Справа № 2а-1670/6663/11
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6663/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

при секретарі Зайченко Н.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2011 року позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (надалі - відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /124б від 08.04.2011 року та стягнення майнової шкоди, завданої незаконним рішенням Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області, в сумі 2000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене за результатами проведення камеральної перевірки податкової декларації ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" з податку на додану вартість за грудень 2010 року, що набрала форму акту від 21.03.2011 року № 1444/15-322/30661533. Висновки в акті перевірки про порушення п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1., 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість вважає необґрунтованими, оскільки право на податковий кредит позивача підтверджується належним чином оформленими податковими накладними та первинними документами бухгалтерського обліку. Вказує, що на момент укладення договору та складання податкових накладних ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "БТС "Арон" було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мало свідоцтво платника податку на додану вартість. Зазначає, що у зв'язку з прийняттям податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення, позивач був вимушений здійснити заходи для відновлення порушеного права на формування податкового кредиту та звернувся за правовою допомогою до фахівця в галузі права. Вважає, що вартість наданої правової допомоги на суму 2000 грн. є майновою шкодою, понесеною позивачем, та підлягає стягненню з відповідача.

31 серпня 2011 року відповідач надав письмові заперечення, у яких на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення, посилається на висновки камеральної перевірки податкової декларації, за результатами якої встановлено порушення позивачем п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1., 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено податковий кредит та відповідно занижено податок на додану вартість на суму 157188 грн. по господарським операціям з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "БТС "Арон" (надалі - ТОВ "БТС "Арон"). Вказує, що ТОВ "БТС "Арон" здійснювало господарські операції з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Компанія Промресурс ЛТД", яке у свою чергу має ознаки фіктивності та не звітувалося перед податковими органами з квітня 2010 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ", , є юридичною особою, взято на податковий облік у Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції у Полтавській області з 14.12.1999 року за № 5145, та зареєстроване платником податку на додану вартість, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ № 23551553, індивідуальний податковий номер 35.

У термін із 17.02.2011 року по 21.03.2011 року посадовою особою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області проведено камеральну перевірку податкової декларації ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 21.03.2011 року № 1444/15-322/30661533.

За висновками перевірки позивачем порушено п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1., 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, в результаті чого завищено податковий кредит та відповідно занижена сума податку на додану вартість в грудні 2010 року в розмірі 157188 грн.

Дане порушення перевіряючі пов'язують із відсутністю фактичних господарських відносин між позивачем та ТОВ "БТС "Арон" за укладеним договором, оскільки останнє відсутнє за місцезнаходженням та серед контрагентів якого у грудні 2010 року було наявне ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Компанія Промресурс ЛТД", що має ознаки фіктивності.

08.04.2011 року Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією у Полтавській області на підставі акту перевірки від 21.03.2011 року № 1444/15-322/30661533 винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" № /124б, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 196485 грн., у тому числі, за основним платежем - в сумі 157188 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 39297 грн.

Позивач, не погоджуючись із винесеними податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією у Полтавській області проведено камеральну перевірку податкової декларації ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" з податку на додану вартість за грудень 2010 року, за результатами якої складено акт від 21.03.2011 року № 1444/15-322/30661533.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (чинного з 01.01.2011 року) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Таким чином, за результатами камеральної перевірки податковим органом можуть встановлюватися арифметичні або методологічні помилки, допущені платником податків при заповненні податкової декларації.

Відповідно до роз'яснення Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності від 20.03.2001 року № 06-10/167 під терміном арифметична помилка або описка слід розуміти помилки, або описки, допущені платником податку при заповненні декларацій (розрахунків) або додатків до них, зокрема, при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань з податку, збору, обов'язкового платежу (додавання або вирахування відповідних рядків), а також описки, допущені при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлена кома при застосуванні одиниці виміру, неправильно перенесений підсумок з додатка тощо).

Під методологічною помилкою слід розуміти помилку, допущену платником податків при складанні ним декларації, яка полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов'язання з того чи іншого податку, збору (обов'язкового платежу).

Як вбачається із змісту акту камеральної перевірки в ході перевірки не встановлено арифметичних помилок та описок або методологічних помилок, допущених при заповненні податкової декларації з податку на додану вартість ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" за грудень 2010 року.

Разом з тим, встановлено порушення п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1., 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, які перевіряючі пов'язують, зокрема, не підтвердженням господарських операцій податковими накладними та первинними документами бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6.).

При цьому перелік документів, використаних при перевірці, зазначено на стор. 1 акту перевірки (а.с. 11), а саме: декларація з податку на додану вартість ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" за грудень 2010 року.

Судом встановлено, що податкові накладні та первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують факт здійснення господарських операцій із ТОВ "БТС "Арон", та інші документи під час проведення камеральної перевірки не досліджувалися та у відповідності із п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України дослідженню не підлягали.

Відтак, висновки акту перевірки про порушення позивачем пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України Про ПДВ є передчасними.

Законом України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (надалі - Закон України Про ПДВ), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначено коло платників податку на додану вартість, обєкти, база, ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

П. 1.7 ст. 1 Закону України Про ПДВ встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду.

Згідно пп. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 Закону підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Відповідно до пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України Про ПДВ не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6.).

При цьому, пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України Про ПДВ передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладені положення Закону, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у своїй господарській діяльності.

Судом встановлено, що позивачем, за результатами господарських операцій з ТОВ "БТС "Арон", включено до складу податкового кредиту у грудні 2010 року кошти на загальну суму 157188 грн. Копія податкової декларації з ПДВ за грудень 2010 року та додаток № 5 до декларації з ПДВ "розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" наявні у матеріалах справи (а.с.19-21).

Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "БТС "Арон" (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки № 01/12-1 від 01.12.2010 року, згідно умов якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця (позивача), а Покупець зобов'язується оплачувати та приймати в порядку та на умовах, встановлених Договором, товар, найменування та кількість якого визначається сторонами в рахунках-фактурах та накладних, які є невід'ємною частиною Договору (п. 1.1 договору). Ціна товару є договірною та визначається в рахунках-фактурах та накладних, які є невід'ємною частиною Договору (п. 2.1 договору). Покупець проводить оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в порядку та строки, визначені сторонами на підставі пред'явленого рахунку (п. 2.2 Договору). Згідно п. 3.1 цього договору вивезення товару зі складу Постачальника здійснюється Покупцем власними силами та за власний рахунок (вибірка товару), якщо інше не буде узгоджене сторонами додатково.

В ході виконання господарських операцій з постачання інвентатору ACS 800-104, випрямовувача ACS 800-704, шафи сервера ШС-1, шафи живлення ШП-1 ТОВ "БТС "Арон" виписано відповідні податкові накладні № 07122 від 07.12.2010 року щодо поставки інвентатору ACS 800-104 в кількості 2 шт., випрямовувача ACS 800-704 в кількості 2 шт. на загальну суму 435940 грн., в т.ч. ПДВ - 87188 грн., та № 16123 від 16.12.2010 року щодо поставки шафи сервера ШС-1 в кількості 1 шт., шафи живлення ШП-1 в кількості 1 шт. на загальну суму 350000 грн., в т.ч. ПДВ - 70000 грн.

Згідно витягу із офіційного веб-сайту Державної податкової адміністрації щодо ТОВ "БТС "Арон", останнє зареєстровано як платник податку на додану вартість з 31.05.2007 року, свідоцтво платника ПДВ № 100043770, та зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, наявним у матеріалах справи, відповідно до якого ТОВ "БТС "Арон" має право здійснювати такі види діяльності: 51.90.0 інші види оптової торгівлі та 51.85.0 оптова торгівля офісною технікою та устаткуванням.

Зауваження до оформлення податкових накладних у акті перевірки відсутні, податкові накладні оформлені згідно вимог пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України Про ПДВ, підписані та скріплені печаткою ТОВ "БТС "Арон".

Податкові накладні включені позивачем до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за грудень 2010 року.

Формування податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ТОВ "БТС "Арон" позивач здійснював відповідно до вимог пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України Про ПДВ за першою подією - датою отримання податкових накладних від контрагента.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Факт передачі позивачу його контрагентом за договором поставки інвентатору ACS 800-104 в кількості 2 шт., випрямовувача ACS 800-704 в кількості 2 шт., шафи сервера ШС-1 в кількості 1 шт., шафи живлення ШП-1 в кількості 1 шт. позивач підтверджує видатковими накладними № 504-1 від 07.12.2010 року та № 522-1 від 16.12.2010 року, копії яких наявні в матеріалах справи. Даний товар відображено позивачем у бухгалтерському обліку згідно оборотно-сальдової відомісті по рахунку 281 за грудень 2010 року.

Із пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що 07.12.2010 року та 16.12.2010 року директор ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" ОСОБА_4 на підставі довіреності № 12 від 07.12.2010 року отримав товар за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 15. Перебування ОСОБА_4 у відрядженні підтверджується посвідченнями про відрядження № КУ-0000004 від 07.12.2010 року та № КУ-0000005 від 16.12.2010 року. Перевезення товару здійснювалося за рахунок постачальника із залученням перевізника, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 07.12.2010 року та від 16.12.2010 року. Копії посвідчень про відрядження та товарно-транспортних накладних наявні у матеріалах справи.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України Про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств встановлено, що господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Із пояснень представника позивача встановлено, що інвентатор ACS 800-104, випрямовувач ACS 800-704, шафа сервер ШС-1, шафа живлення ШП-1 придбавалися у ТОВ "БТС "Арон" з метою подальшого продажу та отримання доходу від такого продажу.

Інвентатор ACS 800-104, випрямовувач ACS 800-704, шафа сервер ШС-1, шафа живлення ШП-1, придбані у ТОВ "БТС "Арон", у подальшому реалізовані позивачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Трей-Україна". Копії податкових накладних № 07122 від 07.12.2010 року та № 16121 від 16.12.2010 року, видаткових накладних № 15-2 від 07.12.2010 року та № 17-2 від 16.12.2010 року, рахунки-фактури № 15-2 від 07.12.2010 року та № 17-2 від 16.12.2010 року наявні в матеріалах справи.

Як встановлено судом, позивач має право, зокрема, здійснювати вид діяльності за КВЕД 51.90.0 Інші види оптової торгівлі.

З огляду на викладене, позивачем правомірно включено податок на додану вартість в розмірі 157188 грн. до складу податкового кредиту у грудні 2010 року в зв'язку з придбанням товару (інвентатору ACS 800-104 в кількості 2 шт., випрямовувача ACS 800-704 в кількості 2 шт., шафи сервера ШС-1 в кількості 1 шт., шафи живлення ШП-1 в кількості 1 шт.) з метою здійснення господарської діяльності, за укладеним договором з ТОВ "БТС "Арон", на підставі виписаних останнім належно оформлених податкових накладних.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про нереальність господарських операцій із ТОВ "БТС "Арон", яку відповідач повязує з фактом здійснення ТОВ "БТС "Арон" господарських операцій з ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД", яке має ознаки фіктивності та не звітувалося перед податковими органами з квітня 2010 року, виходячи з наступного.

У п. 1.3 ст. 1 Закону України Про ПДВ платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно з п. 10.2 ст. 10 цього Закону платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" п. 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Таким чином, добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законами обов'язку щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за не виконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. У разі якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не встановлено та не доведено у ході судового розгляду справи, що ТОВ "БТС "Арон" придбавало у ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД" саме інвентатор ACS 800-104, випрямовувач ACS 800-704, шафу сервер ШС-1 та шафу живлення ШП-1, які у подальшому ТОВ "БТС "Арон" поставило позивачу. У акті перевірки зазначено, що ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД" було лише одним із постачальників ТОВ "БТС "Арон" та ТОВ "БТС "Арон" формує податковий кредит від ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД", що має ознаки фіктивності.

Разом з тим, вироками судів, які набрали законної сили, ознаки узгоджених кримінально-карних дій у діях працівників позивача, ТОВ "БТС "Арон" та ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД" не встановлені. Відсутні вироки суду про фіктивне підприємництво ТОВ "БТС "Арон" та ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД".

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобовязання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Оскільки відповідачем не доведено порушення позивачем п. 1.7 ст. 1, пп. 7.4.1., 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, суд приходить до висновку, що включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість здійснені у відповідності до вимог Закону України Про податок на додану вартість.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, тобто винесене без урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення є правовим актом індивідуальної дії, та згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 08.04.2011 року № /124б, натомість визнати його протиправним і скасувати.

Щодо позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої рішенням Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області, в сумі 2000 грн. суд зазначає наступне.

Позивач пов'язує виникнення майнової шкоди із понесення витрат на правову допомогу та наполягає на стягненні даних витрат саме як майнової шкоди згідно ЦК України.

Частиною 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх владних повноважень.

Згідно положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження понесення майнових збитків у розмірі 2000 грн.

Відтак, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючі наведене, позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволений частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Приймаючи до уваги, що суд задовольнив позовні вимоги немайного характеру, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 3 гривні 40 копійок.

Проте, судовий збір, сплачений позивачем згідно п.п. 3 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з заявленням майнових вимог стягненню не підлягає, оскільки у задоволенні майнових вимог позивачу відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 08 квітня 2011 року № /124б.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Промислова група ДФМ" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2011 року.

Суддя С.С. Сич