області 06.05.2015р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В період з 21.11.2012 року по 04.12.2012 року посадовими особами ДПІ у Малиновському районі м.Одеси, на підставі направлень №1692, №1693, №1694 від 20.11.2012 року, проведено виїзну документальну позапланову перевірку ТОВ «Алмі-Трейд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.03.2011р. по 30.09.2012р.

За результатами вказаної перевірки складено акт №257/22-213/37550276/3254 від 11.12.2012 року, в якому було зафіксовано численні порушення підприємством позивача вимог діючого на той час законодавства, а саме: п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.п.138.1.1. п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139, п.150.1 ст.150 ПК України та п.п.198.1,198.3,198.6 ст.198, п.п.201.1,201.10 ст.201 ПК України.

В подальшому, на підставі зазначеного акту перевірки від 11.12.2012 року уповноваженою особою відповідача було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.12.2012 року, яким ТОВ «Алмі-Трейд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 126499 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 8028 грн.;

- № від 24.12.2012 року, яким товариству зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 556992 грн.;

- № від 21.12.2012 року, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 243450 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 60863 грн.;

- № від 24.12.2012 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну 212364 грн.

Не погоджуюсь з зазначеними рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до Одеського окружного адміністративного суду, який своєю постановою від 21.05.2013 року, частково залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014р., скасував податкові повідомлення-рішення № від 21.12.2012 року та № від 24.12.2012 року.

Повторно вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги щодо скасування інших податкових повідомлень-рішень № від 21.12.2012 року і № від 24.12.2012 року, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги та вказівки, зазначені в ухвалі ВАС України від 02.12.2014р., виходив з обґрунтованості та доведеності цих вимог позивача та, відповідно з протиправності цих спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Як слідує з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, з 01.01.2011 р. він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ж п.75.1 ст.75 ПК України, в свою чергу, передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, як вбачається зі спірного акту перевірки та вже зазначалося вище, перевіряючими було встановлено порушення ТОВ «Алмі-Трейд» вимог п.п.198.1,198.3,198.6 ст.198, п.п.201.1,201.10 ст.201 ПК України, оскільки товариством було включено до складу свого податкового кредиту з ПДВ податкові накладні, отримані від ТОВ «Південні традиції», ТОВ «Мірель Компані» та ТОВ «Мірель Трейд», складені з порушенням встановленого законодавством порядку всього в розмірі 195829 грн., а саме: в податкових накладних не вказано обов'язкових реквізитів (т.б. виду цивільно-правового договору та кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД); податкові накладні, отримані від ТОВ «Станіславська торгова компанія», які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних; а також включено до складу податкового кредиту з ПДВ суми ПДВ по ТОВ «Вин Агро», ТОВ «Єгаз-Сервіс», ТОВ «Світс Ленд», ТОВ «Мірель Трейд», ТОВ «Мірель Компані», та по невизначеному підприємству за грудень 2011 року, не підтверджені податковими накладними.

Також, цією перевіркою встановлено, що ТОВ «АЛМІ - ТРЕЙД» в складі податкового кредиту лютого 2012 року враховано податкові накладні, отримані від ТОВ «Станіславська торгова компанія», які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, всього в розмірі 123306,34 грн., в т.ч.: №05 від 08.02.2012р. - на суму ПДВ 28630,24 грн., №13 від 14.02.2012р. - на суму ПДВ 27441,6 грн., №17 від 16.02.2012р. - на суму ПДВ 18623,67 грн., №35 від 27.02.2012р. - на суму ПДВ 29405,79 грн., №46 від 29.02.2012р. - на суму ПДВ 19205,05 грн.

Таким чином, з вказаного податковим органом зроблено висновок про порушення підприємством позивача приписів п.201.10 ст.201 ПК України, у зв'язку з чим, податковий кредит TOB «AJIMI - ТРЕЙД» за результатами цієї перевірки було зменшено на 123306 грн., в тому числі: за лютий 2012 року - зменшено на 123306 грн.

Крім того, як видно зі змісту цього акту, перевіркою також встановлено, що ТОВ «АЛМІ - ТРЕЙД» в складі податкового кредиту в перевіряємий період були враховані суми ПДВ, не підтверджені податковими накладними всього в розмірі 135281,55 грн., в тому числі: по підприємству ТОВ «Вин Агро» за липень 2011 року - 14660 грн., по підприємству ТОВ «ЄГАЗ-СЕРВІС» за липень 2011 року - 567 грн., серпень 2011 року - 1407 грн., вересень 2011 року - 1150 грн., жовтень 2011 року - 783 грн., листопад 2011 року - 1360 грн., грудень 2011 року - 1512,5 грн., по невизначеному підприємству - за грудень 2011 року - 5446,66 грн., по підприємству ТОВ «СВІТС ЛЕНД» за вересень 2011 року - 1442,39 грн., по підприємству ТОВ «МІРЕЛЬ ТРЕЙД» за вересень 2011 року - 15109 грн., жовтень 2011 року - 31831 грн., по підприємству ТОВ «МІРЕЛЬ КОМПАНІ» за червень 2011 року - 5682 грн. та липень 2011 року - 54331 грн.

Отже, спірним актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог п.198.1,198.3, 198.6 ст.198 ПК України, у зв'язку з цим, податковий кредит TOB «AJIMI - ТРЕЙД» за результатами перевірки зменшено на 135282 грн. в тому числі: за червень 2011 року - зменшено на 5682 грн., за липень 2011 року - зменшено на 69558 грн., за серпень 2011 року - на 1407 грн., за вересень 2011 року - 16259 грн., за жовтень 2011 року - зменшено на 32614 грн., за листопад 2011 року - на 1360 грн., за грудень 2011 року - зменшено на 6960 грн., за вересень 2012 року - зменшено на 1442 грн.

Також, по справі встановлено, що за період з 01.03.2011р. по 30.09.2012р. TOB «AJIMI - ТРЕЙД» задекларовано залишок від'ємного значення ПДВ, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (т.б. вересень 2012 року) в розмірі 212 364 грн. Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість (залишку від'ємного значення ПДВ) за період з 01.03.2011р. по 30.09.2012р. встановлено заниження податку на додану вартість на 243 450 грн., в тому числі: серпень 2012 року - занижено на 220770 грн., вересень 2012 року - занижено на 22680 грн та завищення залишку від'ємного значення ПДВ, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду на 212 364 грн., в тому числі: вересень 2012 року - завищено на 212 364 грн.

З огляду на викладене, відповідач в своєму акті перевірки робить висновок про порушення позивачем вимог п.п.198.1,198.3,198.6 ст.198, п.п.201.1,201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження з боку позивача податку на додану вартість на 243450 грн., у тому числі: серпень 2012 року - занижено на 220770 грн., вересень 2012 року - занижено на 22680 грн. та завищено залишку від'ємного значення ПДВ, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду на 212364 грн., в тому числі - вересень 2012 року - завищено на 212364 грн.

Проте, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитися з зазначеними вище висновками податкового органу з огляду на наступне.

Так, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що на виконання умов дистриб'юторської угоди №Д10-031/08 від 01.09.2011 року, укладеної між ТОВ «Мірель-Трейд» (Постачальник) та ТОВ «Алмі-Трейд» (Дистриб'ютор), ТОВ «Мірель-Трейд» 01 вересня 2011 року поставило підприємству позивача «Продукцію» (консерви), яку останнє отримало на склад та сплатило його вартість. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, а також банківськими платіжними дорученнями.

Також, по справі встановлено, що на виконання умов дистриб'юторської угоди №Д10-036 від 01.05.2011 року, укладеної між ТОВ «Мірель-Компані» (Постачальник) та ТОВ «Алмі-Трейд» (Дистриб'ютор), ТОВ «Мірель-Компані» 01 травня 2011 року поставило позивачу «Продукцію» (консерви), а останній отримав вказаний товар на свій склад та оплатив його вартість.

Факт виконання умов вказаної угоди підтверджується дослідженними судом податковими і видатковими накладнми, а також платіжними дорученнями.

Крім цього, на виконання умов договору поставки №84/04 від 01.06.2011 року, укладеного між ТОВ «Південні традиції» (Постачальник) та ТОВ «Алмі-Трейд» (Покупець), ТОВ «Південні традиції» поставило ТОВ «Алмі-Трейд» продукцію (алкогольні напої), а позивач, всвою чергу, прийняв вказаний товар на склад та сплатив його вартість, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами: податковими накладними, видатковими накладними, а також товарно-транспортними накладними та банківськими платіжними дорученнями.

Також, судами обох інстанцій встановлено, що придбана позивачем у ТОВ «Мірель-Трейд», ТОВ «Мірель-Компані» та ТОВ «Південні традиції» продукція (товар) має «Сертифікати відповідності» та фактично була отримана на склади, який позивач орендує у ТОВ «Водограй» на підставі договору піднайму (суборенди) нежитлового приміщення №12 від 01.6.2011р. (адреса: 462 км + 900 м автодороги Київ-Одеса) та ТК «АЛМІ» у вигляді ТОВ на умовах договору оренди №АН180511/1 від 18.05.2011р. (адреса: м.Миколаїв, вул.Артема,40-В). Вказані обставини повністю підтверджуються даними «Журналів проводок» вказаного товару по складам та «Звітами про рух товару».

Окрім того, зазначені вище господарські операції між підприємством позивача та ТОВ «Мірель-Трейд», ТОВ «Мірель-Компані» та ТОВ «Південні традиції» були належним чином відображені і в бухгалтерському та податковому обліку товариства, та всі первинні документи, в свою чергу, на підставі яких вказані операції відображені в цьому обліку, відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Формування ж позивачем податкового кредиту підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, отриманими від перелічених вище контрагентів. До того ж, як вже зазначалося вище, ТОВ «Алмі-Трейд» реально сплатило всі необхідні грошові кошти за придбаний Товар з урахуванням ПДВ, що спричинило зміну майнового стану позивача, тобто останній, на думку суду, цілком правомірно визначив свій податковий кредит згідно із п.198.3 ПК України.

Первинні документи, що підтверджують товарність господарських операцій з придбання позивачем послуг, оплати цих послуг, а також виникнення права на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту, залучені до матеріалів справи та підтверджують реальність господарських операцій позивача з визначеним в акті перевірки контрагентом, обґрунтованість віднесення спірних сум ПДВ до податкового кредиту (договір, накладні; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; банківські виписки тощо).

Як лідує з положень ст.22 ПК України, об'єктом оподаткування, можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податку податкового обов'язку.

Згідно ж із ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування, крім того, є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до вимог п.186.1 ст.186 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Також, п.187.1 ст.187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як вбачається зі змісту приписів пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок же формування податкового кредиту безпосередньо встановлено статтею 198 ПК України.

Так, у відповідності до п.п.198.1.,198.2 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у т.ч. у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст.198 ПК України, в свою чергу, встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у т.ч. інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Згідно до п.201.1. ст.201 ПК України (в редакції чинній до 06.08.2011р.), платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору.

Так, як видно з положень наказу ДПА України №969 від 21.12.2010р. «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку її заповнення» (зареєстр. в МЮ України 29.12.2010р. за №1401/18696, чинний до 16.12.2011р.), форма податкової накладної не передбачала спеціальної графи для зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Проте, Законом України від 07.07.2011р. №3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм ПК України» (чинний з 06.08.2011р.) було внесено зміни до ст.201 ПК України, а саме встановлено у статті 201: у пункті 201.1: абзац І-й доповнити словами «такі обов'язкові реквізити»; доповнити підпунктом "і" такого змісту: "і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України)".

В подальшому, наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 01.11.2011р. №1379 (за реєстр. в МЮ України 22.11.2011р. за №1333/20071, чинний з 16.12.2011р.) було затверджено нову форму податкової накладної та введено нову графу 4 «Код товару згідно з УКТ ЗЕД» (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Таким чином, в період з 06.08.2011 року по 16.12.2011 року форма податкової накладної не передбачала спеціальної графи для зазначення в ній коду товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Як встановлено судами обох інстанцій, податкові накладні, отримані ТОВ «Алмі-Трейд» від контрагентів - ТОВ «Південні традиції», ТОВ «Мірель Компані» та ТОВ «Мірель Трейд» в період з 06.07.2011р. по 15.12.2011р. дійсно не містять коду товару згідно з УКТ ЗЕД, проте, в свою чергу, податкові накладні, виписані після 16.12.2011 року містять усі необхідні реквізити та відповідають формі, затвердженій наказом ДПА України №969 від 21.12.2010р., яка була встановлена станом на дату виписки вказаних податкових накладних, а саме у всіх податкових накладних, виписаних після 16.12.2011 року в графі 4 зазначено відповідний код УКТ ЗЕД.

Отже, за таких обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає необґрунтованими висновки податкового органу про неправомірність включення позивачем до складу свого податкового кредиту з ПДВ сум ПДВ за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Південні традиції», ТОВ «Мірель Компані» та ТОВ «Мірель Трейд» з підстав не зазначення у вказаних накладних виду цивільно-правового договору та кодів товарів згідно УКТ ЗЕД, оскільки в податкових накладних, наданих позивачем до суду зазначено вид цивільно-правового договору, а обов'язку зазначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, як встановлено судом, згідно до чинного станом на дату виписки вказаних податкових накладних законодавства України у позивача не було, при цьому податкові накладні виписані після 16.12.2011 року містять такий код УКТ ЗЕД.

Безпідставними також є і висновки податкового органу щодо завищення підприємством позивача податкового кредиту за лютий 2012 року за податковими накладними, отриманими від ТОВ «СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ», а саме: №05 від 08.02.2012р. - на суму ПДВ 28630,24 грн., №13 від 14.02.2012р. - на суму ПДВ 27441,6 грн., №17 від 16.02.2012р. - на суму ПДВ 18623,67 грн., №35 від 27.02.2012р. - на суму ПДВ 29405,79 грн., №46 від 29.02.2012р. - на суму ПДВ 19205,05 грн., т.б. на згальну суму 123306,34 грн. які, згідно висновків акту перевірки, нібито не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

До такого висноку судова колегія приходить з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п.201.1 ст.201 та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як вбачається з наданого представником позивача до суду 1-ї інстанції витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №11155020 від 11.12.2012 року, податкові накладні, виписані ТОВ «Станіславська торгова компанія» зареєстровані в цьому Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений законом строк (т.2 а.с.66-71). При цьому, слід вказати, що на спростування вказаних обставин відповідачем до суду жодних доказів надано не було.

