Справа № 822/83/13-а
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2013-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/83/13-а
У Х В А Л А

13 березня 2013 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-суддіОСОБА_1
при секретарі за участі: ОСОБА_2 представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області про визнання не чинним акту опису й арешту майна від 21.12.2012 року та недійсних наслідків вказаних виконавчих дій, і встановлення заборони його відчуження,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області про визнання не чинним акту опису й арешту майна від 21.12.2012 року та недійсних наслідків вказаних виконавчих дій, і встановлення заборони його відчуження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області ОСОБА_4 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 1524 складений акт опису й арешту належного ОСОБА_3 майна, а саме: кондитерського цеху площею 522,1 кв. м., магазину площею 15,1 кв. м., земельної ділянки площею 0,315 га, вбиральні площею 1,7 кв. м, що знаходиться за адресою: пров. Покровський, 5, м. Волочиськ, Хмельницької області. Вважає, що акт складений з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження", тому позов просить задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.11 ст.35 КАС України.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що опис та арешт майна був здійснений в порядку передбаченого Законом України "Про виконавче провадження" при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 11.03.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області ОСОБА_4 прийнята постанова про об'єднання виконавчих проваджень № 20740158, № 21495087, № 22583464, № 22753914, № 23131074, № 23740104, № 238167797 у зведене виконавче провадження № 25026672. Дана постанова прийнята при примусовому виконанні виконавчих документів по стягненню коштів з ОСОБА_3.

При примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області ОСОБА_4 21.12.2012 року складений акт опису й арешту майна, що належить ОСОБА_3, а саме: кондитерського цеху площею 522,1 кв. м., магазину площею 15,1 кв. м., земельної ділянки площею 0,315 га та вбиральні площею 1,7 кв. м, що знаходяться за адресою: пров. Покровський, 5, м. Волочиськ, Хмельницької області.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти, як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - це рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації. За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремої особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язків до виконання; спрямування на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Зазначене кореспондується із положеннями частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, до компетенції адміністративних судів віднесено справи щодо захисту прав, свобод і інтересів осіб від дій суб'єктів владних повноважень щодо управління цими особами чи здійснення інших владних функцій щодо них.

Відрізняючою ознакою правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління особою, здійснення щодо нього влади, шляхом встановлення його прав і обов'язків.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. У тому випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова і службова особа) у спірних відносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд встановив, що оскаржуваний акт опису та арешту майна від 21.12.2012 року не породжує будь-яких правових наслідків (не встановлює прав і обов'язків) для позивача, а відтак спір в цій частині позовних вимог не є публічно-правовим, що є безумовною підставою для закриття провадження.

Окрім цього, частиною четвертою статті 105 КАС України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи не вчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

З вищенаведеного суд приходить до висновку, що до компетенції адміністративного суду згідно положень 105 КАС України не відноситься вирішення спору щодо визнання недійсних наслідків виконавчих дій при складанні акту опису та арешту майна від 21.12.2012 року та встановлення заборони його відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В зв'язку з тим, що позовні вимоги щодо визнання не чинним акту опису й арешту майна від 21.12.2012 року та недійсних наслідків вказаних виконавчих дій, і встановлення заборони його відчуження не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому в цій частині необхідно закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 105, 157,158-163 ,165,167, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області про визнання дій протиправними в частині визнання не чинним акта опису й арешту майна боржника ОСОБА_3 від 21.12.2012 року та недійсних наслідків вказаних виконавчих дій, і встановлення заборони його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлений 14.03.2013 року.

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1