Справа № 2а-17735/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю «Астіка-Буд»

до

Державної податкової адміністрації України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що є врегульованими ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Рішення про результати розгляду скарги, прийняте податковим органом в процедурі адміністративного оскарження рішення ДПІ, є таким, що не створює юридичних наслідків. Вказане рішення прийняте за результатами вирішення податкового спору в доюрисдикційній процедурі та не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності. Офіційним письмовим документом, який породжує для платника податків права та обов’язки є первинне рішення Державної податкової інспекції (податкове повідомлення-рішення, податкова вимога).

Виходячи з наведеного в сукупності, рішення про результати розгляду скарги, яке містить висновки податкового органу щодо законності первинного рішення ДПІ, яким на платника податків покладені певні зобов’язання, не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, не є актом державного чи іншого органу в розумінні КАС України, оскільки таке рішення не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для платника податків, оскільки не містить обов’язкового припису для нього, а відтак не є правовим актом індивідуальної дії та не може бути оскаржений до адміністративного суду.

Саме в цьому контексті слід розглядати положення п. 56.10. ПК України, на які посилається позивач, тобто в контексті процесуальних правил та приписів, визначених КАС України - закону з питань адміністративного судочинства, відповідно до якого здійснюється адміністративне судочинство, провадження в адміністративних справах (ст. 5 КАС України).

Рішення про результати розгляду скарги, як зазначено вище, прийняте за результатами вирішення податкового спору в доюрисдикційній процедурі та не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності, при цьому не створюючи жодних правових наслідків та зобов’язань зі сплати податків і обов’язкових зборів.

У взаємозв’язку з вищенаведеним, суд також зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Відтак, суд позбавлений права розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію взагалі.

Оскільки в даному випадку позивачем по суті оскаржується рішення ДПС про результати розгляду скарги, суд приходить до висновку, що в даному випадку справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства у зв’язку з відсутністю правовідносин, на які поширюється юрисдикція судів України.

Керуючись ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Астіка-Буд»у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз’яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в строки і порядку передбачені статтями 185 –187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін