Справа № 2а-1670/5197/12
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2012-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2012 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5197/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

при секретарі Авдєєнко Є.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2012 року Полтавський міський центр зайнятості(по тексту - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2(по тексту - відповідач) про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 2224 грн 04 коп., посилаючись на те, що відповідач був зареєстрована в Полтавському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу 15.08.2005 року на підставі його заяви. 22.08.2005 йому надано статус безробітного. Наголошував, що згідно заяви про надання статусу безробітного від 22.08.2005 року відповідач підтверджував, що на момент звернення до служби зайнятості не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Разом із тим, як вказував позивач, згідно довідки із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців від 06.02.2012 року було виявлено, що ОСОБА_2 в період з 30.10.200 року по даний час зареєстрований як фізична особа підприємець. Отже, на момент надання статусу безробітного ОСОБА_2 фактично мав статус субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи, що виключає можливість надання йому статусу безробітного та право на отримання допомоги по безробіттю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Заперечень суду не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що 20.08.2009 року громадянин ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Полтавського міського центру зайнятості, де і був зареєстрований, як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки №81500002.

22.08.2005 року ОСОБА_2 подав заяву з проханням до вирішенні питання про його працевлаштування надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття", в якій також зазначив, що не зареєстрований, як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

22.08.2005 року наказом директора Полтавського міського центру зайнятості № НТ 050822, ОСОБА_2 наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю з 22.08.2005 року по 16.08.2006 року.

Фактично відповідач отримував допомогу по безробіттю з 22.08.2005 року по 18.04.2006 року в сумі 2224 грн. 04 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком та не оспорюється відповідачем.

Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", встановлено, що безробітний ОСОБА_2, який перебував на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості є фізичною особою-підприємцем.

20.06.2012 року заступником директора Полтавського міського центру зайнятості прийнято наказ №211 про вжиття заходів по поверненню коштів в сумі 2224 грн. 04 коп., виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_2

Також, 25.06.2012 року Полтавським міським центром зайнятості направлено ОСОБА_2 письмове повідомлення про добровільне повернення суми виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 2224 грн. 04 коп., яке у відповідності до копії повідомлення про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах справи, повернулось до Полтавського міського центру зайнятості із поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

У звязку із тим, що ОСОБА_2 фактично у добровільному порядку відмовився у поверненні коштів, Полтавський міський центр зайнятості звернувся до суду про стягнення коштів.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про зайнятість населення від 01.03.1991 року №803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють, та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

За змістом частини 3 статті 1 цього ж Закону до зайнятого населення належать зокрема громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, і працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Судом, досліджений витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, внаслідок чого встановлено, що відповідач 30.10.2000 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. На даний час фізична особа - підприємець знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності.

Стаття 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зазначає, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Згідно з частиною 1 статті 46 цього Закону державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі прийняття нею рішення про припинення підприємницької діяльності, смерті фізичної особи - підприємця, постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою, постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

При цьому, у відповідності до пункту 17 статті 47 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Отже, на момент звернення до центру зайнятості 15.08.2005 року, тим більше на момент надання статусу безробітного 22.08.2012 року, ОСОБА_2 мав статус фізичної особи-підприємця, не залежно від того отримував він прибутки чи ні, що є підставою для віднесення відповідача до зайнятого населення, що в свою чергу, виключає можливість вважати таку особу - безробітною.

Частинами 2, 3 статті 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 року, №1533-III передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України, Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №60/62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Згідно з пунктом 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 7.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №357 від 20.03.2006р., у разі відмови особи повернути кошти або відмови роботодавця відшкодувати кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

З огляду на викладене, відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, яку було призначено центром зайнятості у зв'язку із ненаданням ним інформації про те, що він є субєктом підприємницької діяльності, а заява, підписана відповідачем є офіційним документом, в якому ним зазначені обставини, що впливали на призначення допомоги по безробіттю.

Як наслідок сума допомоги по безробіттю в сумі 2224 грн. 04 коп. відповідачем отримана безпідставно.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення коштів, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом повязує можливість стягнення коштів у судовому порядку, встановлення факту їх сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Доказів оскарження наказу Полтавського міського центру зайнятості та доказів повернення отриманої суми допомоги по безробіттю відповідач до суду не подав, а суд самостійно при виконанні вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України у частині офіційного зясування всіх обставин у справі не виявив.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню сума отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2224 грн. 04 коп.

Судові витрати з відповідача не стягуються, оскільки згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Полтавського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Полтавського міського центру зайнятості () допомогу по безробіттю в розмірі 2224грн. 04 коп. (дві тисячі двісті двадцять чотири гривні чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2012 року.

Суддя І.Г. Ясиновський