Справа № 802/2615/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 вересня 2015 р. Справа № 802/2615/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

суддів Богоноса Михайла Богдановича

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 юстиції України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 соціальної політики України

про: визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 юстиції України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 соціальної політики України, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивові протиправною бездіяльністю відповідача щодо своєчасного виконання виконавчого листа Вінницького апеляційного адміністративного суду щодо надання ОСОБА_2 щорічної курортно-санаторної путівки за 2014 рік.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з посиланням на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Окремо зазначив про те, що державним виконавцем згідно законодавства про виконавче провадження порушено строки відкриття виконавчого провадження і за час, відведений для здійснення виконавчого провадження, не вчинено жодної виконавчої дії.

Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначила, що відкриття виконавчого провадження здійснено державним виконавцем з дотриманням строку, визначеного ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідно до вимог Закону державним виконавцем вчиняються дії щодо виконання рішення.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 соціальної політики України в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі та заперечень на адміністративний позов не надав. Згідно ст. 128 КАС України неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання свого рішення від 28.05.2015 року щодо визнання дій ОСОБА_4 соціальної політики України протиправними та зобовязання вчинити дії, Вінницьким апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист № 127/263/15-а від 02.06.2015 року, яким зобовязано ОСОБА_4 соціальної політики надати ОСОБА_2 путівку в санаторій «Перемога» м. Київ за 2014 рік.

Даний виконавчий документ ОСОБА_2 16.06.2015 року направив до Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 юстиції України для виконання.

Виконавче провадження відкрито державним виконавцем 10.07.2015 року. Станом на час звернення позивача до суду рішення є невиконаним.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо своєчасного виконання виконавчого документа, у звязку з чим просить зобовязати відповідача усунути порушені права шляхом виконання виконавчого документа та стягнути понесені фактичні витрати по вирішенню спору в досудовому порядку та моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю, всього в сумі 16668,6 грн.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Судові рішення відповідно до ст.124 Конституції України є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів ОСОБА_4 юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 17 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ч.1 ст.19 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 30 цього Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що державний виконавець після відкриття виконавчого провадження, у разі невиконання боржником рішення суду, зобовязаний вживати до боржника заходи примусового виконання рішень, а також у випадку виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк виконавець зобовязаний провести усі необхідні виконавчі дії.

Як встановлено в судовому засіданні виконавчий документ звернений позивачем до виконання 16.06.2015 року. ОСОБА_4 юстиції України отримало даний виконачий документ 18.06.2015 року, про що свідчить дата вручення на рекомендованому повідомленні (а.с. 115). До Департаменту ДВС ОСОБА_4 юстиції України виконавчий документ переданий 07.07.2015 року, про що свідчить реєстраційно-контрольна картка ОСОБА_4 юстиції України № 18785-0-33-15 (а.с. 75). Згідно із довідкою про автоматичний розподіл виконавчих проваджень між державними виконавцями даний виконавчий документ переданий державному виконавцю 08.07.2015 року (а.с. 74). В подальшому, державним виконавцем Рубель І.В. відкрито виконавче провадження 10.07.2015 року.

Враховуючи дати надходження до державного виконавця виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження, суд зазначає, що державним виконавцем дотримано визначений ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» строк відкриття виконавчого провадження.

Крім того, долучені до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження свідчать про те, що одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження 10.07.2015 року, її копію направлено ОСОБА_4 соціальної політики, як боржнику, з встановленням строку виконання до 17.07.2015 року, про що свідчить супровідний лист від 10.07.2015 року № 53/8-20-2 (а.с.82). В добровільному порядку та у встановлений державним виконавцем строк рішення суду боржником не виконано, у звязку з чим, відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 25.08.2015 року винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 2040,00 грн. (а.с. 83). Згідно ст. 11, 89 цього ж Закону державним виконавцем 25.08.2015 року накладено штраф на боржника у розмірі 680 грн. (а.с. 85). Також боржнику направлено вимогу державного виконавця № 53/8-Я від 25.08.2015 року щодо негайного виконання виконавчого дакумента (а.с. 87-88).

Таким чином, з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження по день розгляду справи державним виконавцем вчинялися дії щодо виконання виконавчого провадження, тому суд зазначає про відсутність бездіяльності у діях відповідача, про яку стверджує позивач. Відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заподіяної шкоди.

В судовому засіданні позивачем надано розрахунок понесених витрат по вирішенню спору в досудовому порядку і заподіяної моральної шкоди, підтверджених фіскальними чеками на підтвердження направлення поштової кореспонденції на адресу ОСОБА_4 соціальної політики України, органів державної виконавчої служби, вищих спеціалізованих та міжнародних судів, проїзними документами та листками непрацездатності (а.с. 102-117).

Однак, дані документи жодним чином не свідчать про те, що дані витрати понесені позивачем у звязку із здійсненням виконавчого провадження за виконавчим листом Вінницького апеляційного адміністративного суду № 127/262/15-а від 02.06.2015 року, оскільки адресовані іншим субєктам та датовані раніше ніж розпочато виконавче провадження. Також з даного приводу в судовому засіданні не заперечував сам позивач на запитання суду щодо зясування вказаних обставин.

З урахуванням викладеного та згідно попереднього висновку суду про відсутність бездіяльності в діях відповідача по здійсненню виконавчого провадження, надані позивачем докази щодо заподіяної шкоди судом до уваги не беруться.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статтей 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, відповідач в обґрунтування своєї правової позиції довів, що діяв у спосіб та в межах повноважень передбачених чинним законодавством, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5

судді ОСОБА_6

ОСОБА_1