Справа № 2а-11508/10/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2010-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 серпня 2010 року № 2а-11508/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Відділення виконавчої дирекції фонду соцільного страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м.Димитрові
до Інститут медицини праці Академії медичних наук України
про визнання недійсним рішення від 01 червня 2010 року, -
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Димитрові з позовом до Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України»(далі «Інститут») про визнання недійсним рішення від 01 червня 2010 року щодо встановлення звязку захворювання ОСОБА_1 з умовами праці і трудового процесу, яке оформлено у формі висновку центральної лікарсько-експертної комісії цієї установи від 01.06.2010 р. № 17/628.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що дану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктами 1, 3, 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Субєктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у контексті зазначених положень цього Кодексу справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між субєктами суспільних відносин стосовно їхніх прав і обовязків у правовідносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого субєкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідачем у справі є Інститут, медична установа, медичні висновки якого оскаржені позивачем. Зазначені висновки складаються Інститутом відповідно до п. 74 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (далі-Порядок), яким передбачено, що у спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини праці Академії медичних наук.

Отже, виходячи з вищенаведеного та приписів п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, медичні висновки не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні цього Кодексу, Інститут не є субєктом владних повноважень у спірних відносинах, рішення якого може бути оскаржено в порядку передбаченому цим Кодексом, Інститут не здійснює у спірних відносинах владних управлінських функцій по відношенню до позивача.

Окрім цього, відповідно до змісту ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик (Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України).

У ст. 15 цього ж Закону визначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням, є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України й своїм найменуванням, емблему, яка затверджується його правлінням.

Таким чином, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань є юридичною особою, яка здійснює на некомерційній самоврядній основі загальнообов'язкове державне соціальне страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та не є суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносинах.

Отже, даний спір виник між двома особами, які не є субєктами владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України; пред'явлений позивачем для вирішення судом спір не є публічно-правовим, оскільки згідно підстави та предмету позову, він стосується надання медичних послуг у сфері охорони здоров. Відтак, між сторонами відсутня така ознака публічно-правового спору як відносини влади і підпорядкування, керування одного субєкта поведінкою іншого.

Крім того, ні зазначеним вище законом, ні іншими законами України не передбачено права позивача звертатися з даним позовом до адміністративного суду.

Відтак, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

Виходячи з того, що відповідно до п. 74 вищезгаданого Порядку право оскаржити висновки Інституту належить хворому або роботодавцю, враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників, вирішення даного спору відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч. 1 ст. 109, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Димитрові у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Кармазін