Справа № 2а-1674/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

07 лютого 2011 року № 2а-1674/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд С»
про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн.,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд С»про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн.

Відповідно до положень статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; подано адміністративний позов у строк, установлений; немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно підпункту 3 п. 3 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 гривень.

Позивачем заявлена майнова вимога про стягнення штрафу у розмірі 1 700, 00 грн.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»позивач не віднесений до осіб, звільнених від сплати державного мита.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на п. 10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Проте, позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, відсутність або недостатність бюджетного фінансування, що створює перешкоди для вирішення цього клопотання, а відтак і для відкриття провадження у справі. При цьому, посилання позивача на п. 10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»суд вважає безпідставним, оскільки вказаною нормою передбачено звільнення від сплати державного мита державних органів, які звернулись у випадках, передбачених законом, із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку звернулась до суду з даним позовом не з метою захисту прав та інтересів іншої особи, а на реалізацію своїх владних управлінських функцій у сфері державного регулювання ринку цінних паперів.

Окрім того, пунктом 4 частини 1 статті 183-2 КАС України передбачено, що суд розглядає в порядку скороченого провадження справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження. За змістом частин 4, 5, 1 статті 99 КАС України цей строк складає один місяць з моменту, коли особа отримала відповідне рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого з нього можуть бути стягнуті кошти.

Пунктом 7 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд повертає позовну заяву позивачу, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, подано суб'єктом владних повноважень до закінчення строку, передбаченого статтею 99 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не надано суду належних доказів, якими підтверджується факт направлення позивачем за визначеною у позові адресою (м. Київ, вул. Ю. Коцюбинського, 7, оф. 2) та отримання відповідачем постанови про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів № 712-ДМ, на підставі якої позивач просить стягнути кошти з відповідача.

Копія реєстру відправлення, доданого позивачем до позовної заяви, не містить інформації щодо переліку документів, надісланих поштовим відправленням, адреси, за якою надіслані зазначені документи та дати отримання відповідачем постанови про накладення санкцій, а отже не є належним доказом виконання обовязків позивача як субєкта владних повноважень.

Відсутність наведених доказів створює перешкоди для відкриття скороченого провадження відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України, оскільки з матеріалів позовної заяви не вбачається, чи подано адміністративний позов після закінчення строку на оскарження рішення суб'єкта владних повноважень та, відповідно, чи наявні підстави для відкриття провадження у справі з огляду на приписи п. 4 ч.1 ст. 183-2 та п. 7 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 КАС України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КАС України повноваження законних представників підтверджуються документами, які, зокрема, стверджують займану ними посаду. Засвідчені підписом судді копії цих документів приєднуються до справи.

Частиною пятою ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку подання позовної заяви представником з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

В порушення вищезазначених вимог законодавства позивачем надана фотокопія довіреності на імя ОСОБА_1, яка містить лише напис «згідно з оригіналом»та підпис невідомої особи, що в свою чергу є порушенням ч. 4 ст. 58 КАС України, а відтак фотокопія довіреності не може вважатися належним доказом повноважень представника.

В порушення частини пятої статті 106 КАС України у позовній заяві також не зазначено поштової адреси представника, номеру засобу звязку, адреси електронної пошти.

Виходячи із змісту ч. 3 статті 106 КАС України субєкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобовязаний додати до позовної заяви доказ надіслання відповідачу та третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів, направленням яких забезпечується право відповідача знати про підстави та предмет заявленого позову, а також про докази, якими обґрунтовуються висунуті до нього вимоги, що, в свою чергу надає відповідачу можливість належним чином та своєчасно реалізувати своє право на підготовку до справи, вироблення своєї позиції у справі та захист проти висунутих до нього вимог.

Таке тлумачення обовязку відповідача, щодо направлення копії позову та доданих до нього документів, відповідає завданням адміністративної юстиції, яким є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України) та принципам адміністративного судочинства, зокрема, принципам змагальності та рівності учасників адміністративного процесу (п. 3, 4 ст. 7 КАС України), останній з яких означає наділення сторін рівними правами та обов'язками, надання їм рівних можливостей щодо участі у процесі та відстоюванні своєї позиції.

У взаємозвязку з наведеним, суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обовязок направлення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів покладений саме на субєкта владних повноважень (ч. 3 ст. 106 КАСУ), що має забезпечити рівні процесуальні можливості захисту прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи у справі за позовом субєкта владних повноважень.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 01.04.2010 р. по справі № К-50566/09 зазначив, що внаслідок ненадання до фіскального чеку опису вкладення, неможливо ідентифікувати, які саме документи було направлено рекомендованим листом.

Київський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 20.01.2011 року по справі № 2а-16458/10/2670 також зазначив, що належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів може бути тільки засвідчений бланк опису вкладення.

При цьому, як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Салов проти України" (від 06.09.2005 року, № 65518/01, п. 87), яке опубліковано в "Офіційний вісник України" (№ 4, 2006 р.), принцип змагальності процесу означає, що стороні повинна бути надана можливість ознайомитись з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них.

Отже, з урахуванням принципів та завдань адміністративного судочинства, належними доказами направлення копії позовної заяви та доданих матеріалів є документи, які містять інформацію щодо переліку направлених відповідачу документів, а також щодо адреси, за якою направлені документи.

При цьому, правила щодо належності доказів в даному випадку спрямовані на досягнення процесуальної економії через усунення перешкод для відкриття провадження у справі, розгляду і вирішення адміністративної справи протягом розумного строку.

Копія реєстру відправлень, додана позивачем до позовної заяви, не містить інформації щодо переліку документів, надісланих поштовим відправленням та адреси, за якою надіслані зазначені документи, а отже не є належним доказом виконання обовязків позивача як субєкта владних повноважень, щодо направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

В той же час, вказана інформація викладається в описі вкладення до поштового відправлення, який не доданий до позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам положень статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України і позивачу належить усунути вищенаведені недоліки в строк до 16 лютого 2011 року включно, а саме надати безпосередньо до канцелярії суду: належні докази відсутності або недостатності бюджетного фінансування щодо сплати судового збору або докази сплати позивачем судового збору (державного мита); доказ направлення постанови про застосування штрафних санкцій, з якого б вбачалася дата її отримання відповідачем; належним чином засвідчений документ на підтвердження повноважень представника позивача (довіреність); відомості щодо поштової адреси представника, номеру засобу звязку, адреси електронної пошти, якщо такі є; опис вкладення до поштового відправлення про направлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів.

Керуючись ст. 106, ч. 1 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків до 16 лютого 2011 року включно.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в строки і порядку передбачені статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін