Справа № 2а-1670/3686/11
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/3686/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

при секретарі Ємець Я.М.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2011 року позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_6, звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень № 000441701/0 від 03.02.2011 року, № /0 від 03.02.2011 року, № НОМЕР_1 від 20.04.2011 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що Карлівською МДПІ в період з 29.09.2010 року по 05.10.2010 року проводилась документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6 за період з 09.10.2007 року по 30.06.2010 року. Строки проведення перевірки відповідачем були пропущені, допущені порушення процедури її проведення, визначеної законом. З пропущенням встановлених строків прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. За результатами перевірки було складено акт № 13/17- від 24.01.2011 року (надалі по тексту - Акт). Актом встановлені порушення: ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п. 85.2 ст. 85, п. 44.6 ст. 44 Податкового Кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 71 201,45 грн. в тому числі за 2008 рік - 4 689,95 грн., за 2009 рік 39 384 грн., перше півріччя 2010 року - 27 127,50 грн.; визначено штрафні санкції в розмірі 510 грн.

Податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі висновків Акту, були оскаржені в порядку апеляційного узгодження до ДПА у Полтавській області. За результатами розгляду скарги рішенням від 15.03.2011 року № 161/3/25-016 податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 року № /0 залишено без змін, податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 року № /0 скасовано в частині визначення податкового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 34 504 грн (в тому числі 16 703,68 грн. - основного платежу та 17 800 грн. - штрафної санкції) та визначено суму податкового зобов'язання по ПДВ у розмірі 12 799,79 грн. (в т.ч. 10239,83 грн., основного платежу та 2559,96 грн. - штрафної санкції). На підставі рішення ДПА у Полтавській області від 15.03.2011 року № 161/3/25-016, Карлівською МДПІ 20.04.2011 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 12 799,79 грн.

Позивач вказує на те що під час проведення перевірки працівниками Карлівської МДПІ не дотримано вимог щодо порядку та строків проведення перевірки. Із викладеними в Акті висновками не погоджується, і вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 000441701/0 від 03.02.2011 року, № /0 від 03.02.2011 року, № НОМЕР_1 від 20.04.2011 року були прийняті з порушенням діючого законодавства без наявності правових підстав для винесення, а тому просить скасувати їх.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно на підставі Закону України "Про податок на додану вартість" та Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", Податкового кодексу України у зв'язку із безпідставним завищенням витрат, не забезпечення збереження первинних документів облікових та інших регістрів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) зареєстрована як фізична особа - підприємець Карлівською районною державною адміністрацією Полтавської області, 05.10.2007 року.

З 09.10.2007 року позивач перебуває на податковому обліку в Карлівській МДПІ .

Карлівською МДПІ в період з 29.09.2010 року по 12.01.2011 року проводилася документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_6 за період з 09.10.2007 року по 30.06.2010 року, за результатами її складено Акт, яким встановлені порушення:

- п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п. 85.2 ст. 85, п. 44.6 ст. 44 Податкового Кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 71201,45 грн. в тому числі за 2008 рік - 4689,95 грн., за 2009 рік 39384 грн., перше півріччя 2010 року - 27127,50 грн.;

- п. 9.3 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" та п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, а саме платник податків не подав, в установлений законодавством термін заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

03 лютого 2011 року прийнято податкові повідомлення-рішення № /0, яким ФОП ОСОБА_6 визначено суму податкового зобов'язання з доходів фізичних осіб в розмірі 71 201,45 - за основним платежем, 17 800,36 грн. - штрафні санкції, та № /0, яким ФОП ОСОБА_6 визначено штрафні санкції за порушення норм законодавства про патентування, нормативного регулювання обігу готівки в розмірі 510 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в порядку апеляційного узгодження до ДПА у Полтавській області.

За результатами розгляду скарги рішенням від 15.03.2011 року № 161/3/25-016 податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 року № /0 залишено без змін, податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 року № /0 скасовано в частині визначення податкового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 34 504 грн (в тому числі 16 703,68 грн. - основного платежу та 17 800 грн. - штрафної санкції) та визначено суму податкового зобов'язання по ПДВ у розмірі 12 799,79 грн. (в т.ч. 10 239,83 грн., основного платежу та 2 559,96 грн. - штрафної санкції).

На підставі рішення ДПА у Полтавській області від 15.03.2011 року № 161/3/25-016, Карлівською МДПІ 20.04.2011 року прийнято податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 12799,79 грн.

З вимогою про визнання нечинними та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку діям Карлівської МДПІ під час проведення перевірки фізичної особи-підприємець ОСОБА_6, суд приходить до наступних висновків.

У спірних правовідносинах відповідач повинен був діяти у спосіб, який йому встановлював Закон України "Про державну податкову службу в України", який, в редакції, чинній на час спірних правовідносин, з-поміж іншого внормовував процедуру та строку проведення перевірок платників податків.

Частиною 1 ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Частиною 2 ст. 11-1 Закону України "Державну податкову службу в Україні" встановлено, що планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Відповідно до ч.4 ст. 11-1 Закону України "Державну податкову службу в Україні" право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Крім того, п.п 1.3 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків затверджених наказом державної податкової адміністрації України N355 від 27 травня 2008 року (далі-методичні рекомендації №355) встановлено, що Підрозділи органів ДПС, які очолюють перевірки згідно з планом-графіком, направляють (із залишенням копії в органі ДПС) платнику податків письмове повідомлення про її проведення рекомендованим листом з відміткою про вручення (або надають під розписку платнику податків (посадовим особам платника податків)) не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку виїзної планової перевірки (зразок форми повідомлення наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій).

Відповідно до п. 1.2 розділу 1 "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" затвердженого наказом ДПА України від від 10.08.2005 N 327, плановою виїзною перевіркою вважається перевірка суб'єкта господарювання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого суб'єкта господарювання чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Відповідно до частини 10 статті 11-1 Закону України "Державну податкову службу в Україні", тривалість планової виїзної перевірки не повинна перевищувати 30 робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - 20 робочих днів.

Згідно із частиною 12 статті 11-1 Закону України "Державну податкову службу в Україні", подовження термінів проведення планової виїзної перевірки можливе на термін не більш як 15 робочих днів, а стосовно суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів.

Частиною 14 статті 11-1 Закону України "Державну податкову службу в Україні" встановлено, що проведення планової або позапланової виїзної перевірки може бути зупинено на термін не більше 30 робочих днів за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом, з подальшим її поновленням на невикористаний строк.

Відповідно до матеріалів справи Карлівська МДПІ повідомила позивача про проведення планової виїзної перевірки 31.08.2010 року.

Перевірка діяльності ФОП ОСОБА_6 розпочалась тільки 29.09.2010 року.

30.09.2010 р. довіреній особі позивача ОСОБА_3 за адресою м. Карлівка вул. Першотравнева 8 було вручено лист за № 388/3/17-021 від 30.09.10 р. за підписом начальника Карлівської МДПІ з переліком документів, які необхідно надати для проведення перевірки. ОСОБА_3 лист отримав, а від підпису про отримання відмовився. За рішенням керівника Карлівської МДПІ, оформленого наказом від 05.10.2010 рік за №420, проведення планової виїзної перевірки було зупинено терміном на 7 (невикористаних робочих днів з подальшим її поновленням на невикористаний строк). Наказ про зупинення терміну виїзної планової перевірки від 05.10.2010 р. № 420 з повідомленням про зупинення перевірки № 389/3/17-21 від 05.10.2010 р. отримано ФОП ОСОБА_6 08.10.2010 р.

З метою поновлення перевірки Карлівською МДПІ, відповідно наказу від 13.10.2010 року № 440, виписано повідомлення про поновлення перевірки від 13.10.2010 року №396/3/17-021, та направлення № 000402 від 13.10.2010 р. Згідно наказу з 14 жовтня 2010 року повинна була продовжитись планова документальна перевірка ФОП ОСОБА_6 тривалістю 4 робочих дні, але вручити наказ, повідомлення, направлення та розпочати перевірку було неможливо, так як під час виходу за місцем здійснення підприємницької діяльності до магазину "Сервіс - продукт" та за місцем проживання ФОП ОСОБА_6 не знаходилась. В зв'язку з цим, працівниками Карлівської МДПІ складено акт від 14.10.10 № 30/7/НОМЕР_2 про неможливість вручення повідомлення про поновлення перевірки та з метою встановлення фактичного вашого перебування повідомлено ВПМ Полтавської МДПІ відповідно п. 1.15 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків , затверджених наказом ДПА України від 27.05.08 № 355.

На адресу ВПМ Полтавської МДПІ 15.10.2010 р. за № 941/7/17-021, 02.12.2010 р. за № 1091/7/17-021, 10.12.2010 р. за № 1132/7/17-021, 10.01.2011 р. за № 8/7/17-021 Карлівською МДПІ направлялись листи про встановлення місцезнаходження платника та про надання допомоги в залученні ФОП ОСОБА_6 до проведення документальної перевірки.

При цьому матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_5 (податкового ревізора-інспектора) встановлено, що на цей період часу представникам податкового органу було відомо про місце ведення господарської діяльності платником (магазин) та цей торговий обєкт працював. Вказане також підтверджується наданими КОРО, фіскальними звітними чеками, які підтверджують факт роботи магазину ФОП ОСОБА_6 у час, коли податковий орган проводив розшук платника.

Тільки 11.01.2011року ВПМ Полтавської МДПІ встановлено місцезнаходження ФОП ОСОБА_6, про що Карлівську МДПІ повідомлено листом № 8/7/26 від 11.01.2011 р.

Відповідно до наказу № 8 від 11.01.2011 року та направлення № 000004 від 11.01.2011року, 12.01.2011 року ГДПРІ відділу оподаткування фізичних осіб ОСОБА_5 та завідувачем сектору контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки в готівковій форм відділу податкового контролю юридичних осіб ОСОБА_7 здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_6 за адресою м. Карлівка, вул. Першотравнева, 8-а. За вказаною адресою ФОП ОСОБА_6 була відсутня. Від імені ФОП ОСОБА_6 зі слів перевіряючих та матеріалів справи, діяв громадянин ОСОБА_3, який від підписання направлення відмовився, від листа з переліком документів від 11.01.2011 року №73/3/17-021, які потрібно надати для перевірки відмовився, документи для перевірки не надав, до перевірки не допустив, про що були складені відповідні акти № 2, № 3, № 4, від 12.01.2011 року. При цьому допитана у судовому засіданні податковий ревізор-інспектор не змогла пояснити підстав висновку про представництво цією особою інтересів ФОП ОСОБА_6, однак показала, що доручення їй на ознайомлення надано не було.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд констатує, що Карлівська МДПІ під час проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 в період з 29.09.2010 року по 12.01.2011 року діяла неправомірно, з порушенням порядку, процедури та строків проведення планової виїзної перевірки.

На користь такого висновку суд приймає до уваги матеріали перевірки, проведеної підрозділами внутрішньої безпеки ДПА в Полтавської області за скаргами ОСОБА_6, згідно висновків цієї перевірки, факти порушень у діях працівників податкового органу є такими, що підтвердилися.

При цьому, як на думку суду, порушення з боку податкового органу є такими, що вплинули на результат проведення перевірки та у разі їх недопущення, наслідки перевірки могли б бути іншими.

Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області № /0 від 03 лютого 2011 року та № /0 від 03 лютого 2011 року, суд приходить висновку про їх протиправність та необгрунтованість.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регламентується Декретом Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26 грудня 1992 року № 13-92, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Відповідно до п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб, платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової політики;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого законом, документи первинного обліку, на підставі яких формується податковий кредит платника податку;

в) подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим; на вимогу податкового органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкового кредиту, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у декларації з цього податку;

г) надавати особам, які згідно з цим Законом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження прав платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;

д) у порядку, визначеному законом, допускати службових осіб податкового органу на територію або до приміщень, що використовуються платником цього податку для одержання доходів від здійснення підприємницької діяльності;

е) у разі зміни отримання податкової соціальної пільги здійснювати заходи, передбачені цим Законом;

є) своєчасно сплачувати узгоджені суми податкових зобов'язань, а також суми штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих податковим органом, та пеню, за винятком сум, що оскаржуються в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено Актом перевірки, податковим органом констатовано, що перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи встановлено завищення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу в загальній сумі 486286 грн. в т.ч.: за 2008 рік в сумі 39373 грн., за 2009 рік в сумі 266363 грн., за перше півріччя2010 року в сумі 180550 грн.

На думку відповідача, ФОП ОСОБА_6, неправомірно включено до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу витрати, що не підтвердженні первинними документами (прибутковими накладними, товарно-транспортними накладними, документами, що свідчать про оплату товарів (робіт, послуг) та ін.).

Також відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як на думку суду, відсутність документів, що підтверджують витратну частину платника та у зв"язку з їх відсутністю донараховано грошове зобов"язання з податку з доходів фізичних осіб, пов"язане в першу чергу з тим, що податковим органом допущено грубі порушення процедури проведення перевірки платника, що унеможливило отримання ними відповідних первинних документів та перешкодило їх надання самим платником.

У судовому засіданні представники позивача спростували твердження відповідача про відсутність У ФОП ОСОБА_6 первинних документів на підтвердження понесених витрат та оприбуткування по обліку товарів та товарно-матеріальних цінностей за період з 09.10.2007 року по 30.06.2010 року, надавши до суду копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, видаткових накладних, рахунків, товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, відомостей про видачу заробітної плати та авансу за 2008 рік, 2009 рік та І півріччя 2010 року, які наявні в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дані документи, попри допущені податковим органом порушення проведення перевірки, були надані до податкового органу, зокрема, при зверненні до ДПА в Полтавській області зі скаргами. При цьому в ході розгляду скарги, зазначені документи направлялися до Карлівської МДПІ, однак враховані не були.

Таким чином, позивачу безпідставно донараховано суми податку з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 71 201,45 грн. та застосовано штрафі санкції в сумі 510 грн. А тому податкові повідомлення-рішення № /0 від 03 лютого 2011 року та № /0 від 03 лютого 2011 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області № № НОМЕР_1 від 20 квітня 2011 року, суд приходить до наступних висновків.

Закон України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (далі по тексту Закон про ПДВ) є спеціальним законом з питань оподаткування податком на додану вартість, який визначає платників ПДВ, об'єкти, базу та ставки оподаткування, порядок обліку, внесення податку до бюджету, поняття податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Перевіркою ФОП ОСОБА_6 встановлено порушення п. 9.3 ст. 9 Закону про ПДВ та п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.9.3 ст. 9 Закону про ПДВ, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

Згідно із п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону про ПДВ, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

В Акті перевірки податковим органом встановлено, що згідно поданих декларацій про отримані доходи за період з 01.07.2009 року по 30.06.2010 року ФОП ОСОБА_6 сукупно перевищила обсяг виручки 300 000 грн. За вказаний період виручка, задекларована платником до Карлівської МДПІ, склала 369296 грн. Відповідно до вимог Закону про ПДВ ФОП ОСОБА_6 повинна була в 20-ти денний термін з моменту досягнення обсягів 300 000 грн. (до 20.07.2010 року) подати до Карлівської МДПІ заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Закону про ПДВ, особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, є:

а) платники податку, визначені у статті 2 цього Закону;

б) митний орган при справлянні податку з осіб, визначених у пункті 2.4 статті 2 цього Закону;

в) у разі якщо сплата податку особами, визначеними у пункті 2.4 статті 2 цього Закону, розстрочується шляхом надання податкового векселя, - платник податку, який надав такий податковий вексель;

г) при наданні послуг нерезидентом - його постійне представництво, а при відсутності такого - особа, яка отримує такі послуги, якщо місце надання таких послуг знаходиться на митній території України;

д) платники податку, визначені підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, що здійснюють операції з реалізації конфіскованого майна.

Згідно із п. 10.2. ст. 10 Закону про ПДВ, платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону. Особа, яка згідно з вимогами пункту 2.2 статті 2 цього Закону мала зареєструватися платником податку, але не здійснила таку реєстрацію, несе обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за його ненарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник податку, без права виписки податкової накладної та нарахування податкового кредиту.

В рішенні про результати розгляду справи від 15.04.2011 року № 161/3/25-016 ДПА у Полтавській області вказує на те, що ФОП ОСОБА_6 в порушення вимог п. 2.1 ст.2 п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п.п. 9.3 п.п. 9.4 ст. 9 Закону про ПДВ, в квітні 2010 року перевищила загальну суму від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягає оподаткуванню протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно 300 000 грн. (без урахування ПДВ). В результаті чого, починаючи з травня 2010 року ФОП ОСОБА_6 необхідно було зареєструватись платником ПДВ.

В порушення п.п. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 Закону про ПДВ, ФОП ОСОБА_6 визначено податок на додану вартість за травень-червень 2010 року у розмірі 10239,83 грн., в т.ч. по періодах: травень 2010 року - 5615,69 грн., червень 2010 року - 4624,14 грн.

Суд не погоджується з доводами відповідача про вчинення позивачем порушення податкового законодавства та вважає, що відповідачем невірно застосовано Закон про ПДВ.

Підставою для донарахування податкового зобовязання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій стали висновки податкової служби про перевищення загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з Законом про ПДВ, протягом періоду з травня 2009 року - по квітень 2010 року, в той час, коли Закон вимагає враховувати загальну суму від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягає оподаткуванню за період останніх дванадцяти календарних місяців. З урахуванням дати початку проведення перевірки та початку періоду, що перевірявся, податковим органом неправильно взято період, за який необхідно було вираховувати загальну суму від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) - останні дванадцять місяців.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем невірно застосовані норми Закону про ПДВ, відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20 квітня 2011 року, прийняте необґрунтовано та не на підставі закону, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень та не надав доказів на підтвердження висновків, покладених в основу цих рішень, на відміну від позивача.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Податкові повідомлення-рішення Карлівської МДПІ № 000441701/0 від 03.02.2011 року, № /0 від 03.02.2011 року, № НОМЕР_1 від 20.04.2011 року визнати протиправними та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 судові витрати у сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2011 року.

Суддя І.С. Шевяков