Справа № 2029/10901/2012 (2а/2029/507/2012)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/24446/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради про нарахування та виплату соціальної допомоги, за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року позивач звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради (далі - УПСЗН) посилаючись на те, що є особою яка здійснює догляд за дітьми до трьох років, а відтак має право на допомогу по їх догляду виходячи з розміру прожиткового мінімуму, відповідно до статті 15 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 22 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII) у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 травня 2012 року до дати досягнення дітьми трирічного віку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року позовні вимоги задоволено.

У поданій касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів скасувати і відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є особою, незастрахованою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка здійснює догляд за двома дітьми до трьох років, отримує допомогу по їх догляду відповідно до статті15 Закону № 2811-XII у редакції Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI (далі - Закон № 107-VI), в розмірі 130 грн. на кожну дитину.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що при нарахуванні і виплаті спірної допомоги УПСЗН мав виходити з редакції статті 15 Закону № 2811-XII до внесення у таку змін Законом № 107-VI, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Так, статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До дати набрання чинності Законом № 107-VI, тобто до 1 січня 2008 року, правовідносини щодо виплати зазначеної допомоги регулювалися Законом № 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб, незастрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Станом на 1 січня 2008 року також діяли Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок-1), та Порядок призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13 (далі - Порядок-2).

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону № 2811-ХІІ, дію цього Закону поширено на всіх осіб, які є учасниками правовідносин, пов'язаних із виплатою допомоги, а згідно зі змінами, внесеними до статті 15 та пункту 3 Прикінцевих положень цього Закону, встановлено розмір допомоги та алгоритм її визначення у 2008- 2010 роках. Водночас із Закону № 2240-III було, зокрема, виключено статтю 43.

Кабінет Міністрів України постановою від 22 лютого 2008 року № 57 «Питання призначення і виплати допомоги сім'ям з дітьми» визнав таким, що втратив чинність, Порядок-2 та вніс зміни до Порядку-1, уніфікувавши у ньому умови призначення та виплати допомоги застрахованим та не застрахованим у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особам.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, у тому числі й пункт 24 розділу II зазначеного Закону, яким стаття 15 Закону № 2811-ХІІ викладена у нові редакції.

Згідно вимог розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону № 107-VI зміни до законодавчих актів, встановлених розділом ІІ цього Закону вичерпують свою дію 31 грудня 2008 року.

Таким чином з 1 січня 2009 року відновили свою дію попередні редакції статей 13, 15 та пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 2811-ХІІ, які діяли до внесення до них змін Законом № 107-VІ.

Оскільки Законами України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та «Про Державний бюджет України на 2012 рік» не змінювались розмір та порядок виплат грошових коштів, обумовлених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суди правильно виходили з вказаної редакції статті 15 Закону № 2811-ХІІ та визначили розмір спірної допомоги на рівні прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Таким чином, рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, судовій практиці, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради відхилити, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало