Справа № 2а-1870/9106/11
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2012 р. Справа № 2a-1870/9106/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_3М.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції (надалі по тексту відповідач, ОСОБА_4 МДПІ), в якому просить суд:

- визнати нечинним та скасувати податкове повідомленнярішення № від 30.11.2011 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_4 МДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 за період з 01.07.2008р. по 31.12.2010р. (в даний період підприємець здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування). За результатами перевірки було складено ОСОБА_1 №1052/1702/НОМЕР_1 від 03.08.2011р. За наслідками перевірки відповідачем було складено податкове повідомлення-рішення від 12.08.2011р. №, яким було визначено суму грошового зобовязання по прибутковому податку на доходи фізичних осі було за основним платежем 41501,7 грн.. За наслідками адміністративного оскарження, зазначене податкове повідомлення-рішення ДПА в Сумській області було скасовано на суму 3089,56 грн., відповідно, ОСОБА_4 МДПІ було складено нове податкове повідомлення-рішення № від 30 листопада 2011 року, яким Позивачу, з урахуванням висновків ДПА в Сумській області було визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 38412 грн. 14 коп.

Підставою для визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб стало перевищення граничного обсягу виручки (500 000 грн.) від реалізації продукції (товарів, послуг) на суму 368 994 грн. 08 коп. При цьому, загальна сума виручки у 2010 році, як зазначається в ОСОБА_1 перевірки становить 868 904 грн. 08 коп. з яких:

- за надання послуг вантажних перевезень підприємцем було отримано від ПРАТ «СБК» готівкою 268410 грн.;

- отримання товару (цегла керамічна) у якості оплати за надані послуги по перевезенню вантажів на суму 300 247 грн. 04 коп.

- кошти в сумі 300 247 грн. 04 коп., які були отримані позивачем від реалізації зазначеної керамічної цегли (отриманої від ПРАТ «СБК»).

Тобто, загальна сума складається 868 904,08 грн. (268 410,00 грн. + 300247,04 грн. + 300247,04 грн.).

При цьому, позивач зазначає, що не погоджується з позицією ОСОБА_4 МДПІ щодо загальної суми отриманої виручки у 2010р. в сумі 868 904,08 грн. Позивач вважає, що його виручка складає 568657,04 грн. (268 410,00 грн. + 300247,04 грн.), відповідно сума перевищення ліміту складає 68657.04 грн. На думку позивача, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається ф а к т и ч н о отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий р а х у н о к або в касу за здійснення операції з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Відповідно, позивач вважає, що при підрахунку обсягу виручки за 2010 рік ОСОБА_4 МДПІ мала врахувати лише надходження готівкових коштів на рахунок, а саме: 268410 грн. отриманих готівкою за надання послуг з перевезення та 300247,04 грн. отриманих від реалізації цегли, яку раніше було отримано від ПРАТ «СБК» у якості оплати заборгованості за надані послуги. При цьому, вартість отриманої цегли, як вважає позивач, не можна вважати виручкою. Відповідно, сума 300247,04 грн., яка була отримана позивачем у розрахунок за надані послуги від ПРАТ «СБК» у вигляді цегли, не може вважатися виручкою.

Крім цього, позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем було невірно та безпідставно здійснено розрахунок відсотку витрат в врахуванням відсотку 25% - для роздрібної торгівлі, адже позивач здійснював діяльність повязану з автомобільним перевезенням, а для такого виду діяльності встановлений відсоток 55%. При розгляді скарги позивача в ДПА в Сумській області, саме з даних підстав було частково скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ. ДПА в Сумській області дійшла висновку, що ОСОБА_4 МДПІ невірно були визначені витрати згідно отриманого доходу в сумі 68 657 грн. за вантажні перевезення відповідно до норм витрат , наведених у додатку №6 до Інструкції про прибутковий податок з громадян - при розрахунку валових витрат було невірно застосовано 25% замість 55%. ДПА в Сумській області було переглянуто суму валових витрат і визначено, що фактично з урахуванням 55% валові витрати ПП ОСОБА_3 з отриманого позивачем доходу за надання послуг по перевезенню в сумі 68 657 грн. становлять 37761 грн. 35 коп. Отже, позивач вважає, що позивач переглядаючи скаргу ПП ОСОБА_3 самостійно визнав, що фактично сума перевищення виручки становить 68 657 грн., однак відсутність будь-яких розрахунків з боку ОСОБА_4 МДПІ не дає можливості позивачу встановити яка ж саме сума вирахуваного відповідачем доходу стала підставою для нарахування податкових зобовязань у кінцевому податковому у повідомленні-рішенні від 30.11.2011р.

Крім цього, позивач вважає, що виручка понад 500 тис. грн.., отримана в період перебування підприємця на спрощеній системі оподаткування, не оподатковується податком на доходи фізичних осіб. На думку позивача, цим податком можуть оподатковуватися лише ті доходи, дата отримання яких буде приходитись на період, коли підприємець працюватиме на загальній системі оподаткування. При цьому, позивач посилається на спеціальне законодавство, яке регламентує порядок оподаткування прибутків, отриманих субєктом підприємницької діяльності, що сплачує єдиний податок, а саме Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998р. (далі Указ №727/98), відповідно до якого платник єдиного податку не є платником податку з доходів фізичних осіб.

Також, позивач просить суд врахувати, що законодавством України, не передбачено механізму нарахування податку з доходів фізичних осіб при перевищенні отриманої виручки в розмірі 500 тис. грн. на Вищезазначеним Указом Президента № 727/98 встановлено обов'язок платників податків перейти на загальну систему оподаткування після перевищень наступному кварталі, але не передбачено сплати з перевищеної суми виручки податку з доходів фізичних осіб, за правилами, встановленими Розділом Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. № 13 «Про прибутковий податок з громадян».

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ, яке є предметом розгляду по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає обставини, які викладені в позовній заяві є необґрунтованими та безпідставними, відповідно просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву /а.с. 101-104/.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до Наказу на проведення перевірки та Направлень від 14.07.2011р. ОСОБА_4 МДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання ПП Шут ОСОБА_5 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008р. по 31.12.2010р.

За наслідками перевірки відповідачем було складено ОСОБА_1 №1052/1702/НОМЕР_1 від 03.08.2011р. та з урахуванням виявлених в ході перевірки порушень, ОСОБА_4 МДПІ було складно податкове повідомлення-рішення від 12.08.2011р. №, яким було визначено суму грошового зобовязання по прибутковому податку на доходи фізичних осі було за основним платежем 41501,7 грн.. (а.с.12).

Позивач, не погодившись з підставами донарахування прибуткового податку на доходи фізичних осіб, подав скаргу до ДПА України в Сумській області.

Рішенням ДПА України в Сумській області від 24.10.2011р. № 17169/ш/25-005-260/336ск (а.с.43-44) було частково задоволено первинну скаргу ФОП ОСОБА_3 та скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ від 12.08.2011р. № НОМЕР_2 у частині визначення грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 3089,56 коп. В частині визначення грошових зобовязань за основним платежем у сумі 38412,14 грн. вказане податкове повідомлення-рішення залишилось без змін.

Позивач не погодився з рішення ДПА України в Сумській області та подав повторну скаргу до ДПА України на податкове повідомлення-рішення від 12.08.2011 року №. Однак скарга позивача була залишена ДПА України без задоволення (копія рішення а.с.52-54).

За результатами розгляду скарг Позивача ОСОБА_4 МДПІ Сумської області, відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України № 985 від 22.12.2010р. було винесено податкове повідомлення-рішення № від 30 листопада 2011 року (а.с.10), яким Позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 38412 грн. 14 коп.

Дослідивши та проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 МДПІ було правомірно та обґрунтовано визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 38412 грн. 14 коп. і підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 30.11.2011р. відсутні з наступних підстав:

Під час проведення перевірки було встановлено, що Позивач у період з 01.07.2008р. по 31.12.2010р. при здійсненні господарської діяльності по наданню послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом застосовував спрощену систему оподаткування

Відповідно до поданого до ОСОБА_4 МДПІ звіту субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку ПП ОСОБА_3 визначено обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2010 рік в сумі 555 247 грн. , але перевіркою на підставі первинних документів (банківських виписок про рух коштів, акта взаєморозрахунків, договорів і накладних) та письмового пояснення ФОП ОСОБА_3 було встановлено, що обсяг виручки за 2010 рік становить 868 994 грн. 05 коп., що перевищує граничний обсяг виручки (500 тис.грн.) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) на 368 994 грн. 08 коп.

Так, за 2010 рік за надання послуг вантажних перевезень підприємцем було отримано від ПРАТ «СБК» готівкою 268 410 грн., згідно угоди по взаєморозрахунку (бартер) позивач отримав товаром (керамічною цеглою) на суму 300247 грн. 04 коп. та згідно письмового пояснення ФОП ОСОБА_3 отримана ним керамічна цегла була продана у 2010 році, при цьому, дохід ( в сумі 300 247 грн. 04 коп.) від продажу цегли в обліку не відображений.

Отже, згідно позиції відповідача, загальний обсяг виручки ФОП ОСОБА_3 у 2010 році становив 868 994 грн. 05 коп. (268 410 грн. + 300 247 грн. 04 коп. + 300 247 грн. 04 коп.). Відповідно, перевіряючи дійшли висновку, що позивач повинен був подати до ОСОБА_4 МДПІ декларацію про доходи за 2010 рік, задекларувати суму перевищення граничного обсягу виручки та сплатити відповідну суму податку в порядку, встановленому Декретом КМУ «Про прибутковий податок з громадян».

Суд погоджується з висновками відповідача виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування» № 727/98 від 03 липня 1998 року, який діяв на час виникнення зазначених правовідносин, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Отже, спеціальним законодавством, зокрема, Указом № 727/98 запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку субєктів малого підприємництва. За змістом статті 1 зазначеного Указу єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою підприємцем з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. грн.

Відповідно до статті 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності.

Згідно ст.5 Указу № 727/98, у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Приписами статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» визначено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Однак, слід зазначити, що зазначений Указ Президента № 727/98 не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавством.

За таких обставин, оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватись із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом №889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб» з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25.06.1991р. №1251-ХІІ «Про систему оподаткування», якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Цієї ж правової позиції придержується і верховний суд (копія постанови від 11.04.2011р. в матеріалах справи).

За таких обставин, оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

Згідно із ст. 1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана СГЩ на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно із Законом України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, бартер (товарний обмін) - це господарська операція, яка передбачає проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг).

Тобто, бартер є товарним обміном (міною), а відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 241, 242) кожен з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає із змісту відносин сторін.

Згідно із п. 1.31, ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» який діяв на час виникнення спірних правовідносин, продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно віл строків надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Таким чином, при здійсненні СПД - фізичною особою - платником єдиного податку бартерної операції, вартість одержаних товарів (робіт, послуг) повинна бути включена до обсягу виручки.

Отже, у даному випадку, обсяг виручки Позивача від здійснення підприємницької діяльності за 2010 рік становить саме 868 994,08 грн., (включаючи вартість цегли, яку було отримано позивачем в рахунок погашення грошових зобовязань за послуги перевезення ), а не 568657,04 грн., як стверджує Позивач.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що дослідивши порядок розрахунку ОСОБА_4 МДПІ суми визначеного грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб (з урахуванням висновків ДПА в Сумські області), суд дійшов висновку про відсутність будь-яких порушень з боку відповідача.

Зважаючи на те, що позивачем не було надано перевіряючим первинні документи, які підтверджують фактично понесені валові витрати, безпосередньо повязані з отриманням доходу за 2010 рік, відповідачем валові витрати були враховані за нормами, визначеними Головною Державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. При цьому, до господарських операцій повязаних з роздрібною торгівлею застосовується відсоток 25%, а до господарських операцій щодо здійснення перевезень автомобільним транспортом 55%.

В даному випадку, судом було встановлено, що сума 268 410,00 грн. (яка була отримана готівкою за надані послуги по перевезенню) та сума 300247,04 грн. (яка визначає вартість бартерної операції поставленої цегли за послуги перевезення) це суми виручки, що повязані з господарською операцією позивача по наданню послуг з перевезення. Загальна сума виручки від даних послуг становить 568 657 грн. 04 коп., відповідно сума перевищення граничного обсягу виручки, яку отримано за послуги перевезення становить 68 657 грн. 04 коп. Отже, саме до цієї суми виручки слід застосовувати 55% при вирахування валових витрат.

68 657.04 грн. х 55% = 37 761, 37 грн. (сума валових витрат)

68 657.04 грн. 37761,37 грн. = 30895.67 грн. (сума доходу з урахуванням в.витрат)

30895.67 х 15% = 4634. 35 грн. (сума податку з доходів фізичних осіб по операціям пов?язаним з наданням послуг з перевезення).

Відповідно, у звязку з тим, що ще одна сума 300247,04 грн. повязана вже з продажем цегли, дана операція при визначенні сум валових витрат підпадає під визначення «розрубна торгівля» і відповідно береться відсоток 25%.

300247.04 грн. х 25% = 75061,76 грн. (сума валових витрат)

300247.04 грн. 75061,76 грн. = 225185, 28 грн. (сума доходу з урахуванням в.витрат)

225185, 28 грн. х 15% = 33 777. 79 грн. (сума податку з доходів фізичних осіб по операціям пов?язаним з продажем товару (цегли)).

Отже, загальна сума нарахованого податку становить 38412 грн. 14 коп. до якої включено: 4634. 35 грн. (сума податку з доходів фізичних осіб по операціям пов?язаним з наданням послуг з перевезення) + 33 777. 79 грн. (сума податку з доходів фізичних осіб по операціям повязаним з продажем товару (цегли)).

Таким чином, суд повністю погоджується з сумою податкових зобовязань, які донараховано відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ОСОБА_4 МДПІ податкового повідомлення-рішення від 30.11.2011р. за № відповідно до якого позивачу донараховано суму грошових зобовязань по прибутковому податку з доходів фізичних осіб в сумі 38 412 грн. 14 коп. Обставини, на які посилається позивач не можуть бути підставою для скасування даного повідомлення-рішення. Відповідно вимоги ФОП ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2012 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець