Справа № 2270/13505/11
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/9991/43277/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 по справі № 2270/13505/11

за позовом Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області 02.11.2011 звернулось до суду з позовом до Підприємця про стягнення заборгованості з фінансових санкцій в сумі 8 038,70 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2011 відкрито скорочене провадження в справі, а постановою від 24.11.2011 адміністративний позов задоволено, стягнуто з Підприємця заборгованість по сплаті фінансових санкцій в розмірі 8038,70 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.11.2011 скасовано, а позов залишено без розгляду.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Так, у ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1), а провадження в адміністративних справах - відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками перевірки господарської одиниці відповідача, контролюючим органом складено акт від 06.12.2010, у якому зафіксовано порушення відповідачем Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

На підставі акту перевірки контролюючим органом визначено Підприємцю фінансові санкції у сумі 8 038,70 грн. згідно рішення від 14.12.2010 № 221148.

Відповідач оскаржив в судовому порядку вказане вище рішення про застосування фінансових санкцій.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.03.2011 у справі №22/740/11, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2011, у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 14.12.2010 № 221148 відмовлено.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги контролюючого органу про стягнення суми боргу зазначив, що оскільки рішення про застосування фінансових санкцій не було скасовано в судовому порядку, а рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 13.07.2011, то саме з вказаної дати (дата набрання законної сили постановою Хмельницького окружного адміністративного суду) позивач набув право на звернення до суду про стягнення з відповідача застосованих спірним рішенням фінансових санкцій, а відтак контролюючим органом не було пропущено строку звернення з даним позовом. Крім того, враховуючи, що рішення про застосування фінансових санкцій є законним, а санкції не були сплачені Підприємцем у добровільному порядку то, відповідно, вимога контролюючого органу про стягнення коштів в сумі 8 038,70 грн. є обґрунтованою та правомірною.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду виходив з того, що позивачем порушено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки у мотивувальній частині позову позивачем не наведено жодної поважної причини пропущення строку звернення із даним позовом, у зв'язку з чим, зважаючи на обставини справи, суд безпідставно відкрив скорочене провадження та вирішив спір по суті.

Фінансові санкції, які застосовані до позивача у розумінні статей 238, 239 Господарського кодексу України фінансові є адміністративно - господарськими санкціями.

В п. 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, зазначено, що у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Якщо протягом зазначених термінів суб'єкт господарювання не сплатив суму штрафу до бюджету орган Державної податкової служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 11 Закону України від 04.12.1990 № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" та п. 2 ст. 50, п. 4 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України звертається до суду з позовною заявою про стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій.

Так, загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи визначено ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і становить шість місяців. Зазначений строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" не передбачено зупинення чи продовження строків сплати порушником штрафних (фінансових) санкцій у разі оскарження в судовому порядку рішень контролюючих органів про накладення таких санкцій.

З огляду на викладене, оскарження платником податків рішення про визначення йому фінансових санкцій не зупиняє перебігу строку звернення до суду, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, внаслідок несплати господарюючим суб'єктом у добровільному порядку фінансових санкцій у визначені законодавством строки, податковий орган має право звернутись з адміністративним позовом до суду про стягнення несплачених коштів за адміністративно - господарськими санкціями протягом шести місяців з дня, коли контролюючий орган дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто фактично після спливу строку добровільної сплати застосованих фінансових санкцій.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи рішення про застосування фінансових санкцій № 221148 було прийняте 14.12.2010 та отримане відповідачем особисто 22.12.2010 (а.с. 3), а позов про стягнення заборгованості зі сплати фінансових санкцій за вказаним рішенням контролюючим органом було заявлено лише 02.11.2011 (а.с. 2).

Таким чином, враховуючи, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 99 та ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, цілком правомірно дійшов висновку про залишення позову Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області щодо стягнення з Підприємця заборгованості без розгляду.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції відхиляє доводи Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області, викладені у касаційній скарзі, і не вбачає підстав для скасування судового рішення апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області відхилити.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 по справі № 2270/13505/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко