Справа № 2а-12746/10/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2010-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 вересня 2010 року № 2а-12746/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова
до 1. Національного банку України; 2. Фізичної особи - незалежного експерта ОСОБА_1 3. Акціонерного комерційного банку "Європейський"
про визнання дій ліквідатора банку при розгляді заперечень на суму кредиторських вимог неправомірним та необґрунтованим, про зобовязання акцептувати суму кредиторських вимог у розмірі 3024796,96 гривень,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Дзержинському районі міста Харкова з позовом до фізичної особи-незалежного експерта ОСОБА_1, Акціонерного комерційного банку «Європейський», Національного банку України про визнання неправомірними дій ліквідатора АКБ «Європейський»та зобовязання ліквідатора АКБ «Європейський»акцептувати суму кредиторських вимог у розмірі 3 024 796,96 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги повязані з невиконанням банком платіжних доручень третіх осіб про перерахування коштів.

Позовних вимог безпосередньо до Національного банку України та АКБ «Євпропейський»позивачем не предявлено.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що дану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином, субєкт владних повноважень може заявляти позов в порядку адміністративного судочинства виключно у випадках та з підстав, передбачених Конституцією та законом.

Серед повноважень позивача, визначених статтею 11 «Про державну податкову службу», який регулює статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, відсутнє право органів державної податкової служби на звернення до суду з позовною заявою про визнання неправомірними дій ліквідатора банку при розгляді заперечень на суму кредиторських вимог та зобовязання останнього акцептувати суму кредиторських вимог.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач не наділений законом повноваженням на звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у контексті зазначених положень цього Кодексу справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їхніх прав і обов'язків у правовідносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Отже, обовязковою ознакою публічно-правового спору із субєктом владних повноважень є здійснення цим субєктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як вбачається із позову, позивач звернувся до ліквідатора АКБ «Європейський»з заявою про визнання кредиторських вимог на суму 3 024 796,96 грн. Листами від 25.11.09р. та 12.01.10р. ліквідатор повідомив позивача про невизнання кредиторських вимог на вказану суму. Не погоджуючись з невизнанням заявлених кредиторських вимог, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Отже, в спірних правовідносинах, позивач, як субєкт владних повноважень, не виконує по відношенню до відповідача владних управлінських функцій, а відповідач, до якого безпосередньо звернута вимога позивача ліквідатор АКБ «Європейський», з огляду на характер спірних відносин щодо акцептування суми кредиторських вимог, не є субєктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, дії якого підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

А тому в даному випадку, враховуючи також те, що позивачем не заявлено вимог з питань порушення/невиконання відповідачем податкового законодавства, відсутні встановлені нормами КАС України необхідні ознаки публічно-правового спору, розгляд якого відноситься до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до вимог частини 4 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Отже, виходячи з характеру правовідносин, даний спір повинен розглядатись господарським судом в порядку господарського судочинства з урахуванням особливостей ліквідації банків, встановлених спеціальним Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Вказане підтверджується також позицією Вищого господарського суду України щодо розгляду справ повязаних з вимогами кредиторів, що виникають у звязку з ліквідацією банків (постанови: від 24.05.2006 р. по справі № 15/730, від 16.05.2006 р. по справі № 17/335, від 27.05.2009 року по справі № 2-29/10470-2008, від 24.05.2006 р. по справі № 6/445), яка, зокрема полягає в тому, що саме норми ГПК України, Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначають відповідну процедуру пред'явлення, розгляду та вирішення відповідних вимог. Крім того, Законом України «Про банки і банківську діяльність»передбачена можливість оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності ліквідатора банку, який виконує повноваження органів управління банку (ст. ст. 92, 99 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), та не передбачено можливості перегляду ліквідатором акцептованих вимог до боржника та внесення змін до переліку вимог кредиторів.

Відтак, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Дзержинському районі міста Харкова у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Кармазін