Справа № 821/2833/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2833/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача-2 - Іщенка І.В.,

представника відповідача-3 - Кравченка П.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного податкового ревізора-інспектора Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - Абрамець Оксани Вікторівни, головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - Іщенка Івана Валерійовича, Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.10.2006 р. № /0,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся з адміністративним позовом до державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової адміністрації у Херсонській області Іщенко Івана Валерійовича, Абрамець Оксани Вікторівни, Державної податкової інспекції у м.Херсоні, Державної податкової адміністрації в Херсонській області про визнання протиправними дій ДПА у Херсонській області по організації проведення перевірки, визнання протиправними дій посадових осіб ДПА у Херсонській області Абрамець О.В. та Іщенка І.В. по складанню акту перевірки, скасування направлення на перевірку, акта перевірки та рішення про застосування штрафних санкцій від 22.10.2006 р. № /0.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.04.2010 р. позов задоволено частково: скасовано рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні від 22.10.2006 р. № /0 про застосування штрафних санкцій; відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Державної податкової адміністрації у Херсонській області та ревізорів-інспекторів ДПА у Херсонській області Абрамець О.В., Іщенко І.В.; закрито провадження у справі в частині позовних вимог про скасування акту перевірки та направлення на перевірку.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2012 р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.04.2010 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015 р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.04.2010 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2012 р. скасовано в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 22.10.2006 р. № /0 з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Протокольними ухвалами від 11.09.2015 р. та 17.09.2015 р. у зв'язку з реорганізацією ДПІ у м.Херсоні, ДПА у Херсонській області на підставі ст.55 КАС України за згодою позивача здійснено заміну первинних відповідачів з державних податкових ревізорів-інспекторів ДПА у Херсонській області Іщенка Івана Валерійовича, Абрамець Оксани Вікторівни, Державної податкової інспекції у м.Херсоні, Державної податкової адміністрації в Херсонській області на головного державного податкового ревізора-інспектора Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - Абрамець Оксани Вікторівни (далі - відповідач-1), головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - Іщенка Івана Валерійовича (далі - відповідач-2), Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач-3, ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області), Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач-4, ГУ ДФС у Херсонській області).

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 22.10.2006 р. № /0, оскільки ревізорів не було допущено до перевірки, у зв'язку з чим акт не складався, а тому зазначені у акті порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг" є надуманими.

Відповідач-2 заперечував проти задоволення позову, вказавши на те, що на підставі плану проведення перевірок, направлень здійснено перевірку магазина, який належить позивачу. Перевірка проводилася в присутності особи, що здійснювала розрахункові операції, яка назвалась ОСОБА_5, але в подальшому відмовилась під підписання акту перевірки та перерахунку коштів, про що складено акт відмови. Під час перевірки встановлено порушення п.п.1, 6, 10 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме, не проведення розрахункової операції на суму 109,50 грн. через РРО, незабезпечення зберігання контрольних стрічок та КОРО. Дані порушення зафіксовані в акті перевірки. Зазначив, що перед проведенням перевірки особі, яка здійснювала розрахункові операції, було надано направлення на перевірку та наказ, які вона відмовилася отримувати.

Представник відповідача-3 просив відмовити у задоволенні позову, оскільки рішення про застосування штрафних санкцій за порушення застосування норм з регулювання обігу готівки прийнято у відповідності до норм діючого законодавства.

Відповідач-1 та представник відповідача-4 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Положеннями ч.4 ст.128 КАС України визначено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що у жовтні 2006 року перебувала у магазині, який належить позивачу. Ревізорам, які намагалися провести перевірки, було відмовлено у допуску до перевірки.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача-2, представника відповідача-3, свідка, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що головними державними податковими ревізорами-інспекторами ДПА у Херсонській області згідно плану проведення перевірок на жовтень 2006 року відділом оперативного контролю ДПА у Херсонській області, затвердженого начальником управління контрольно-перевірочної роботи ДПА у Херсонській області 03.10.2005 р., на підставі направлень від 06.10.2006 р. № 441/235 та № 442/235, проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, а саме: господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 10.10.2006 р. № 21220082/0235/417.

Перевірка проведена у присутності продавця ОСОБА_5, яка відмовилася надавати будь-які документи та перераховувати готівкові кошти на місці проведення розрахункових операцій, підписувати матеріали перевірки.

Під час перевірки ревізорами встановлено порушення вимог п.п.1, 6, 10 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не проведення розрахункової операції на суму 109,50 грн. через реєстратор розрахункових операцій та невидача розрахункового документа на вказану суму; незабезпечення зберігання контрольних стрічок протягом трьох років - за період з 11.10.2004 р. по 10.10.2006 р.; не зберігання книги обліку розрахункових операцій.

На підставі акта перевірки 22.10.2006 р. відповідачем-3 винесено рішення про застосування штрафних санкцій № /0, яким на підставі п.п.1, 3, 5 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкцій на загальну 1057,50 грн.

Надаючи оцінку правомірності застосування до позивача штрафних санкцій суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.112 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Частиною 2 статті 112 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

При цьому, абзацами 1, 2 пункту 1.11 розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 р. № 327 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 327) передбачено, що у разі, якщо суб'єкт господарювання відмовляється від проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених законами України, посадовими особами податкового органу складається акт відмови від допуску до перевірки. При цьому, в акті зазначається про ознайомлення та вручення під розписку (чи відмову від ознайомлення та отримання) керівнику суб'єкта господарювання направлення на перевірку.

З аналізу даних правових норм слідує, що підставою для не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є ненадання платнику податків направлення на проведення перевірки та копії наказу.

У судовому засіданні відповідач-2 (ревізор Іщенко І.В.) пояснив, що вказані документи (направлення, копія наказу) надавалися особі, яка проводила розрахункові операції у магазині, який належить позивачу. Однак продавець відмовилася їх отримувати.

Факт того, що направлення і копія наказу надавалися ревізорами не заперечував у судовому засіданні позивач та свідок ОСОБА_6 Між тим зазначили, що на направленні на проведення перевірки було поставлено печатку з написом "не допуск до перевірки" у зв'язку з тим, що був відсутній приватний підприємець, без присутності якого проведення перевірки не можливе.

Тобто, сам позивач та свідок у судовому засіданні підтвердили дотримання відповідачем-1 та відповідачем-2 вимог діючого на час проведення перевірки законодавства в частині виникнення у них права приступити до проведення перевірки, яке регламентоване ч.ч.1, 2 ст.112 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

З матеріалів справи слідує, що перевіряючими у акті перевірки зроблено відмітку про ознайомлення продавця господарської одиниці позивача (ОСОБА_7) з актом перевірки та складено акт відмови від підпису матеріалів перевірки (арк.81 - зворотна сторона, арк.82).

Тому твердження позивача про не допуск відповідача-1 та відповідача-2 до проведення перевірки є безпідставними.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Пунктами 1, 6, 10 ст.3 Закону № 265/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Судом встановлено, що 10.10.2006 р. о 15.05 год. ревізорами було придбано у магазині, що належить позивачу, товар на загальну суму 109,50 грн. (2 пака вина "Кабарне" (1 л), вартістю 6,50 грн. за одиницю, 3 пляшки горілки "Біленька", вартістю 12,50 грн. за пляшку, ребра копчені (700 г) на 10,50 грн., 2 пачки сигарет "Мальборо", вартістю 4,25 грн., 2 картки поповнення мобільного рахунку "Джинс" номіналом 20 грн. за одну), який не було проведено через РРО, чек не видано. Також ревізорам не було надано контрольні стрічки та КОРО.

Дані порушення підтверджується актом перевірки від 10.10.2006 р. № 21220082/0235/417, поясненнями відповідача-2.

Також суд зазначає, що з урахуванням порушень, які зафіксовані в акті перевірки, у позивача була можливість надати докази на спростування встановлених порушень, а саме, надати контрольні стрічки, КОРО. Між тим, ОСОБА_1 за весь час розгляду справи судами різних інстанції (з 05.10.2007 р. по 17.09.2015 р.) не надано до суду ні контрольних стрічок, ні КОРО.

При цьому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015 р. було зобов'язано суд першої інстанції встановити наявність чи відсутність порушень вимог п.п.1, 6, 10 ст.3 Закону № 265/95-ВР. З метою виконання вимог касаційної інстанції ухвалою суду від 27.08.2015 р. позивача було зобов'язано надати до суду докази на спростування порушень, зафіксованих у акті перевірки. Однак позивач цих доказів не надав, пославшись на те, що згідно ч.2 ст.71 КАС України обов'язок доказування правомірності рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, а не на нього.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що на даний момент не може надати до суду контрольні стрічки та КОРО. Тобто, у судовому засіданні встановлено відсутність у позивача контрольних стрічок, КОРО.

Положеннями ч.1 ст.69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому ч.1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведених правових норм суд зазначає, що належним доказом спростування викладених у акті перевірки порушень вимог п.п.6, 10 ст.3 Закону № 265/95-ВР є надання саме контрольних стрічок, КОРО та доказів їх знаходження у магазині під час проведення перевірки.

Однак, як вже зазначалося, позивач не надав цих документів.

Дійсно, ч.2 ст.71 КАС України саме на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення. На виконання цих вимог відповідачем-3 належними та допустимими доказами (актом перевірки від 10.10.2006 р. № 21220082/0235/417, поясненнями відповідача-2 (ревізора Іщенка І.В.)) підтверджено порушення ОСОБА_1 п.п.1, 6, 10 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

Відповідальність за порушення вимог Закону № 265/95-ВР визначена ст.17 цього Закону.

Зокрема, згідно п.п.1, 3, 5 ст.17 Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки; двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну; десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання друку контрольної стрічки або її незберігання протягом встановленого терміну.

Під час перевірки ревізорами встановлено наступні порушення, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні: проведення розрахункової операції без застосування РРО на загальну суму 109,50 грн. (п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР); не зберігання КОРО (п.6 ст.3 Закону № 265/95-ВР); не зберігання контрольних стрічок (п.10 ст.3 Закону № 265/95-ВР).

За вказані порушення до ОСОБА_1 відповідачем-3 обґрунтовано застосовано штрафні санкції згідно рішення від 22.10.2006 р. № /0 на загальну суму 1057,50 грн., з яких: за порушення п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР - 547,50 грн. (109,50 грн. х 5 = 547,50 грн.); за порушення п.6 ст.3 Закону № 265/95-ВР - 340 грн. (20 х 17 грн. = 340 грн.); за порушення п.10 ст.3 Закону № 265/95-ВР - 170 грн. (10 х 17 грн. = 170 грн.).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність рішення про застосування штрафних санкцій від 22.10.2006 р. № /0, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 вересня 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.5