Справа № 2а-1670/3557/12
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2012-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2012 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/3557/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

при секретарі Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Люг" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2012 року Приватне підприємство "Люг" (надалі - позивач, ПП "Люг") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2011 року, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1 861 001 грн. 50 коп. за порушення п. 2.6, п. 2.7, п. 2.8, п. 4.2, п. 5.2, п. 5.9. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом на підставі висновку перевірки про порушення позивачем, а саме: перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства на суму 205500 грн. 75 коп., а також не оприбуткування в касовій книзі підприємства готівкових коштів в сумі 290000 грн.

Разом з тим, зазначені висновки перевірки є протиправними і спростовуються тим, що відповідно до копій сторінок касової книги позивача за період з 21 серпня 2009 року - по 25 серпня 2009 року та за період з 05 жовтня 2009 року по 10 жовтня 2009 року готівкові кошти, які надходили до каси ПП "Люг" в той же день видавались в рахунок погашення позики, а тому ліміту залишку готівки в касі не перевищувалось. Відносно висновку ДПІ у м. Полтаві про не оприбуткування в касовій книзі підприємства готівкових коштів в сумі 290000 грн., позивач вказував, що зазначені кошти внесені на рахунок ПП "Люг" громадянином ОСОБА_3 в якості позики відповідно до укладеного договору, а тому не повинні оприбутковуватися відповідно до вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, оскільки за його словами до каси товариства такі кошти безпосередньо не вносилися.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях відповідач в обґрунтування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення зазначав, що перевіркою ДПІ у м. Полтаві встановлено порушення позивачем п. 2.6, п. 2.7, п. 2.8, п. 4.2, п. 5.2, п. 5.9. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Посилався на те, що під час перевірки позивача було встановлено, що ліміт залишку готівки в касі на товаристві не встановлено, тобто дорівнює нулю, в той же час під час перевірки було надано касову книгу в якій було зазначено про залишок готівкових коштів в касі на кінець дня за період перевірки на загальну суму 205500грн. 75коп. Щодо неоприбуткування в касовій книзі підприємства готівкових коштів в сумі 290000грн. 00 коп., посилався, зокрема на той факт, що актом перевірки встановлено не оприбуткування позивачем готівки 13.08.2010 року у касовій книзі підприємства в сумі 290000грн. 00 коп. В той час, як згідно банківської виписки за 13.08.2010 року на рахунок ПП "Люг" від ПП "Люг" через ОСОБА_3 надійшли готівкові кошти в сумі 290000грн. 00 коп. За таких обставин податковим органом правомірно констатовано перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства та неоприбуткування в касовій книзі підприємства готівкових коштів, у зв`язку з чим нараховані позивачу відповідні штрафні (фінансові санкції).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

У період з 31.10.2011 року по 07.11.2011 року працівниками ДПІ у м. Полтаві проведено позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства "Люг" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2008 року по 30.09.2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 14.11.2011 року №8704/23-5/32120831 /а.с. 6-25/, в якому відображено порушення позивачем, зокрема:

- п. 2.7, п. 2.8, п. 5.2, п. 5.9. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, в результаті чого перевищено ліміт залишку готівки в касі підприємства на суму 205500 грн. 75 коп.;

- п. 2.6, п. 4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, в результаті чого не оприбутковано в касовій книзі підприємства готівкових коштів в сумі 290000 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № від 19 грудня 2011 року, яким до ПП ЛЮГ застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1861001 грн. 50 коп.

Позивач не погодився з зазначеним податковим повідомленням-рішення у зв`язку з чим оскаржив його до Державної податкової служби у Полтавській області. Рішенням від 27.02.2012 року №390/10/10-215 (а.с. 41-42) скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 19 грудня 2011 року - без змін.

Позивач не згоден із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій за перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства в розмірі 205500,75 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.2, 33, 56 Закону України "Про Національний банк України" №679-XIV від 20.05.1999р. Національний банк України (далі - НБУ) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій.

НБУ видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004 року було затверджено "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005р. за №40/10320).

Згідно з п. 2.7. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) відповідно до вимог глави 5 цього Положення.

Пунктом 5.1 зазначеного Положення строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти) відповідно до таких вимог:

а) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас);

б) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), що встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) в день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;

в) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п'ять робочих днів.

Пунктом 5.2 Положення встановлено, що установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.

Відповідно до п. 2.8. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які мають ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на здійснення переказу коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надане право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Відповідно до довідки ПП "Люг" (а.с. 61) встановлено, що з 01 липня 2008 року по 30 вересня 2011 року наказ про ліміт каси не встановлювався. Залишок коштів на кінець для не залишався.

Судом встановлено, що у зв`язку з проведенням позапланової перевірки позивача ДПІ у м. Полтаві надсилався лист на адресу ПП "Люг" "Про надання документів", у якому відповідач просив надати на перевірку завірені підприємством копії аркушів касових книг підприємства, зокрема за період з 21.08.2009 року по 25.08.2009 року, а також з 05.10.2009 року по 10.10.2009 року.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів - завірених копій зазначених аркушів касових книг, наданих відповідачем (а.с. 66-71) - протягом періоду з 21.08.2009 року по 25.08.2009 року, а також з 05.10.2009 року по 10.10.2009 року на кінець кожного дня в касі позивача залишалась готівка, а саме: 21.08.2009 року - 3780,15 грн., 22.08.2009 року - 8980,15 грн., 23.08.2009 року - 14280,15 грн., 24.08.2009 року - 19530,15 грн., 25.08.2009 року - 24830,15 грн., 05.10.2009 року - 6400 грн., 06.10.2009 року - 12700 грн., 07.10.2009 року - 19200 грн., 08.10.2009 року - 215600 грн., 09.10.2009 року - 32200 грн., 10.10.2009 року - 38000 грн.

Зважаючи на викладене, позивачем дійсно порушені норми Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні відносно перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства всього на суму 205500 грн 75 коп.

Твердження позивача про те, що за період з 21 серпня 2009 року - по 25 серпня 2009 року та за період з 05 жовтня 2009 року по 10 жовтня 2009 року готівкові кошти, які надходили до каси ПП "Люг" в той же день видавались в рахунок погашення позики, а тому ліміту залишку готівки в касі не перевищувалось, суд оцінює критично зважаючи на наступне.

На підтвердження зазначеного ПП "Люг" надані копії аркушів касових книг, з яких вбачається, що наприкінці кожного дня ПП "Люг" з каси видавались кошти фізичній особі ОСОБА_3 на погашення суми боргу відповідно до умов договору позики.

Однак такі документи (надані позивачем копії аркушів касових книг) суд не приймає до уваги оскільки вони не відповідають вимогами Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні .

Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути обєктом оподаткування.

З копій аркушів касових книг, наданих позивачем вбачається, що відповідні аркуші не підписані ані касиром, ані бухгалтером (а.с.26-37). Однак такі докази в повній мірі були спростовані під час розгляду справи по суті.

Так зокрема відповідачем в підтвердження правомірності прийнятого рішення та відповідно нарахування штрафних санкцій додано до матеріалів справи копію запиту про надання документів (а.с.138,139) та копії зазначених сторінок касової книги, які позивач надав на запит (а.с.63,64,66-71), які були зроблені підчас проведення перевірки при цьому такі, як і зазначено в акті перевірки, дійсно містять підпис касира та бухгалтера та містять залишок готівки на кінець дня.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем при поданні скарги на оспорюване податкове повідомлення-рішення до Державної податкової адміністрації в Полтавській області від 28.12.2011 року не було посилання на наявність інших документів на підставі яких ведеться бухгалтерський облік та які свідчать про відсутність підстав для застосування фінансових санкцій за порушення норм законодавства у сфері обігу готівки, зокрема позивач не вказував, що у відповідача наявні інші копії касової книги.

Враховуючи вищевикладене, суд повторно звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення перевіряється судом з огляду на ті обставини та враховуючи ті документи, які були наявні у відповідача при винесенні даного податкового повідомлення-рішення. Прийняття до відома наданих лише під час судового розгляду документів та визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним з цих підстав, не відповідає закріпленим в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципам та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи наведені обставини суд у повній мірі погоджується з висновками податкового органу щодо перевищення позивачем ліміту каси та відповідно порушення косової дисципліни, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що ДПІ у м. Полтаві правомірно встановило наявне порушення позивачем вимог п. 2.7, п. 2.8, п. 5.2, п. 5.9. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню в частині не оприбуткування в касовій книзі підприємства готівкових коштів в сумі 290 000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно з п. 4.2. вказаного Положення усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Пунктом 4.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні встановлено, записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Відповідно до абз.2 п.1 Указу Президента України від 12.06.95р. №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, які є суб'єктами підприємницької діяльності, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Відповідно до ст.2 Указу Президента України №436/95 від 12.06.95р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у ст.1, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань.

Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ПК України від 02.12.10р. №2755-УІ передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми ПДВ платника податків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З матеріалів справи, зокрема з банківської виписки за 13.08.2010 року (а.с.98) вбачається, що від Приватного підприємства "Люг" через ОСОБА_3 на рахунок позивача надійшли готівкові кошти позики в сумі 290000 грн.

Відповідач в своєму акті перевірки від 14.11.2011 року №8704/23-5/32120831 вказує на те, що такі кошти повинні бути оприбутковані в касовій книзі підприємства, але в порушення чинного законодавства це позивачем не було зроблено.

Позивач, в свою чергу наполягав на тому, що відповідні кошти підприємством отримані на підставі договору про надання безвідсоткової позики 18/12 (а.с.38) від громадянина ОСОБА_3, який самостійно від свого імені вніс до каси банку зазначену суму коштів. Вказував, що банком помилково зроблений запис в банківській виписці за 13.08.2010 року від отримання коштів від ПП "Люг" через фізичну особу ОСОБА_3, оскільки такі кошти внесені самостійно ОСОБА_3

На підтвердження зазначеної інформації судом було зроблено запит до Полтавського регіонального управління АТ "УкрСиббанк" від 02.08.2012 року (а.с.169). Однак банк відповідей на питання, поставлені у запиті, не надав з огляду на вимоги Закону України "Про банки і банківську таємницю" (а.с.171). Крім того, позивачем на підтвердження своїх доводів не було надано документів, які б їх підтверджували, зокрема позивачем не було витребувано з банку (оскільки для нього відомості по його ж рахунку не є банківською таємницею) та не надано суду заяв про переказ готівки та/або прибуткових касових ордерів або інших документів згідно яких здійснювалася операція по внесенню коштів на розрахунковий рахунок позивача 13.08.2010 року і які підтверджували його доводи, щодо внесення таких коштів ОСОБА_3 безпосередньо до каси банку. З огляду на це позивач не спростував висновку відповідача зробленого із змісту банківської виписки за 13.08.2010 року та сторінок касової книги підприємства за 13.08.2010 року про внесення коштів на рахунок в банку від ПП "Люг", як це вказано у банківській виписці, а не від ОСОБА_3 особисто. Таким чином, готівка, яка була здана ПП "ЛЮГ" до каси банку 13.08.2010 року в сумі 290000грн. мала бути попередньо відображена у касовій книзі, зокрема як це було зроблено позивачем за 12.10.2009р., 26.02.2010р., 26.08.2009р., 29.03.2010р.

Зважаючи на викладене, суд доводи позивача про помилковість зазначення банком особи від якої на користь позивача надійшли кошти, суд оцінює критично. А також, звертає увагу на те, що відповідні дії банка в судовому, або іншому порядку оскаржені не були.

Посилання представника позивача на те, що банком було невірно здійснено запис банківській виписці в призначенні платежу за 13.08.2010р. є необґрунтованим і не підтверджується належними доказами, та, відповідно, це не може бути юридичною підставою звільнення від відповідальності за порушення законодавства.

Таким чином, відповідач правомірно дійшов висновку про порушення позивачем п. 2.6., 4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Беручи до уваги наведене, податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2011 року, яким до ПП "Люг" застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 1 861 001 грн. 50 коп., винесене з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів надання перевіряючим в ході перевірки документів, які надано представником позивача лише під час розгляду даної адміністративної справи (окрім того, оформлених не у відповідності до вимог чинного законодавства та не в повному обсязі), суд звертає увагу на те, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не спростовано позивачем, а тому підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України відмовити позивачу у задоволені позову про визнання протиправним та скасування спірного по справі податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Люг" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2011 року - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20 серпня 2012 року.

Суддя І.Г. Ясиновський