Справа № 2а-1670/4807/11
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4807/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

при секретарі Міщенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1А.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (далі відповідач, КОДПІ у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/635 від 20.05.2011, яким визначено суму податкового зобовязання по податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 11 275,00 грн, у тому числі основний платіж 9 020,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 2 255,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за грудень 2010 року ним віднесено до податкового кредиту суму ПДВ, фактично сплачену Приватному підприємству «Градко»(далі ПП «Градко») в ціні придбаних товарів, у відповідності до вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». На час здійснення господарських операцій з ПП «Градко»підприємство було зареєстроване в установленому порядку, в тому числі як платник податку на додану вартість.

У ході судового розгляду справи представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив суд їх задовольнити. У судове засідання 05.08.2011 не зявився, надавши клопотання про розгляд справи його відсутності (вх. №26749/11 від 03.08.2011).

Представник відповідача у ході судового розгляду справи заперечував проти позовних вимог, просив суд у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У судове засідання 05.08.2011 не зявився, про причини неприбуття суду не повідомив, про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За викладених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за даної явки та на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, наданих суду у ході судового розгляду справи, та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №351816, наявної у матеріалах справи, 17.04.2006 ФОП ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області в якості субєкта господарювання (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Згідно із копією свідоцтва №77263932 серії НБ №018501, наявної у матеріалах справи, ФОП ОСОБА_1 є платником податку на додану вартість з 09.09.2006.

Відповідно до копії довідки КОДПІ у Полтавській області від 08.06.2011 №5212/5/17-115 основними видами господарської діяльності позивача є виробництво будівельних металевих конструкцій, роздрібна торгівля автомобільними деталями, загальні механічні операції, технічне обслуговування та ремонт автомобілів.

У період з 28.04.2011 по 06.05.2011 КОДПІ у Полтавській області проведено невиїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правовідносини з ПП «Градко»за період з 01.12.2010 по 31.12.2010.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 9 020,00 грн у грудні 2010 року.

За результатами перевірки складено акт №2905/17-311/НОМЕР_1 від 12.05.2011 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог підпунктів 7.4.1., 7.4.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

20.05.2011 на підставі акту перевірки КОДПІ у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №/635, яким визначено суму податкового зобовязання по ПДВ у розмірі 11 275,00 грн, у тому числі основний платіж 9 020,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 2 255,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погодився із винесеним КОДПІ у Полтавській області податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від №/635 від 20 травня 2011 року, суд встановив наступне.

Згідно акту перевірки підставою для нарахування позивачу податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 9 020,00 грн стали господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Градко».

Судом встановлено що 01.09.2010 між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Градко»укладено договір постачання товару №15, за умовами якого останній зобовязався поставити і передати у власність ФОП ОСОБА_1 запчастини до авто- та сільськогосподарської техніки. Асортимент, кількість та ціна товару визначалась у накладних, виписуються постачальником на відпуск товару. Договір набрав чинності з моменту підписання його сторонами та діяв до 31.12.2010.

Купівля-продаж матеріальних цінностей, а саме, лист г/к 4 (1,5*6,0) 09Г2С, лист г/к 5 (1,5*6,0) 09Г2С, відбувалася згідно зазначеного договору, податкової накладної №760 від 08.12.2010 на суму 54 120,43 грн, у тому числі сума ПДВ у розмірі 9 020,07 грн, видаткової накладної №760 від 08.12.2010 та рахунку-фактури №760 від 08.12.2010 на цю ж суму.

Вартість отриманого товару разом з ПДВ позивачем сплачено контрагенту шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ПП «Градко», що підтверджується наявними у матеріалах справи дублікатами платіжних доручень №150 від 08.12.2010, №151 від 08.12.2010.

Транспортування товарно-матеріальних цінностей здійснювалось вантажним автомобілем НОМЕР_2, який позивач орендував у ОСОБА_2, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договору оренди легкового автомобіля у приватної особи від 01.06.2010 та довіреності від 10.12.2010.

Товарність господарських операцій підтверджується наявними у матеріалах справи копіями товарно-траспортних накладних №№ 14, 15 від 08.12.2010, №№12, 13 від 29.12.2010.

Позивач включив суму податкового кредиту до декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду.

Відповідно до підпункту 7.4.1. пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно підпункту 7.2.6. пункту 7.2. статті 7 Закону підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Відповідно до підпункту 7.4.5. пункту 7.4. статті 7 Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6.).

При цьому підпункту 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладені положення Закону, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

Аналогічні вимоги містяться і в пункті 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №165, який визначає, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Згідно із пунктом 5 Порядку податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

Відповідно до підпункту 7.7.1. Закону України «Про податок на додану вартість», сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 зазначеного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

На підтвердження сформованого податкового кредиту у розмірі 9 020,00 грн за грудень 2010 року ФОП ОСОБА_1 надав копії договору, податкових та видаткових накладних, рахунку-фактури, товарно-транспортих накладних.

У ході судового розгляду позивач пояснив, що контрагента ПП «Градко»він знайшов за оголошенням у газеті, при зустрічі з директором підприємства ОСОБА_3, який повідомив, що у нього в наявності постійно є метал російського виробництва. Уклали угоду на поставку товару.

Згідно пояснень позивача, придбані у ПП «Градко»листи г/к 4 (1,5*6,0) 09Г2С та г/к 5 (1,5*6,0) 09Г2С він використовував для виготовлення платформи 10,5 м.куб. із заднім бортом комбінована, надрамників, виготовлення балансирів, плеча балансира перекидного механізму, платформи 16 м. куб., на підтвердження чого надав суду копії планової калькуляції, оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 за грудень 2010 року березень 2011 року та актів списання по рахунку 801 «Витрати сировини та матеріалів»за грудень 2010 року березень 2011 року.

Виготовлені металеві конструкції позивач реалізовував ПП «ПТФ «Добробут», ПСП «Колос», ПП «Автоспецснаб», ТОВ «КрАЗ-Сервіс Корпорейшн», ПП АПФ «Банга», ТОВ «ОСОБА_4 Комплект», СПД-ФО ОСОБА_5, АО ЗТ «Спецавтоцентр», ПП ОСОБА_6, ТОВ «Трубіжводоексплуатація», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями податкових накладних.

Крім того судом встановлено, що 01.01.2009 між ФОП ОСОБА_1 та СПД-ФО ОСОБА_7 укладено договір оперативної оренди нежитлових приміщень, за яким позивач орендує нежитлове приміщення загальною площею 1235,8 м.кв., що розташоване за адресою: проїзд Галузевий, 74, м. Кременчук, Полтавська область, яке позивач використовує у господарській діяльності.

На підтвердження факту здійснення господарської діяльності за видами визначеними КВЕД позивач надав перелік устаткування, що перебуває у його власності, а саме, ножиці спеціальні кривошипні листові з наклад. ножем К 10.1.21.01, ножиці спеціальні кривошипні з накладним ножем Н-478, пуття підкранові ККт 25м, кран ККТ-5, таль електрична канатна ТЭ, кран-балка опорна ТЕ 320-51132, таль електрична канатна ТЭ, листогиб И-1330, кран-балка опорна ТІ 0-532 3,2т, електротельфер, кран-балка опорна Т10-532 3,2т, електротельфер, зварні джерела ВДУ-506, напівавтомат ПДГО-510.

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги те, що ПП «Градко»під час здійснення господарських операцій було зареєстроване в установленому порядку та мало право видавати податкові накладні, суд вважає, що висновок КОДПІ у Полтавській області про заниження ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість у грудні 2010 року на суму 9 020,00 грн є неправомірним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області №/635 від 20 травня 2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 39600) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 (три) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 10 серпня 2011 року.

Суддя К.І. Клочко