Справа № 2а-1670/6813/11
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6813/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

при секретарі Марченко О.Є.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського РВ ПМУ УМВС в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15 серпня 2011 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського РВ ПМУ УМВС в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області № 376 від 29.06.2011 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за грубе порушення ст. 5 постанови КМУ від 07.05.2008 року № 422 "Про затвердження порядку зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу", а також п. 2.7, п. 2.10, п. 5.2 Положення про порядок вилучення, зберігання, передачі, обліку та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів органами дізнання та досудового слідства, затвердженого наказом ГУМВС України в Полтавській області від 15.02.2008 року № 67, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського РВ ПМУ капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Полтавській області № 196 о/с від 19.07.2011 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 "є" (у запас за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Зазначені накази гр. ОСОБА_1 вважає необґрунтованими та протиправними, оскільки службова перевірка за фактами, викладеними у наказі № 376 від 29.06.2011 року, проведена упереджено та поверхнево, а відповідачами не враховано факт перебування позивача у перевіряємому періоді на лікарняному.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив суд визнати неправомірними та скасувати наказ УМВС України в Полтавській області № 376 від 29.06.2011 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", № 196 о/с від 19.07.2011 року в частині звільнення з роботи в органах внутрішніх справи ОСОБА_1, поновити ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області, стягнути з Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача - УМВС України в Полтавській області в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому посилався на висновок службової перевірки, що проведена заступником начальника Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та відповідно до якого встановлено факт порушення позивачем порядку вилучення, зберігання, передачі, обліку та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів органами дізнання та досудового слідства, у звязку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що оскаржувані накази УМВС України в Полтавській області вважає обґрунтованими та правомірними, а факт порушення ОСОБА_1 порядку вилучення, зберігання, передачі, обліку та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів органами дізнання та досудового слідства - доведеним. У звязку з вищевикладеним, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 01.09.1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ (а.с. 11). З 28.04.2011 року позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області (а.с. 27-31).

Відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області № 376 від 29.06.2011 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за грубе порушення ст. 5 постанови КМУ від 07.05.2008 року № 422 "Про затвердження порядку зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу", а також п. 2.7, п. 2.10, п. 5.2 Положення про порядок вилучення, зберігання, передачі, обліку та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів органами дізнання та досудового слідства, затвердженого наказом ГУМВС України в Полтавській області від 15.02.2008 року № 67, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського РВ ПМУ капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ (а.с. 40-41).

Із зазначеного наказу слідує, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення були висновки службової перевірки, проведеної заступником начальника Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області - начальником штабу підполковником міліції ОСОБА_5 (а.с. 46-47).

Наказом УМВС України в Полтавській області № 196 о/с від 19.07.2011 року "По особовому складу" капітана міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління, 19 липня 2011 року згідно із п. 64 "є" (у запас за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ (а.с. 74).

Підставою для звільнення та видачі даного наказу стали наказ УМВС України в Полтавській області № 376 від 29.06.2011 року та подання Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 05.07.2011 року.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним наказам суд виходить з наступного: частинами першою, третьою та четвертою ст. 18 Закону №565-XII передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Види дисциплінарних стягнень передбачено ст. 12 Дисциплінарного статуту, а саме пунктом восьмим визначено звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частин першої-восьмої, десятої, пятнадцятої ст. 14 Дисциплінарного статуту щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали службової перевірки по факту порушення порядку вилучення, зберігання, передачі та обліку наркотичних засобів співробітниками сектору БНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (а.с. 46-47) судом встановлено наступне.

09.02.2011 року оперуповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області, капітаном міліції ОСОБА_1, який відповідно до розпорядження начальника Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області № 135 від 12.11.2010 року був відряджений до сектору БНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (а.с. 70), під час огляду особистих речей громадянина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані. З пояснень гр. ОСОБА_6 встановлено, що у згортку знаходилася наркотична речовина - "марихуана", яку він зберігав для власного вжитку (а.с. 52-56).

За даним фактом ОСОБА_1 складено рапорт на імя в.о. начальника Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, який 09.02.1011 року зареєстровано у ЖРЗПЗ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області за № 1052 (а.с. 50, 62).

Оскільки слідчі дії щодо вилучення у гр. ОСОБА_6 наркотичного засобу провадилися в ніч з 09.02.2011 року на 10.02.2011 року то у ОСОБА_1 та слідчого Педоряки А.В. не було можливості в той же день направити вищевказані докази до НДЕКЦ при УМВС для проведення дослідження. Належним чином упакований та описаний згорток в ніч 09.02.2011 року було передано позивачем на зберігання до камери схову Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області і вже наступного дня направлено слідчим Педорякою А.В. до НДЕКЦ при УМВС для проведення дослідження. Дане твердження сторонами в судовому засіданні не оскаржувалось і підтверджується матеріалами справи, а саме Висновком спеціаліста № 456 від 15.02.2011 року де зазначено, що: «обєкт переданий на дослідження упакованим в пакет із полімерного матеріалу, горловина пакету перевязана мотузкою, кінці якої склеєні смужками паперу з пояснюючим текстом.., Порушень цілісності упаковки не виявлено.»(а.с. 58 зворот).

Відповідно до висновку спеціаліста № 456 від 15.02.2011 року надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом; маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 17, 539 г (а.с. 58-59).

В подальшому, 15.02.2011 року, в рамках розслідування матеріалу № 1052 стосовно ОСОБА_6, в.о. начальника СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_7 вдруге винесено відношення № 4/3448 про направлення до НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області для проведення експертного дослідження невідомої речовини, що вилучена у гр. ОСОБА_6 09.02.2011 року.

Відповідно до висновку спеціаліста № 495 від 17.02.2011 року надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом; маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,37 г (а.с. 60-61).

17.02.2011 року від імені та за підписом оперуповноваженого ВБНОН ПМУ УМВС України в Полтавській області, капітана міліції ОСОБА_1 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно гр. ОСОБА_6 (а.с. 51).

Разом з тим, в ході службової перевірки встановлено та підтверджено під час розгляду справи судом, що капітан міліції ОСОБА_1 відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС № 0036797 знаходився на лікарняному з 12.02.2011 року по 19.02.2011 року (а.с. 15).

Водночас, у висновку службової перевірки вказано (а.с. 46, зворот), що 10.02.2011 р. старший оперуповноважений СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7, виявивши на робочому місці позивача опечатаний пакет з невідомою речовиною, вилученою у гр. ОСОБА_6, до якого було прикріплено супровідний лист про направлення на дослідження до НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області, 15.02.2011 року зареєстрував вищевказаний супровідний лист в канцелярії Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області за вих. № 4/3448 та наступного дня особисто відвіз вказаний пакет до НДЕКЦ для проведення дослідження (а.с. 66).

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи, зокрема висновку спеціаліста № 456 від 15.02.2011 року, слідує, що речовий доказ - пакет з невідомою речовиною разом з супровідним листом вих. № 4/2911 від 10.02.2011 року за підписом ОСОБА_7 було направлено для проведення дослідження саме 10.02.2001 року. Даний факт також підтверджується даними реєстрації в журналі (а.с. 64).

Таким чином, в обох випадках - 10.02.2011 року та 15.02.2011 року пакет з невідомою речовиною, що була вилучена у гр. ОСОБА_6 09.02.2011 року, для проведення дослідження направлявся ОСОБА_7 та в першому випадку тобто 10.02.2011 року був належним чином упакований та описаний слідчим Педорякою А.В. та позивачем ОСОБА_1 Щодо направлення повторного направлення вищевказаного згортку на дослідження то суд наголошує, що прокуратурою Київського району м. Полтави відносно старшого оперуповноваженого СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

Разом з тим, постановою старшого слідчого прокуратури Київського району м. Полтави, молодшого радника юстиції ОСОБА_8 від 10.08.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 364, 366 КК України, на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю складу злочину в його діях (а.с. 43-45).

При цьому, в ході досудового слідства встановлено, що відповідно до журналу обліку вихідних та внутрішнього обороту несекретних документів НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області, висновок спеціаліста № 456 від 15.02.2011 року отримано саме в.о. начальника СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл. ОСОБА_7 (а.с. 43).

В подальшому, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, усвідомлюючи результати дослідження, що були підставою для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6, з метою укриття злочину та службового підроблення матеріалів адміністративної справи, скориставшись тим, що ОСОБА_1 з 12.02.2011 року по 19.02.2011 року включно перебував на лікарняному, в.о. начальника СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 речовину - наркотичний засіб канабіс, масою 17, 539 г до камери схову вилучених з незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів УМВС України в Полтавській області не здав, частину речовини надсипав, а решту - знищив. Залишок речовини, що була вилучена 09.02.2011 року у гр. ОСОБА_6, разом з супровідним листом № 4/3448 від 15.02.2011 року ОСОБА_7 16.02.2011 року повторно направив для проведення дослідження до НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області.

