Справа № 2а-2478/10/1470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/32442/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авітал" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2012 у справі № 2а-2478/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авітал"

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2010 адміністративний позов Товариства задоволено, оспорювані ним в судовому порядку податкові повідомлення-рішення Державного податкового органу від 07.04.2010 № /0, № /0 визнані протиправними та скасовані.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 17.04.2012 судове рішення першої інстанції скасував, у задоволенні позовних вимог відмовив.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де, зазначивши про належну оцінку судом першої інстанції доказів та обґрунтованість висновків цього суду, просить скасувати судове рішення першої інстанції та залишити в силі судове рішення першої інстанції. Також позивач просить стягнути з бюджету понесені судові витрати.

У поданих запереченнях на скаргу відповідач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оспорювані податкові повідомлення - рішення були прийняті на підставі акту від 24.03.2010 про результати виїзної планової перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.07.2008 по 31.12.2009.

У ході вказаної перевірки державний податковий орган дійшов висновку, що позивач порушив вимоги п. 3.1 ст. 3, пп. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", п. 7.4 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (втратив чинність 01.01.2011), внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 23 433,00 грн. та податок на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 29 418,00 грн.

Порушення позивачем зазначених законодавчих норм за висновками податкового органу полягало у недоведеності використання платником податків придбаних експедиторських послуг та навантажувально - розвантажувальних робіт у контрагентів, оскільки у ході перевірки встановлено, що фактично Товариством мало менше товару (зерно), для перевезення якого придбавались зазначені вище послуги, ніж відображено у первинних документах, на підставі яких було сформовано валові витрати та податковий кредит.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи податкового органу про відсутність у позивача тієї кількості зернових, яка зазначена у первинних документах з придбання послуг експедиторських послуг та навантажувально - розвантажувальних робіт, є безпідставними, оскільки досліджені у ході розгляду справи первинні документи на товар свідчать, що кількість придбаних позивачем зернових відповідає кількості, яку експедували та навантажували - розвантажували його контрагенти. При цьому суд відхилив заперечення відповідача стосовно ненадання позивачем під час перевірки всіх накладні на придбаний товар, зазначивши, що у акті перевірки немає переліку фактично наданих документів на перевірку.

Водночас апеляційний суд, скасовуючи судове рішення першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, фактично обмежився обставинами, встановленими актом перевірки.

У ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суть оскарження судових рішень, які не набрали законної сили, в суді вищої ланки (апеляційному суді) полягає у перевірці цим судом їх законності й обґрунтованості шляхом повторного розгляду справи, з можливістю дослідити нові докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Отже, апеляційне оскарження і перевірка рішень і ухвал суду першої інстанції забезпечують їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів осіб, які брали участь у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції повинен був перевірити доводи позивача, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, а також чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З матеріалів справи та обставин, встановлених судом першої інстанції, вбачається, що платник податків належними та допустимими доказами підтвердив свої заперечення проти наданих податковим органом доказів, що спростовують достовірність даних податкового обліку платника податків, оцінка яких зроблена судом першої інстанції з дотриманням норм ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

З огляду на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення ухвалене на користь Товариства - залишенню в силі, з урахуванням приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України та особливості Кодексу адміністративного судочинства України, якою є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, судові витрати у сумі 527,60 грн., понесені позивачем за подання касаційної скарги згідно квитанції від 28.04.2012 № 12-16001S/1, від 07.06.2012 № 9385390, підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України на користь Товариства.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Авітал" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2012 у справі № 2а-2478/10/1470 скасувати та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2010.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авітал" сплачений ним судовий збір у сумі 527,60 грн. за подання касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко