Справа № 822/1671/15
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1671/15
У Х В А Л А

01 вересня 2015 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретарі за участі: Наумець А.Г. представника позивача Симчака О.В. представника відповідача Ділайчук С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Прокурора Красилівського району Хмельницької області до Красилівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Красилівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Красилівської районної державної адміністрації №370/2011-р від 05.08.2011 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства» у частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному, за межами населених пунктів Заслучненської сільської ради Красилівського району, для ведення особистого селянського господарства:

ОСОБА_5 (кадастровий номер НОМЕР_1);

ОСОБА_6 (кадастровий номер НОМЕР_2);

ОСОБА_7 (кадастровий номер НОМЕР_3);

ОСОБА_8 (кадастровий номер НОМЕР_4);

ОСОБА_9 (кадастровий номер НОМЕР_5);

ОСОБА_10 (кадастровий номер НОМЕР_6);

ОСОБА_11 (кадастровий номер НОМЕР_7);

ОСОБА_12 (кадастровий номер НОМЕР_8);

ОСОБА_13 (кадастровий номер НОМЕР_9),

а також про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації №19/2012-р від 13.01.2012 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства» у частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, за межами населених пунктів Заслучненської сільської ради Красилівського району, ОСОБА_14 (кадастровий номер НОМЕР_10) для ведення особистого селянського господарства.

В судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України у зв'язку тим, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник прокуратури та представник відповідача заперечили щодо закриття провадження у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити з урахуванням наведеного нижче.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею

За змістом ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 6 частини 1 ст. 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2014 року по справі №21-544а14, яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Аналогічну позицію неодноразово висловлював Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Так, відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7, зі змінами, внесеними 19 березня 2010 року, земельні спори громадян з органами державної влади та органами місцевого самоврядування з питань надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства у випадках, передбачених законодавством, а також спори з майнових питань, пов'язаних із земельними відносинами, за участю громадян, що є членами фермерського господарства, їхніх спадкоємців тощо розглядаються за правилами цивільного судочинства. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі про надання чи продаж із земель державної або комунальної власності земельної ділянки для розширення господарства, підсудні господарським судам.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 1 березня 2013 року № 3, земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

За змістом п. п. 21, 27 цієї ж Постанови Пленуму, якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Враховуючи положення статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 червня 2015 року у справі №К/800/12642/15.

Предметом позовних вимог в справі 822/1671/15 є визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Красилівської районної державної адміністрації №370/2011-р від 05.08.2011 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства» у частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2 га кожному, за межами населених пунктів Заслучненської сільської ради Красилівського району, для ведення особистого селянського господарства: ОСОБА_5 (кадастровий номер НОМЕР_1); ОСОБА_6 (кадастровий номер НОМЕР_2); ОСОБА_7 (кадастровий номер НОМЕР_3); ОСОБА_8 (кадастровий номер НОМЕР_4); ОСОБА_9 (кадастровий номер НОМЕР_5); ОСОБА_10 (кадастровий номер НОМЕР_6); ОСОБА_11 (кадастровий номер НОМЕР_7); ОСОБА_12 (кадастровий номер НОМЕР_8); ОСОБА_13 (кадастровий номер НОМЕР_9), та розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації №19/2012-р від 13.01.2012 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства» у частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, за межами населених пунктів Заслучненської сільської ради Красилівського району, ОСОБА_14 (кадастровий номер НОМЕР_10) для ведення особистого селянського господарства.

У вказаних правовідносинах відповідач, як орган, уповноважений державою на здійснення повноважень щодо розпорядження землею, вільний у виборі суб'єкта надання права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом. Тому дані відносини не носять характеру здійснення владних управлінських функцій.

Отже, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції.

Не зважаючи на те, що стороною у справі є фактично суб'єкт владних повноважень, вищевказаний спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільно-правових відносин.

Суд враховує також, що перевірка правильності формування волі однієї з сторін ( в дано випадку Красилівської районної державної адміністрації) стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства

Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з послідуючою передачею землі у власність чи оренду, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 09.12.2014 року по справі № 21-308а14 та Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 3.06.2015 року по справі №К/800/1242/15.

Частиною 1 статті 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене провадженні у справі необхідно закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом Прокурора Красилівського району Хмельницької області до Красилівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування розпоряджень.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст ухвали складений 03.09.2015 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук