Справа № 2а/1570/6640/2011
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/6640/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Казарян С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу Держкомзему в Саратському районі Одеської області, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 господарства «Вікторія Модвал»та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Кірова про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділу Держкомзему в Саратському районі Одеської області, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 господарства «Вікторія Модвал»та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Кірова, в якому позивач просив визнати неправомірними дії щодо відмови у проведенні державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб згідно Договору оренди землі від 23 березня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал»в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобовязати провести державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб згідно Договору оренди землі від 23 березня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відмова відповідача (лист №22-09-15/490 від 15 серпня 2011 року) в реєстрації договору оренди землі від 23.03.2011 року з посиланням на наявність зареєстрованого договору оренди, який був укладений позивачем з СВК ім. Кірова терміном на 5 років є неправомірною, оскільки останній припинив свою дію 22 березня 2011 року з урахуванням того, що укладений він був 22.03.2006 року та саме з 22.03.2006р. орендар користувався земельною ділянкою. Крім того позивач зазначив про обовязок органу реєстрації зареєструвати договір в строк, що не перевищує 14 робочих днів з моменту надходження заяви про таку реєстрацію.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у запереченнях та пояснив, що відмова в реєстрації договору оренди земельної ділянки укладеного між громадянкою ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал»є правомірною, оскільки відповідно до Земельного кодексу України та договору оренди земельної ділянки, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки зазначений договір було зареєстровано відділом Держкомзему у Саратському районі Одеської області 14.03.2008 року (реєстр. № 4), для реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал»спочатку потрібно припинити дію договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачкою та СВК ім.. Кірова шляхом його розірвання у відповідності до вимог ст.ст.31,32 ЗУ «Про оренду землі»та ст. 38 даного договору.

Представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 господарства «Вікторія Модвал»у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Кірова проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених у запереченнях, зазначивши, що відмова Відділу Держкомзему у Саратському районі Одеської області у державній реєстрації договору оренди землі, укладеного між позивачкою та ФГ «Вікторія Модвал»23.03.2011 року є законною та обґрунтованою, оскільки на теперішній час договір оренди землі, укладений між позивачкою та СВК ім. Кірова від 22.03.2008 року не розірваний та державна реєстрація його не припинена. Посилаючись на ст. 18 Закону України «Про оренду землі»та п. 43 зазначеного договору оренди землі, третя особа зазначила, що договір оренди землі вступає в силу з моменту його державної реєстрації, тобто перебіг строку дії договору починається 14.03.2008 року та договір є дійсним до 14.03.2013 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив наступні обставини та факти.

Згідно Державного акту на право власності на землю Серії ІІІ-ОД №039469, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,47 га. на території Кривобалківської сільської ради, мас 33, діл. №1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 39 (а.с.13).

22 березня 2006 року між ОСОБА_2 та СВК ім. Кірова укладено Типовий Договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кривобалківської сільської ради в масиві № 33 діл. №1 загальною площею 3, 47 га.

Відповідно п. 8 зазначеного Договору, останній укладено на 5 років. Згідно Прикінцевих положень Договору, він набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Як вбачається з розділу 4 Записи державної реєстрації договорів оренди землі Саратського районного відділу Одеської регіональної філії державного підприємства Центру державного земельного кадастру Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, витяг з якої наявний в матеріалах справи (а.с. 26-29), договір оренди земельної ділянки, орендодавцем згідно якого є ОСОБА_2, був зареєстрований 14.03.2008 року під реєстраційним номером 14.

23 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал»укладено договір оренди землі, згідно якого передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського використання загальною площею 3, 47 га., яка знаходиться на території Кривобалківської сільської ради строком дії договору 5 років (п. 8 зазначеного Договору) (а.с.10-12).

14.03.2011 року Голова ФГ «Вікторія Модвал»звернувся до Відділу Держкомзему у Саратському районі Одеської області з клопотанням, в якому просив зареєструвати договори оренди на земельні ділянки на території Кривобалківської сільської ради, укладених між ФГ «Вікторія Модвал»та власниками земельних ділянок (27 чоловік) згідно Списку, який додається, де серед іншого значиться ОСОБА_2 (а.с.18-19).

21.07.2011 року СВК ім. Кірова листом (вих. №9) повідомило ОСОБА_1 про те, що строк дії договорів оренди земельних ділянок, укладених між СВК ім. Кірова та громадянами, не скінчився, оскільки зазначені договори зареєстровані в ДП «Центр ДЗК»14.03.2008 року строком дії на 5 років, тому вони є дійсними до 14.03. 2013 року. (а.с.20).

Відповідно до листа Відділу Держкомзему у Саратському районі Одеської області №22-09-15/490 від 15.08.2011 року договір оренди землі між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал», який подано на реєстрацію, неможливо зареєструвати, оскільки на даний час є зареєстрованим договір оренди земельної ділянки, який був укладений між ОСОБА_2 та СВК ім. Кірова, тому необхідно розірвати договір оренди з колишнім орендарем відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.21).

Не погоджуючись з зазначеними діями відповідача, вважаючи їх неправомірними та посилаючись на їх незаконність, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 78 Земельного кодексу України дано визначення змісту права власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Право власності на земельну ділянку, яка є предметом оренди підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД №039469.

Відповідно до ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про оренду землі" № 161-XIV від 06.10.1998 року (надалі Закон № 161-XIV), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно ст. 2 зазначеного закону відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 13 Закону України № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 15 зазначеного Закону містить умови договору оренди землі.

Ст. ст. 18, 20 Закону № 161-XIV передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-IV від 1 липня 2004 року (надалі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно п. 6 ст. 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідно до п. 43 типового договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та СВК ім. Кірова, останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації .

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та СВК ім. Кірова, набрав чинності з моменту його державної реєстрації, а саме з 14.03.2008 року. Відповідно до п.8 даного договору, останній укладено строком на 5 років.

Ст.ст.31, 32 Закону України № 161-XIV передбачено підстави припинення договору оренди землі , відповідно яких договір оренди землі припиняється, в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

В пункті 38 типового договору від 22.03.2006 року зазначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання іншою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

З урахуванням вищенаведеного та підтвердженням факту реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та СВК ім. Кірова, про що вчинений запис у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею 14.03.2008 року за реєстраційним №14 терміном на 5 років, відділом Держкомзему у Саратському районі Одеської області правомірно відмовлено в реєстрації договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал»23.03.2011 року.

Судом не приймаються до уваги твердження представника позивача стосовно того, що порушено передбачені законодавством строки проведення державної реєстрації прав, оскільки, як зазначив представник відповідача у судовому засіданні відповідно Постанови КМУ №1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків введення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», повноваження щодо здійснення державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі віднесені до компетенції територіальних органів Держкомзему та відповідно наказу Держкомзему №860 від 13.12.2010 року «Про інвентаризацію та передачу документів»Саратським районним відділом Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру»до відділу Держкомзему у Саратському районі Одеської області були передані, серед іншого, Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою договорів оренди землі, тому відповідач не несе відповідальність за дії інших органів.

Окрім того, судом встановлено, що позивачем було подано заяву про реєстрацію договору оренди від 22.03.2006 року, при цьому дії чи бездіяльність органу державної реєстрації прав позивачем не оскаржувались.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право вже зареєстровано.

В судовому засіданні встановлено, що договір від 22.03.2006 року не розірвано, є дійсним, його державна реєстрація не припинена. Таким чином, останній є чинним до 14.03.2013 року.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні матеріали справи та встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у реєстрації договору оренди землі від 26 березня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторія Модвал», відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, в звязку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,9, 69,70, 71,94,122,158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 15 листопада 2011 року

Суддя/підпис/:

З оригіналом згідно:

Суддя: