Справа № 804/10068/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 вересня 2015 р. Справа № 804/10068/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Юркова Е.О.

при секретарі - Шпота Я.С.

за за участю: позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - Овсюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом звернулася ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з вимогою - Кіровському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винести постанову про звільнення майна з-під арешту - квартири АДРЕСА_1 (дати копію позивачу) та надіслати її до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби МУЮ м. Дніпропетровська.

Ухвалою суду від 03 вересня 2015 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В обгрунтування позову позивач зазначила, що 07.05.2015 року вона звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою винести рішення про скасування арешту на її квартиру АДРЕСА_1. В ухвалі Кіровського районного суду від 02 червня 2015 року суд визначив, що Кіровським районним судом арешт на квартиру в порядку забезпечення позовних вимог у цивільній справі №2-119/2002 про визнання права власності на гараж №953 в кооперативі «Чайка» по вул. Нахімова та автомобіль «Москвич-403» не накладався. Борг 1052,70 гривень ОСОБА_3 було погашено 13.09.2004 року, про що свідчить розписка ОСОБА_4. Відповідно до розписки від 13.09.2004 року виконавче провадження підлягає закінченню, наслідком завершення виконавчого провадження відповідно до вимог ч. ч. 1,2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» є зняття арешту, накладеного на майно боржника, що зазначає державний виконавець у постанові. Проте, відповідач - Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відмовляється скасувати накладений арешт на майно ОСОБА_1, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що постанова про арешт майна позивача, серія АА № 910258 (серія бланку АМ № 136310) від 16.07.2004 року була винесена державною виконавчою службою Кіровського районного управління юстиці, яка 16.05.2005 року припинила свою дію, а виконавче провадження було знищено. Позов представник відповідача просив вирішити на розсуд суду.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових доказів, які долучені до позову, на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-119, виданого 19.04.2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 1052,70 грн.

Постановою державного виконавця Кутергіною О.М. відділу Державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиці серія АА № 910258 (серія бланку АМ № 136310) від 16.07.2004 року було накладено арешт на все майно, що ОСОБА_1, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати його відчуження.

Так, процесуальні відносини, пов'язані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, одночасно регулюються процесуальним законодавством різних судових юрисдикцій, зокрема, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 за № 606-XIV передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи - виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно приписів ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» - рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У пункті 2 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (зі змінами та доповненнями) вказано, що - «Отже, суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників».

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як уже зазначалось, виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 2-119 був виданий 19.04.2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 1052,70 грн.

Таким чином, у даному випадку законом встановлено інший порядок судового оскарження дій та рішень органів державної виконавчої служби відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, оскільки процес виконання судових рішень нерозривно пов'язаний зі справами, у яких суд надав захист, тому дана позовна заява підсудна суду, який видав виконавчий документ.

З врахуванням вищезазначеного суд вважає, що для захисту порушених прав позивач може звертутися до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вимогами щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вчинених в ході виконання виконавчого листа № 2-119 від 19.04.2004 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 157, 160, 165 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 804/10068/15 за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції - закрити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку встановленому ст. 186 КАС України.

Повний текст ухвали викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков