Справа № 806/2671/15
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Житомир справа № 806/2671/15

категорія 2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С., суддів Сичової О.П., Семенюка М.М.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

1) зобов'язати Державну фіскальну службу України (далі - ДФС) вилучити інформацію про неї, яка була надана під час отримання ІІН та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори;

2) зобов'язати ДФС зберегти за нею форму обліку платників податків: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації (згідно дії статей 28, 294, 296 ЦК України);

3) зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - Володарсько-Волинська ОДПІ) вилучити інформацію про неї, яка була надана під час видачі ІІН та у подальшому вести її облік, як платника податків, за раніше встановленими формами обліку: без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту, а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

4) зобов'язати Володарсько-Волинську ОДПІ знищити інформацію про неї у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів;

5) зобов'язати Володарсько-Волинську ОДПІ проставити у її паспорті (на сторінках 7, 8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що вона є віруючою та прихожанкою Української Православної Церкви, сповідує православну релігію, у зв'язку з чим письмово звернулась до відповідачів із заявами, у яких просила здійснювати в подальшому її облік як платника податків та інших обов'язків платежів за прізвищем, іменем та по батькові, проставити у її паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, не вносити без її згоди інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Проте, відповідачі фактично відмовили у вчиненні таких дій, посилаючись на норми Податкового кодексу України про облік платників податків, а саме необхідність ведення обліку за серією та номером паспорту або за номером облікової реєстраційної картки фізичної особи. На думку позивача, відповідачами порушено норми чинного законодавства, оскільки листи ДФС та Володарсько-Волинської ОДПІ не містять відповіді по суті вимог, викладених в заявах до них, а ведення її обліку як платника податків на підставі норм Податкового кодексу України зберігає цифровий кодифікатор, тобто індивідуальний номер людини, що суперечить її релігійним поглядам. Так як будь - який цифровий або літерно - цифровий індикатор замінює ім'я, в тому числі і в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, шифрує, кодує особисті дані як прізвище, ім'я та по батькові, дата народження та місце реєстрації, які є унікальними, конкретними даними про них. З огляду на що, позивач вважає, що вона має право обліковуватися як платник податків без цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорту.

Представник позивача в судове засідання не прибув, згідно заяви просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідачів подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та надав письмові заперечення.

Судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ДФС та Володарсько-Волинської ОДПІ із заявами від 18.03.2015.

В указаних заявах зазначила, що, зважаючи на свої релігійні переконання (є віруючою., прихожанкою Української Православної Церкви), відмовляється від цифрового ідентифікатора та користування ним. Посилаючись на норми статей 22, 24, 34, 64 Конституції України, статті 11 Закону України "Про інформацію", статей 6, 7, 8, 15 Закону України "Про захист персональних даних", статей 28, 294, 296 ЦК України, просила не вносити про неї інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зберегти за нею форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження), а також проставити у її паспорті відмітку (на сторінках 7, 8 або 9) про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового ідентифікатора -ІІН; серія та № паспорта та ін.

02.04.2015 ДФС на ім'я позивача надано відповідь за № 3080/К/99-99-11-02-02-14, в якій повідомлено, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення за ф. 1П, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України. Також зазначено, що контролюючі органи, відповідно до статей 63 та 70 Податкового кодексу України, не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків у іншому порядку, за іншими формами, способами або видами.

Володарсько-Волинською ОДПІ, за результатами розгляду заяви позивача, надано останньому відповідь листом від 21.04.2015 за № 22/7/11-003, у якому контролюючий орган повідомив позивача, що для громадян України, які за релігійними чи іншими переконаннями відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, Податковим кодексом України, запроваджено облік фізичних особі - платників податків за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта. Для реалізації такого права фізична особа - платник податків, яка відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П. Оскільки таке повідомлення за формою № 1П подано не було, то для відмови від прийнятого реєстраційного номера облікової картки платника податків позивачу необхідно заповнити Повідомлення за формою № 1П .

Вважаючи протиправною позицію відповідачів, викладену у листах, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 63.1 ст. 63 ПК України).

Згідно з пунктом 63.6 статті 63 ПК України, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В силу приписів пункту 70.5 статті 70 ПК України фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт. Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування. Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України, з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) розроблено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 N 779 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2013 за N 2211/24743.

За змістом пункту 4 розділу І Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 N 779 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 р. за N 2211/24743 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення), цим Положенням визначаються порядок та процедура: обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта; внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення визначено, що порядок проведення реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі включає зокрема: внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

У відповідності до п. 2 р. VIII Положення облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Згідно з пунктами 3, 4, 6, 8 розділу VIII Положення, фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своїм місцем проживання або за власним бажанням - до контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування. Для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних. Після приймання Повідомлення контролюючим органом здійснюється перевірка щодо наявності реєстрації фізичної особи у Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків або в окремому реєстрі за серією та номером паспорта. Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта.

Відповідно до пункту 9 розділу VIII Положення, у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, то після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта громадянина України), а у разі наявності у паспорті громадянина України відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що для здійснення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання в установленому законом порядку відмовились від використання ідентифікаційного номера - використовується прізвище, ім'я, по батькові, а також серія та номер паспорта. Облік таких осіб ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України. При цьому суд ураховує, що Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків чітко встановлено форму повідомлення, яке має подати фізична особа відповідному контролюючому органу у разі якщо вона через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Так, повідомлення подається за формою № 1П, яка є додатком № 8 до зазначеного Положення.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 зареєстрована у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

У позовній заяві позивач зазначила, що вона є віруючою та прихожанкою Української Православної Церкви.

Частиною 1 статті 35 Конституції України проголошено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

За змістом статті 9 "Свобода думки, совісті і релігії" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 4 статті 35 Конституції України, ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

У статті 19 Основного Закону України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами пунктів 63.1, 63.2 та 63.3 статті 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Отже, положення Податкового кодексу України є обов'язковими до застосування суб'єктами владних повноважень, а саме відповідачами, та спрямовані на забезпечення встановленого Конституцією та Законами України публічного порядку.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Податковим кодексом України не передбачено можливості виключення або невнесення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у випадку якщо через свої релігійні переконання такі особи відмовляються від прийняття реєстраційного номера, а навпаки передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта, а не тільки за прізвищем, ім'ям та по батькові, датою народження та місцем реєстрації.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 березня та 28 квітня 2015 р. по справах № К/800/14246/13 та № К/800/2629/13 відповідно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на даний час чинне законодавство України не надає повноважень відповідачам на здійснення обліку фізичних осіб - платників податків лише за прізвищем, ім'ям та по батькові, датою народження та місцем реєстрації, як того вимагає позивач.

Подаючи до Володарсько-Волинської ОДПІ повідомлення форми № 1П позивач не заповнила реквізити свого паспорта, що унеможливлює внесення її до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та закриття раніше наданого їй реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Суд критично оцінює твердження позивача щодо її незгоди із дією статей 63, 70 Податкового кодексу України, оскільки суб'єктивне судження особи, що певні дії держави чи суспільства суперечать її релігійним переконанням, не може свідчити про неправомірність цих дій та необхідності захисту таких переконань.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 03.12.2009 № 40010/04 у справі "Тамара Скугар та інші проти Росії", яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером, зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Європейського суду з прав людини дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Також Європейський суд з прав людини відмічав, що обов'язок по сплаті податків є загальним, який не має специфічних усвідомлених наслідків в собі. Влада щодо оподаткування прямо визнається системою Конвенції, і приписується державі у статті 1, Першого протоколу (C. v. the United Kingdom, 10358/83, Commission decision of 15.12.1983).

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що дія Податкового кодексу України звужує її права, на думку суду, є помилковими, так як з часу набрання чинності Податковим кодексом України (з 01.01.2011), законодавцем запроваджено інший механізм обліку фізичних осіб-платників податків та зборів.

Встановлення нового порядку та механізму обліку фізичних осіб - платників податків і зборів не можна вважати звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод в контексті положень частини 3 статті 22 Конституції України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ДФС вилучити інформацію про неї, яка була надана під час отримання ІІН та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори, та зберегти за нею форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації (ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України), а також про зобов'язання Володарсько - Волинську ОДПІ вилучити інформацію про неї, яка була надана під час видачі ІІН та у подальшому вести її облік як платника податків за раніше встановленими формами обліку - без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту, а саме за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації, знищити інформацію про неї у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, проставити у її паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь - які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 122, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.С. Токарева

Судді О.П.Сичова

М.М.Семенюк