З метою уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 було підроблено бірку, на якій останнім поставлено печатку № 1 Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та вчинено рукописний запис: "вилучено 09.02.2011 року у гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. Полтавська область, с. М. Перещепина, вилучено за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 80в, поняті: 1 - підпис, 2 - підпис; особа, в якої вилучено - підпис", на якій були відсутні дані про те, ким було вилучено вказану речовину та опечатано пакунок.

За наслідками дослідження даної речовини спеціалістом НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області складено висновок № 495 від 17.02.2011 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,37 г (а.с. 60-61).

Отримавши вказаний висновок в.о. начальника СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 долучив його до матеріалів перевірки по факту вилучення у гр. ОСОБА_6 речовини невідомого походження. На підставі даного висновку ОСОБА_7 винесено завідомо неправдиву постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно гр. ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу злочину та складено завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення серії 186312 від 17.02.2011 року за ознаками ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 10 серпня 2011 року містить чіткі висновки щодо встановлених фактів в рамках розслідування кримінальної справи де вказано, що: «Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 513 від 05.08.2011 року рукописні записи на бірці та рукописні записи від імені посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії № 186312 від 17 лютого 2011 року відносно ОСОБА_6 виконані ОСОБА_7 Внаслідок чого ОСОБА_6 уникнув кримінальної відповідальності…».

При цьому, зі змісту наказів про звільнення та з пояснень представників відповідачів, наданих ними в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ стало саме винесення від імені ОСОБА_1 постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, на підставі якої гр. ОСОБА_6 уник кримінальної відповідальності за збереження наркотичних засобів.

Однак, досудовим слідством у кримінальній справі № 3 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 364, 366 КК України встановлено, що вказана постанова винесена від імені ОСОБА_1 саме ОСОБА_7, а не позивачем.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у період з 12.02.2011 року по 19.02.2011 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному та вийшов на роботу лише 21.02.2011 року, відтак фізично не міг проводити перевірку за фактом виявлення у гр. ОСОБА_6 речовини невідомого походження та винести постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.02.2011 року.

Крім того, відповідно до роздруківки з електронної програми Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (а.с. 69) розслідування фактичних даних, викладених у рапорті № 1052 від 09.02.2011 року після того, як ОСОБА_1 пішов на лікарняний, доручено ОСОБА_7

Посилання представників відповідачів на те, що відповідно до пояснень ОСОБА_1, наданих ним у ході проведення службової перевірки, він 17.02.2011 року, перебуваючи на лікарняному, за власною ініціативою вийшов на роботу та виніс вищевказану постанову судом оцінюються критично з огляду на їх недоведеність.

З огляду на вищезазначене, в ході судового розгляду справи доведено, що постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.02.2011 року, яка стала основоположною підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, винесено не ОСОБА_1, а іншою особою - в.о. начальника СБНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7

Відтак, суд дійшов висновку, що службова перевірка по факту порушення порядку вилучення, зберігання, передачі та обліку наркотичних засобів співробітниками сектору БНОН Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області проведена поверхнево, без зясування всіх фактичних обставин справи, а висновок даної перевірки про порушення ОСОБА_1 порядку вилучення, зберігання, передачі та обліку наркотичних засобів, який є підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи судом.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно із частинами першою і другою ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552 (далі - Інструкція), проведенню службового розслідування, як правило, повинна передувати підготовка, в ході якої працівник, якому воно доручено, розробляє план, визначає форми та методи розслідування, вивчає законодавство та інші нормативно-правові акти, аналізує матеріали попередніх перевірок, а також збирає іншу необхідну інформацію для забезпечення всебічності, повноти та обєктивності розслідування.

Керівники, що призначили службове розслідування, або за їх дорученням начальник інспекції по особовому складу, відповідно до п. 12 Інструкції, визначають готовність працівників до виконання завдання, затверджують план намічених заходів та контролюють своєчасність і правильність запроваджених дій, а також мають право давати вказівки (письмові) про напрямок і обєм розслідування, доручати його кільком особам, передавати матеріали від однієї особи іншій і особисто брати участь у проведенні службового розслідування

Отже, з аналізу ст. ст. 4, 14 Дисциплінарного статуту та п. 11 Інструкції керівник має видати наказ про проведення службового розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, встановити терміни проведення, визначити відповідальну особу та здійснювати контроль проведення такого розслідування шляхом затвердження плану намічених заходів.

Як встановлено в судовому засіданні такий наказ не видавався, план намічених дій не затверджувався, а отже і контроль не здійснювався.

Крім того, судом встановлено, що пояснення у позивача ОСОБА_1 в ході проведення службової перевірки по факту порушення не відбиралися. А рапорт датований 15.06.2011 року (а.с. 48) складався позивачем виключно в рамках розслідування кримінальної справи за результатами якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно останнього (а.с., а.с. 43).

Зі змісту оскаржуваних наказів слідує, що до позивача застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, згідно ч. 15 ст. 14 Дисциплінарного статуту, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зазначає, що на момент звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ останній не мав діючих дисциплінарних стягнень, за місцем основної роботи характеризується позитивно (а.с. 32-34).

Абзацом десятим ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що при проведенні службового розслідування повному, обєктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення; наявність вини працівника органів внутрішніх справ в скоєнні порушення, мета та мотиви порушення; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як помякшуючі, так і обтяжуючі його відповідальність; характеристика особи, що скоїла порушення; причини та умови, що сприяли скоєнню порушення; характер та розмір нанесених порушенням збитків.

Як вбачається зі змісту висновку, дані які характеризують позивача взагалі не зазначено.

Такі дії свідчать про не повне, не обєктивне і не всебічне дослідження всіх обставин, що стало можливим за відсутності належного контролю з боку його керівника, і вплинуло на висновок та пропозиції, надані керівництву.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку ґрунтується на припущеннях, сам проступок не є очевидним, а тому підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази видані не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення; упереджено та нерозсудливо, а тому такі накази слід визнати протиправними та скасувати, а позивача слід поновити на роботі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області з 20 липня 2011 року.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення зазначеної норми відповідач не надав суду переконливих доказів скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, не довів правомірності оскаржуваних наказів, що є підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказу УМВС України в Полтавській області № 376 від 29.06.2011 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", № 196 о/с від 19.07.2011 року в частині звільнення з роботи в органах внутрішніх справи ОСОБА_1

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області, то він підлягає поновленню на роботі на цій самій посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням наведеного, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області з 20 липня 2011 року та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди суд вважає дану вимогу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, своїми діями відповідач завдав йому значних моральних переживань, у звязку з чим позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Моральні страждання позивач обґрунтовує погіршенням стану здоровя та в підтвердження даного факту посилається на копії довідок про тимчасову непрацездатність. Разом з тим, зі змісту вказаних довідок та виписки з історії хвороби № 439 слідує, що захворювання позивача в більшій мірі повязані з перенесеною у 2010 році закритою черепно-мозковою травмою зі струсом головного мозку (а.с. 17), а відтак не має жодного відношення до його звільнення з органів внутрішніх справ.

Таким чином, є недоведеним причинно-наслідковий звязок між захворюванням позивача та винесенням відповідачем оскаржуваних наказів про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Відтак, оскільки позивачем не доведено факту спричинення моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову в цій частині.

Також, суд зазначає, що під час розгляду справи по суті позивачем було заявлено клопотання про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якого, окрім вищенаведеного, позивач просив суд зобовязати начальника Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченою та тою, яка мала бути нарахована та виплачена, заробітною платою за червень - липень 2011 року; зобовязати начальника Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за травень - липень 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання суд виходив з неповязаності таких вимог з позовними вимогами, оскільки вони стосуються періоду часу до звільнення, протягом якого позивач працював на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області.

При цьому, позивачу розяснено право звернутися до суду з позовом щодо зобовязання Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області нарахувати та виплатити невиплачену заробітну плату та премію за період роботи на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського РВ ПМУ УМВС в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 376 від 29.06.2011 року "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 196 о/с від 19.07.2011 року в частині звільнення старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області, капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (у запас за порушення дисципліни) з 19 липня 2011 року.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області з 20 липня 2011 року.

Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області перерахувати Київському районному відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області кошти, необхідні для виплати ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 20 липня 2011 року по 13 вересня 2011 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області з 20 липня 2011 року та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області надати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду в частині, що підлягає негайному виконанню, в строк до 29 вересня 2011 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 19 вересня 2011 року.

Суддя О.О. Кукоба