Справа № 2а-15620/11/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/40012/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2012 у справі № 2а-15620/11/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Синтез"

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Банк звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати податкове повідомлення - рішення від 14.10.2011 № /0, яким йому визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем "податок на доходи фізичних осіб" у розмірі 3 736,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що дії податкового органу щодо визначення грошового зобов'язання вчинені у період ліквідації Банку. При цьому позивач погоджується з висновком контролюючого органу про порушення Банком вимог податкового законодавства, викладеного у акті перевірки, на підставі якого було прийнято оспорюване податкове повідомлення - рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2011 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 15.05.2012 судове рішення першої інстанції скасував, позовні вимоги Банку задовольни відмовив та скасував оспорюване податкове повідомлення - рішення.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де, погоджуючись з позицією суду першої інстанції, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оспорюваного позивачем податкового повідомлення-рішення були висновки, викладені у акті від 30.09.2011 про результати виїзної планової перевірки Банку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.12.2010.

У ході вказаної перевірки працівниками Державної податкової інспекції було встановлено, що позивачем у порушення пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9, п. 17.2. ст. 17 Закон України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" (втратив чинність 01.01.2011) не утримано податок з доходів фізичних осіб під час виплати грошових коштів фізичній особі - підприємцю за технічне обслуговування щитів та лайт - боксів.

Судами також встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 08.06.2010 № 263 в Банку було призначено тимчасову адміністрацію строком на 6 місяців - з 09.06.2010 по 08.12.2010 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів на період із 09.06.2010 по 08.09.2010.

Постановою Правління Національного банку України від 03.11.2010 № 479 було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Синтез", призначено ліквідатором службовця Національного банку України Болдирєва О.О. Таким чином дія мораторію припинилась з часу початку процедури ліквідації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що по суті предметом розгляду справи є правомірність податкового повідомлення - рішення, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання, а не порядок погашення або стягнення суми грошового зобов'язання, нарахованого зазначеним податковим повідомленням - рішенням. При цьому суд першої інстанції зазначив, що правомірності нарахування самої суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3 736,00 грн. позивачем не заперечується. Відтак посилання позивача на приписи п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України, згідно якого цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми розділу V Закону України "Про банки і банківську діяльність", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є безпідставними. Крім того, суд послався на те, що сума грошового зобов'язання платника податків визначена та розрахована контролюючим органом відповідно до приписів ст. 54 та ст. 58 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги з посиланням на приписи п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що положення Податкового кодексу України не можуть братись до уваги при розгляді даного адміністративного позову.

Процедуру ліквідації банків визначено у главі 16 Закону від 07.12.2000 № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон № 2121-III), розділі шостому Положення № 369 та інших законодавчих i нормативних актах, дія яких поширюється на окремі заходи процедури ліквідації.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 51 Закону України від 14.05.1992 № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яким встановлено місячний термін для надання кредиторами своїх заяв з вимогами до боржника, в ліквідаційній процедурі боржника орган державної податкової служби не позбавлений і має право здійснити податкову перевірку і в разі встановлення порушень вимог податкового законодавства та заборгованості боржника по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів) заявити свої претензії до такого боржника.

Згідно з п. 86.1 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

При цьому сам по собі акт перевірки не породжує настання правових наслідків, а є підставою для прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення. Тому контролюючий орган згідно приписів п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення - рішення в Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації від 22.12.2010 № 985.

Відповідно до п. 8 ст. 91 Закону № 2121-III вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст. 98 Закону № 2121-III).

Таким чином, з урахуванням наданої судом першої інстанції оцінки предмету спору, відсутності спору щодо правомірності визначення податковим органом суми грошового зобов'язання, та того факту, що ліквідація Банку на момент перевірки не була завершена, а податкові органи не обмежені у проведенні зазначеної перевірки щодо боржника під час здійснення ліквідаційної процедури, за наслідками якої приймається податкове повідомлення - рішення, донарахування позивачу грошового зобов'язання згідно з податковим повідомленням - рішенням є обґрунтованим.

Виходячи з наведеного ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з залишенням без зміни рішення суду першої інстанції, але з інших мотивів.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2012 у справі № 2а-15620/11/2670 скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2011.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко