Справа № 2а-1670/5638/11
Суддя: К.Ю. Гарник
Дата ухвалення: 2011-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5638/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гарника К.Ю.,

при секретарі Чухліб Г.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 квітня 2011 року №, №.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: правочини, укладені між позивачем та ТОВ "Скай груп ЛТД", ТОВ "РА Афаліна ІНК" і ТОВ "ТД Альматея" в судовому порядку недійсними не визнавались, отже податковим органом помилково зроблено висновок про недійсність вказаних правочинів. Зазначав, що оскільки факт здійснення між позивачем та контрагентами фінансово-господарських операцій підтверджується належно оформленими первинними бухгалтерськими документами, господарські операції з цими субєктами господарювання відповідають вимогам закону.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити. У письмових запереченнях на підтвердження правомірності податкових повідомлень-рішень зазначали, що перевіркою встановлено, заниження ФОП ОСОБА_4 суми валового доходу за ІІ-ІV квартали 2010 року на суму 678999,76 грн. (без ПДВ) у зв'язку з невключенням до декларації про доходи за 2010 рік суми коштів, отриманих на розрахунковий рахунок за взаєморозрахунком в погашення дебіторської заборгованості станом на 01 квітня 2010 року. Перевіркою також встановлено непідтвердження поставки товарів ТОВ "Скай-групп ЛТД" ФОП ОСОБА_4, що спричинило непідтвердження поставки товарів від ФОП ОСОБА_4 покупцю ФОП ОСОБА_5, що свідчить про те, що правочини між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 здійснені без мети настання реальних наслідків. Крім того, перевіркою встановлено завищення суми податкового кредиту декларацій квітня 2010 року на суму ПДВ 36800,00 грн. та травня 2010 року на суму ПДВ 22800,00 грн. в результаті безпідставно наданих послуг з автоперевезень ТОВ РА "Афоліна ІНК" та ТОВ ТД "Альматея", відповідно, в результаті наданих ними послуг автотранспорту без підтвердження документами на отримання вищезазначених послуг з автоперевезень, а саме: товарно-транспортних документів, які відображають шлях прямування вантажу від пункту відправлення, пункту його призначення, належним чином оформлених актів приймання-передачі товару пру проведенні фінансово-господарських операцій з постачальниками, продукцію яких ймовірно могли транспортувати ТОВ РА "Афоліна ІНК" та ТОВ "Альматея", копій ліцензій на право надання послуг з вантажних перевезень даними підприємствами-перевізниками.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 03 вересня 2009 року зареєстрований як фізична особа-підприємець Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області, ідентифікаційний код /том І, а.с. 13/, перебуває на обліку в Миргородській об'єднаній державній податковій інспекції та зареєстрований як платник податку на додану вартість, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 100244349 /том І, а.с. 14/.

У період з 09 березня 2011 року по 28 березня 2011 року проведено документальну планову виїзну перевірку суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_6 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 31.12.2010.

За результатами перевірки складено акт від 04 квітня 2011 року №384/19/17-209/ /том І, а.с. 15-35/, в якому встановлено, зокрема, порушення позивачем:

- частин 1, 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215, статті 216 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених СГД ОСОБА_4 при придбанні у постачальників та подальшої реалізації (продажу) товарів (послуг).

- перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування СГД ОСОБА_4 при придбанні та продажу товарів (послуг) за період 01.04.2010 по 31.12.2010, які підпадають під визначення статті 3 Закону України Закону України "Про податок на додану вартість"

- статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", що призвело до заниження оподаткованого доходу декларації про доходи за ІІ-ІV квартали 2010 року в сумі 306295,00 грн. та донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за ІІ-ІV квартали 2010 року в сумі 45944,00 грн.

- статті 3, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 83287,00 грн., у тому числі: за квітень 2010 року в сумі 36800,00 грн., за травень 2010 року в сумі 22800,00 грн., за серпень 2010 року в сумі 23687,00 грн.

На підставі акту перевірки Миргородською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 13 квітня 2011 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності у розмірі 45944,00 грн. /том І, а.с. 36/, №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 104108,75 грн., в тому числі за основним платежем 83287,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 20821,75 грн. /том І, а.с. 37/.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку /том І, а.с. 38-45/, однак за результатами розгляду його скарги контролюючим органом рішення залишені без змін, а скарга без задоволення /том І, а.с. 48-52/.

Позивач не погоджуючись з вказаними рішеннями оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку правомірності спірним податковим повідомленням-рішенням від 13 квітня 2011 року №, №, суд приходить до наступних висновків.

Законом України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 № 168/97-ВР (надалі Закон України Про ПДВ) визначено коло платників податку на додану вартість, обєкти, база, ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Відповідно до пп. 3.1.1. п. 3.1. ст.3 Закону України Про ПДВ об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України

Згідно пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України Про ПДВ датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України Про ПДВ визначено, що податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України Про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пп. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 Закону підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Відповідно до пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6.).

При цьому пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України Про ПДВ передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладені положення Закону, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

Згідно наявної у матеріалах справи копії податкової накладної від 06.09.2010 №758 ФОП ОСОБА_4 придбав у ТОВ "Скай груп ЛТД" 63,1 тон соняшнику за ціною 3083,33 грн. за 1 тону на загальну суму 233470,00 грн., в тому числі ПДВ 38911,67 грн. /том І, а.с. 221/.

Письмовий договір на купівлю соняшника не укладався. На вимогу суду, в звязку з чим розгляд по справі відкладався, документація на підтвердження фактичного переміщення товару по взаємовідносинам між позивачем та його контрагентом ТОВ "Скай груп ЛТД", представником позивача суду не надана.

На підтвердження наявності у позивача складського приміщення суду надано додаткові угоди від 17 вересня 2009 року №4 та №5 до договору складського зберігання сільськогосподарської продукції №7/524 від 17 вересня 2009 року /том І, а.с. 107-108/.

Разом з тим, документів щодо руху вищевказаного товару, отриманого від ТОВ "Скай груп ЛТД", оприбуткування його на складі позивача, зокрема, книги складського обліку або ж роздруківок з ком'ютеризованої програми обліку товарів на складі, якими б підтверджувалося надходження зазначеного товару на склад, суду також не надано.

Таким чином, суд погоджується з висновком податкового органу, що угоди поставки між ТОВ "Скай груп ЛТД" та СГД ОСОБА_4 є нікчемними та не створюють інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, в даному випадку відсутні як база, так і об'єкт оподаткування податком на додану вартість.

Отже відповідачем правомірно анульовано суму податкового кредиту декларації з ПДВ за серпень 2010 року по операції з ТОВ "Скай груп ЛТД" - 233470,00 грн., в тому числі ПДВ 38911,67 грн.

Також у перевіряємий період ФОП ОСОБА_4 придбавав у ТОВ "РА Афоліна ІНК" послуги перевезення. Письмовий договір на надання послуг по перевезенню не укладався. За наслідками здійснення господарської операції ТОВ "РА Афоліна ІНК" виписано позивачу податкову накладну від 30.04.2010 №181 на суму 220800,00 грн., в тому числі ПДВ 36800,00 грн. /том І, а.с. 100/.

З метою підтвердження факту реальності надання послуг перевезення позивач надав суду акт виконаних робіт від 30.04.2010 /том І, а.с. 99/. Оплату наданих послуг перевезення, на загальну суму 220800,00 грн. в тому числі ПДВ 36800,00 грн., позивач підтвердив надавши суду квитанції до прибуткових касових ордерів ТОВ "РА Афоліна ІНК" /том І, а.с. 101-106/.

Таким чином, позивач формально надав суду первинні бухгалтерські документи які, надають останньому право на віднесення суми в розмірі 36800,00 грн. до свого податкового кредиту та суми у розмірі 184000,00 грн. до складу валових витрат.

Крім того, у перевіряємий період ФОБ ОСОБА_4 отримував послуги автотранспорту від ТОВ ТД "Альматея". Письмовий договір на надання автотранспортних послуг по не укладався. ТОВ ТД "Альматея" виписано позивачу податкову накладну від 31.05.2010 №316 на загальну суму 136800,00 грн., в тому числі ПДВ 22800,00 грн. /том І, а.с. 166/.

На підтвердження реальності отримання послуг автотранспорту ФОП ОСОБА_4 надано суду акт виконаних робіт від 31.05.2010 /том І, а.с. 188/ та рахунок від 31.05.2010 №315 на загальну суму 136800,00 грн., в тому числі ПДВ 22800,00 грн. /том І, а.с. 189/. Оплату наданих послуг перевезення, на загальну суму 136800,00 грн. в тому числі ПДВ 22800,00 грн., позивач підтвердив надавши суду квитанції до прибуткових касових ордерів ТОВ ТД "Альматея" /том І, а.с. 190-193/.

Отже, позивач формально надав суду первинні бухгалтерські документи які, надають останньому право на віднесення суми в розмірі 22800,00 грн. до свого податкового кредиту та суми у розмірі 114000,00 грн. до складу валових витрат.

Разом з тим, суд звертає увагу, що надані позивачем акти виконаних робіт від 30.04.2010 /том І, а.с. 99/ та від 31.05.2010 /том І, а.с. 188/ не містять жодної інформації про те, який товар перевозився, маршрут по якому здійснювались перевезення, кількість перевезених вантажів, транспортні засоби, якими перевезено вантаж тощо.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.4-11.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Суд зауважує, що під час розгляду справи позивач не надав суду деталізації послуг перевезення та доказів на підтвердження їх фактичного виконання (надання), а саме: товарно-транспортних накладних чи інші відповідних документів перевізника.

При цьому слід зауважити, що відповідні документи на підтвердження реальності здійсненої господарської операції вимагалися у позивача, у зв'язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. Так, суд вимагав надати договори на придбання та реалізації товару, товарно-транспортні накладні, шляхові листи, належним чином оформлені акти виконаних робіт. Проте, зазначених документів чи їх копій позивач не надав та не навів жодних аргументів їх відсутності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо безпідставності посилань позивача на наявність належним чином оформлених податкових накладних як на доказ правомірності формування податкового кредиту, оскільки наявність податкової накладної є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною.

Тобто, під час розгляду справи позивачем не доведено наявності розумних економічних (ділових) цілей (комерційного інтересу) щодо фактичного виконання (надання) послуг перевезень та наявності звязку понесених витрат з господарською діяльністю позивача.

Враховуючи відсутність документів, які б могли достовірно свідчити про фактичне отримання позивачем вищевказаних товарів: товарнотранспортні накладні, які б засвідчували фактичну передачу товару та фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей, місця поставки або інші документи щодо реальності та товарності проведених операцій, з яких би можливо було встановити місця відвантаження товару, осіб, які здійснювали приймання та відвантаження цього товару, суд дійшов висновку про непідтвердження реальності проведення господарських операцій, тобто, про відсутність операцій, які можуть бути обєктом оподаткування ПДВ.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку про нікчемність (недійсність) укладених господарських зобовязань між позивачем та ТОВ «Будівельне подвір`я», оскільки вважає, що вони укладені без наміру викликати юридичні наслідки та з метою безпідставно одержати кошти з державного бюджету шляхом відшкодування ПДВ.

Посилання ФОП ОСОБА_4 на те, що позивач виконав усі передбачені законом умови формування податкового кредиту і має всі документальні підтвердження його розміру, не може бути взяте до уваги у вирішуваному спорі в разі встановлення фіктивності договору та створення умов для безпідставного відшкодування з бюджету ПДВ.

Перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки за перевіряємий період 2010 рік (ІІ-ІV кв.) встановлено заниження валового доходу за період 2010 рік (ІІ-ІV кв.) на суму - 602874,76 грн.

Так, позивач у декларації про доходи за 2010 рік (ІІ-ІV квартали), поданої до Миргородської ОДПІ за №1024 від 19.01.2011валовий дохід задекларував в сумі 4303733 грн.

Судом встановлено, що в порушення статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" СГД ОСОБА_4 занижено суму валового доходу за ІІ-ІV квартали 2010 року на суму - 678999,76 грн. (без ПДВ) по причині не включенні до декларації про доходи за 2010 рік суми коштів, отриманих на розрахунковий рахунок та взаєморозрахунком в погашення дебіторської заборгованості станом на 01.04.2010, а саме від ТОВ "Дніпро" 44976,37 грн., ТОВ СП "Нубілон" 286233,33 грн., ТОВ "Паллада ТБ" 124133,33 грн., ТОВ "Лотуре Агро" 7097,92 грн., ТОВ "Набат" 36106,73 грн., ТОВ "Арніка" 84793,33 грн., ТОВ "Аттіс Агро" 95658,75 грн.

Позивач не погодився із висновком податкового органу щодо заниження валового доходу на суму 678999,76 грн., проте ані ФОП ОСОБА_4 у позовній заяві, ані його представник у судових засіданнях не змогли надати обґрунтованих пояснень в чому полягає така незгода,зазначаючи лише про необхідність проведення ревізії всіх бухгалтерських та податкових документів з початку діяльності позивача.

Натомість Миргородською ОДПІ надано детальний розрахунок щодо погашення дебіторської заборгованості, яка не була відображена в податковому обліку позивача /том ІІ, а.с. 156-157/.

Крім того, в ході перевірки встановлено непідтвердження поставки товарів ТОВ "Скай груп ЛТД" ФОП ОСОБА_4В, що спричинило і непідтвердження поставки товарів від ФОП ОСОБА_4В покупцю СГД-ФО ОСОБА_5, що свідчить про те, що правочини між СГД-ФО ОСОБА_4В та покупцем СГД-ФО ОСОБА_5 здійснені без мети настання реальних наслідків.

Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів у підприємства - постачальника (ТОВ "Скай-груп ЛТД") та по операціях з продажу цих товарів підприємству - покупцю (СГД-ФО ОСОБА_5М) за серпень 2010 року.

Враховуючи вищезазначене та відсутність об'єкта оподаткування перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4В, в результаті вчинення нікчемного правочину, на порушення статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" завищено валовий дохід за ІІ-ІV квартали 2010 року на суму 76125,00 грн. (без ПДВ), а саме на суму реалізації ТМЦ в вересні 2010 року СГД-ФО ОСОБА_5М відповідно до податкової накладної №106 від 28.09.2010 року. загальну суму - 91350,00 грн., в т.ч. ПДВ -15225,00 грн. (зерно соняшнику 63,0 т по ціні 1208,33 грн. (без ПДВ).

Таким чином, валовий дохід ФОП ОСОБА_4 за перевіряємий період ІІ-ІV кварталу 2010 року склав - 4906607,76 грн. (4303733,00 + 678999,76 - 76125,00).

Крім того, в ході перевірки встановлено, що позивачем на порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" занижено валові витрати на загальну суму - 296580,0 грн., а саме занижено валові витрати за ІІ-ІV квартали 2010 року - на суму 585705,00 грн. по причині невіднесення до складу валових витрат витрат на придбання с/г продукції, що реалізована покупцям в І кварталі 2010 року та оплачена в II кварталі 2010 року.

Також позивачем завищено валові витрати за ІІ-ІV квартали 2010 року - на суму 76125,00 грн. по причині віднесення до валових витрат, витрат на придбання зерна соняшнику від ТОВ "Скай-груп ЛТД" у вересні 2010 року відповідно до податкової накладної №106 від 28.09.2010 року на загальну суму - 91350,00 грн. До валових витрат платником віднесене зерно соняшнику 63,0 т по ціні 1208,33 грн. ( ціна реалізації без ПДВ); завищено валові витрати за ІІ-ІV квартали 2010 року - на суму 213000,00 грн. причині безпідставного віднесення до складу валових витрат, витрат по транспортних послугах від ТОВ "РА Афаліна ІНК" на суму (частково) - 99000,000 грн. (без ПДВ) та ТОВ "ТД Альматея" на загальну суму - 114000,00 грн. по причині встановленого перевіркою нікчемного правочину по транспортних послугах.

Згідно з частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладене учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Положення цієї статті ГК України застосовується з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, порушує публічний порядок, а тому згідно з частини 1 статті 203, частини 2 статті 215, частини 2 статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття господарська операція (бухгалтерський чи економічний ефект).

Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011, № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" звернуто увагу судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст. 4 цього ж Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути обєктом оподаткування.

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". Положення статті 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

Згідно з підпункту 5.3.9. пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Таким чином, на порушення статті 13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян", в результаті заниження валового доходу та заниження валових витрат в декларації про доходи за ІІ-ІV квартали 2010 року судом встановлено заниження оподаткованого доходу в сумі - 306295,00 грн. та донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за ІІ-ІV квартали 2010 року в сумі - 45944,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, з огляду на встановлені перевіркою порушення позивачем, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, їх відповідність приписам пункту 54.3.2. та пункту 123.1. Податкового кодексу України, який набрав чинності на час ухвалення оскаржуваних рішень, у звязку з чим підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваних рішень - не має.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2011 року.

Суддя К.Ю. Гарник