Справа № 2а-3173/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2011 р. Справа № 2a-3173/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участі секретаря Хоми О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Галицькому районі Івано-Франківської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 418,33 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2011 року Державна податкова інспекція в Галицькому районі Івано-Франківської області (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 418,33 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення статті 14 Декрету Кабінету Міністріву України «Про прибутковий податок з громадян», статті 16 Податкового кодексу України не сплатив самостійно узгоджені податкові зобовязання з сплати податку на доходи фізичних осіб за 2010 рік в розмірі 406,76 гривень та штрафні санкції в розмірі 11,57 гривень, застосовані за несвоєчасну сплату авансових платежів з вказаного податку. Загальна сума несплаченого відповідачем податкового боргу становить 418,33 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявилася, без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи була належним чином повідомлена. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористалася.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28.10.2004 року Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацією фізичної особи-підприємця серії ВОО за №475135 (а. с. 9). 08.06.2005 року відповідача взято на податковий облік Державною податковою інспекцією в Галицькому районі Івано-Франківської області, як платника податків, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків (а. с. 10).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1.). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2.). До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3.).

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Судом встановлено, що відповідач у відповідності до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, є платником податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що відповідач, 05.01.2011 року подала до Державної податкової служби в Галицькому районі Івано-Франківської області декларацію про доходи, одержані з 01 січня до 31 грудня 2010 року (а. с. 11 12), згідно якої нею самостійно визначено суму чистого доходу за 2010 рік в розмірі 3459,99 гривень, з якого розраховано сплатити податок на доходи з фізичних осіб. Одночасно, відповідачем повідомлено про можливість одержання у 2011 році сукупного оподаткованого доходу в розмірі 4000 гривень.

Пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу або інших законів України.

У відповідності до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.

Таким чином, суд зазначає, що податкові зобовязання з сплати податок на доходи фізичних осіб за 2010 рік становили 518,98 гривень. На момент звернення позивача до суду невиконані податкові зобовязання з сплати вказаного податку за 2010 рік становлять 406,76 гривень.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

У відповідності до статті 1 Декрету Кабінету Міністрів Україна «Про прибутковий податок з громадян»платниками прибуткового податку (суб'єктами оподаткування) в Україні є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (надалі - громадяни) як ті, що мають, так і ті, що не мають постійного місця проживання в Україні.

Відповідно розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Згідно частини 2 статті 14 Декрету оподаткування доходів громадян податковими органами здійснюється на підставі: декларацій громадян про очікуваний (оціночний) у поточному році або про фактично одержані ними протягом року доходи.

Згідно частини 3 статті 14 Декрету податок, обчислений податковими органами, сплачується в такому порядку: протягом року платники щоквартально сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рік, а платники, які вперше залучаються до сплати податку, - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рік. Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада. У разі значного збільшення або зменшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку за строками сплати податку, що не настали.

Як встановлено та зазначено судом вище, згідно поданої відповідачем декларації про доходи від 05.01.2011 року відповідачем повідомлено про можливість одержання у 2011 році сукупного оподаткованого доходу в розмірі 4000 гривень, з якого відповідач розрахувала до сплатити 600 гривень податку на доходи фізичних осіб, строк сплати якого визначила у відповідності строків встановлених частиною 3 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України.

Відповідач в порушенні строків передбачених частиною 3 статті 14 Декрету не сплатила авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, внаслідок чого позивачем податковим повідомленням-рішенням за № від 24.06.2011 року на підставі статті 126 Податкового кодексу України застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 11,57 гривень.

Пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно пункту 14.1.265 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення рішення.

Відповідно пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Вищевказані податкові зобовязання в адміністративному чи в судовому порядку не оскаржувались, а тому в силу абзацу 2 підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, є узгодженими.

ОСОБА_1 того, пунктом 56.11. статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України вручено відповідачу податкову вимогу форми «Ф»за №261/1051/10/24-538 від 18.03.2011 року, яку відповідач залишила без реагування.

У відповідності до підпункт 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначається як сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові зобовязання з сплати податку на доходи фізичних осіб за 2010 рік в розмірі 406,76 гривень та штрафні санкції в розмірі 11,57 гривень, застосовані за несвоєчасну сплату авансових платежів з вказаного податку, є податковим боргом відповідача, який нею не сплачений.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (індекс 77111, вулиця Калуська, 8/51, місто Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та за рахунок готівки, що їй належить в дохід державного бюджету податковий борг з сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 418 (чотириста вісімнадцяти) гривень 33 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 01.11.2011 року.