Також, на думку суду, є необґрунтованими та безпідставними і посилання відповідача в спірному акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем вимог ст.198 ПК України на те, що ТОВ «Алмі-Трейд» включено до складу податкового кредиту з ПДВ суми ПДВ по ТОВ «Вин Агро», ТОВ «Єгаз-Сервіс», ТОВ «Світс Ленд», ТОВ «Мірель Трейд», ТОВ «Мірель Компані», та по невизначеному підприємству за грудень 2011 року, не підтверджені податковими накладними, оскільки матеріали справи, в свою чергу, містять належним чином оформлені податкові накладні, отримані від цих контрагентів.

Окрім того, судом встановлено, що згідно бухгалтерської довідки в уточнюючій Декларації з ПДВ від 09.11.2012 року за грудень 2011 року в додатку 5 Розділ ІІ «Податковий кредит» ТОВ «Алмі-Трейд» було невірно вказано індивідуальний податковий номер декількох контрагентів, а саме: ТОВ «АТАН-КРИМ» (ІПН 11), ТОВ «ЕКО центр» (ІПН 33) та ТОВ «Копійка-Центр» (ІПН 20), у зв'язку з чим, податковий орган розцінив ці суми податкового кредиту за податковими накладними, отриманими від вказаних контрагентів, як «податковий кредит по невизначеному підприємству». З метою усунення вказаних недоліків ТОВ «Алмі-Трейд» ще до проведення перевірки було подано до ДПІ в Малиновському районі м.Одеси уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2011 року.

Також, одночасно, судова коелгія вважає за необхідне звернути увагу й на те, що податковий орган в своєму акті перевірки зазначає про порушення платником вимог п.185.1, ст.185, п.187.1 ст.187. п.188.1 ст.188 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ на суму 1397 грн. На думку відповідача дане порушення вплинуло на суму донарахування суми зобов'язання з ПДВ. Так, перевіркою встановлено, що в бухгалтерському обліку ТОВ «Алмі Трейд» (ДтЗб Кт70) базу оподаткування податком на додану вартість по зазначених підприємствах відображено в таких розмірах: листопад 2011 року - по підприємству TOB «АТАН - КРИМ» - 3356,9 грн. (податкові зобов'язання 671,38 грн.), в складі Декларації з податку на додану вартість відображено в розмірі - 489,99 грн., відхилення складає 1161 грн.; січень 2012 року - по підприємству TOB «BOЛHA» - 14267,65 грн. (податкові зобов'язання 2853,32 грн.), в складі Декларації з податку на додану вартість відображено в розмірі 2841,25 грн., відхилення складає 12,07 грн.; червень 2012 року - по підприємству ТОВ «ЕДЕМ ЮГ» - 10274,05 грн. (податкові зобов'язання 2054.81 грн.), в складі Декларації з податку на додану вартість відображено в розмірі 1830,43 грн., відхилення складає 224,38 грн.

Але, при цьому, слід вказати, що даний акт перевірки від 11.12.2012р. №257/22-213/37550276/3254 фактично взагалі не містить зазначення того, які саме відхилення встановлені відповідачем, відхилення від яких сум виявлені, тощо.

Отже, за таких обставин, висновки спірного акту перевірки в цій частині є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно з п.5.2 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» (затв. наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

А відповідно до приписів п.6 цього ж Порядку №984, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що посадовими особами ДПІ в Малиновському районі м.Одеси Одеської області ДПС було безпідставно зроблено висновок про порушення ТОВ «Алмі-Трейд» вимог п.п.198.1,198.3,198.6 ст.198, п.п.201.1,201.10 ст.201 ПК України та заниження податку на додану вартість на 243450 грн. та завищення залишку від'ємного значення ПДВ, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду - на 212 364 грн., а тому, відповідно, спірні податкові повідомлення-рішення № від 21.12.2012 року щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 304313 грн. та № від 24.12.2012 року щодо зменшення від'ємного значення ПДВ на 212364 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

І на останнє, судова колегія приймає до уваги та ще раз вважає за необхідне наголосити на тому, що згідно з вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має виключно індивідуальний характер. Тобто, якщо контрагент позивача або його контрагенти у 2-й чи 3-й ланках ланцюга, не виконали своїх податкових зобов'язань, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

При чому, слід зазначити, що вищенаведені висновки повністю узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії та практикою Європейського Суду з прав людини.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишають ці апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко