Справа № 802/315/15-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2015 р. Справа № 802/315/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого: Дончика Віталія Володимировича,

суддів: Вергелеса Андрія Валерійовича,

Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Гущіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

За результатами службового розслідування, яке проводилось комісією військової прокуратури Центрального регіону України з 14 листопада по 8 грудня 2014 року у військовій прокуратурі Вінницького гарнізону складено висновок службового розслідування, затверджений військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., де вказано, що за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, ОСОБА_2 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції".

8 грудня 2014 року військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., видано наказ №18 дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", де пунктом 1 визначено: "начальнику відділу роботи з кадрами старшому раднику юстиції Шекшеєву С.Е. підготувати подання Генеральному прокурору України про звільнення радника юстиції ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції" за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм Кримінального процесуального кодексу України".

10 грудня 2014 року, на виконання п. 1 наказу №18дк від 8 грудня 2014 року, військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., Генеральному прокурору України за №28/11-636 вих.14 скероване подання про звільнення позивача з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції". Вказане подання на думку позивача є незаконним, оскільки підготовлене та скероване у час перебування його на лікарняному.

На підставі подання, наказом Генерального прокурора України від 06.01.2015 № 1дк позивача звільнено з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України з позбавленням класного чину «радник юстиції» за порушенням присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм Кримінального процесуального кодексу України. Позивач зауважує, що у констатуючій частині наказу зазначені факти, які не знайшли свого підтвердження під час проведеного службового розслідування, викладені обставини не належать до порушень присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Крім того зауважив, що він з письмовим рапортом звертався на ім'я військового прокурора Центрального регіону України до Генерального прокурора України про звільнення його з посади військового прокурора Вінницького гарнізону та призначення на посаду слідчого або прокурора прокуратури Центрального регіону України, а також з рапортом про подальше проходження служби в органах військової прокуратури в зоні АТО. Однак, дані рапорти залишені без розгляду.

З огляду на викладене, наказ Генерального прокурора України від 06.01.2015 № 1дк про звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України з позбавленням класного чину «радник юстиції» ОСОБА_2 вважає таким, що суперечить Конституції та законам України, істотно порушує його права, передбачені Конституцією України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. Також просив поновити його на посаді військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України у класному чині «радник юстиції» та зобов'язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити йому середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу.

24.07.2015 року позивач надав суду заяву про зміну позовних вимог у адміністративній справі, у якій просив визнати нечинним та скасувати наказ Генерального прокурора України №154-вк від 25.05.2015 року «Про зміну дати звільнення», де у розпорядчій частині п. 1 визначено: Наказ Генерального прокурора України від 06.01.2015 року № 1дк щодо дати звільнення змінити» та п. 2 визначено «звільнити радника юстиції ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України на підставі ч. 1 ст. 8, п. 6 ст. 9, ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України на підставі п. 10 Положення про класні чини працівників прокуратури України з позбавленням класного чину «Радник юстиції» з 12.01.2015 року.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 80-85).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно матеріалів справи встановлено, що радник юстиції ОСОБА_2 призначений на посаду Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України наказом Генерального прокурора України від 18 грудня 2013 року. 29 серпня 2014 року наказом Генерального прокурора України №1219к призначений на посаду військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України у класному чині «радник юстиції».

Відповідно до розпоряджень військового прокурора Центрального регіону України №46 від 14.11.2014р. та №48 від 19.11.2014 р. заступник військового прокурора Центрального регіону старший радник юстиції Хоменко О.М. (голова комісії), начальник відділу роботи з кадрами старший радник юстиції Шекшеєв С.Є., заступник начальника слідчого управління - начальник відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності радник юстиції Курач О.П., начальник відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави радник юстиції Сукач В.В., начальник відділу представництва інтересів громадян і держави у судах старший радник юстиції Анікеєв А.О. та прокурор відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави юрист 1 класу Парфьонов І.В. (члени комісії) провели службове розслідування щодо порушення вимог кримінального процесуального законодавства у кримінальному провадженні №0000081, яке розслідувалось військовою прокуратурою Вінницького гарнізону, а також щодо вступу військового прокурора Вінницького гарнізону ОСОБА_2 та його заступника Оскоми О.М. у позаслужбові стосунки з начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Касьяном В.В.

За результатами проведення службового розслідування складено висновок службового розслідування від 08 грудня 2014 року, який затверджено військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю. Відповідно до п. 1 якого, на підставі п. 6 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України, за порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, радник юстиції ОСОБА_2 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України з позбавленням класного чину.

Наказом Генеральної прокуратури України від 24.09.2014р. № 104 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, якою визначаються підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно прокурорсько-слідчих працівників, зазначених у статтях 17, 56 Закону України "Про прокуратуру", оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб органів прокуратури при його проведенні (далі - Інструкція).

У пункті 1.2 Інструкції визначено, що службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків - кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, загибелі та в інших випадках, передбачених цією Інструкцією.

Згідно із п. 1.3 Інструкції, метою службових розслідувань (перевірок) є швидке, всебічне, повне та неупереджене з'ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу.

Пунктом 2.1 Інструкції визначено перелік підстав для проведення службового розслідування (перевірки).

Так, такими підставами можуть бути, зокрема:

невиконання або неналежне виконання працівником прокуратури своїх службових обов`язків, що призвело до порушення законних прав і свобод громадян та інтересів держави (п.п. 2.1.11 п. 2.1 Інструкції);

інші грубі порушення закону, трудової та виконавської дисципліни, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури (п.п. 2.1.12 п. 2.1 Інструкції).

Про призначення службового розслідування (перевірки) уповноваженим керівником органів прокуратури видається розпорядження, у якому визначається склад комісії (голова та члени), підстава, мета та строки його проведення, прізвище, ім`я, по батькові особи, щодо якої проводиться розслідування, та її посада (п. 3.4 Інструкції).

Підпунктом 6.2.10 пункту 6.2 Інструкції встановлено, що за результатами службового розслідування (перевірки) голова та члени комісії зобов`язані скласти висновок і подати його на затвердження керівнику органу прокуратури, який його призначив.

Розділом 8 Інструкції визначено перелік питань, які підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування (перевірки).

Так, питаннями які підлягають з`ясуванню є: обставини події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування (перевірка), час, місце, спосіб, наслідки тощо (п. 8.1 Інструкції); правомірність дій працівників прокуратури, що призвели до події чи безпосередньо передували їй (п. 8.2 Інструкції); наявність чи відсутність у діянні або бездіяльності працівника прокуратури ознак кримінального, корупційного правопорушення, інших ганебних вчинків, порушень Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, їх мотиви (п. 8.3 Інструкції); обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності працівника прокуратури чи знімають безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні порушення (п. 8.4 Інструкції); характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов`язків, поведінка до вчинення порушення тощо), з додержанням вимог Закону України "Про захист персональних даних" (п. 8.5 Інструкції); причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, роль безпосереднього керівника особи, щодо якої проводиться службове розслідування (перевірка), інших посадових осіб у недопущенні порушень (п. 8.6 Інструкції); обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустились порушень, обґрунтованість переміщення, просування по службі, застосування заохочень і дисциплінарних стягнень (п. 8.7 Інструкції); характер і розмір завданих порушенням матеріальних збитків, а також можливість їх відшкодування (п. 8.8 Інструкції); обґрунтованість та відповідність ступеню вини і тяжкості проступку прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події (п. 8.9 Інструкції).

Відповідно до п. 10.1 Інструкції, результати службового розслідування (перевірки) оформлюються висновком, який складається зі вступної, описової та резолютивної частини.

У вступній частині висновку зазначається посада, класний чин, прізвище, ініціали голови та членів комісії, підстави для проведення службового розслідування (перевірки) (п. 10.2 Інструкції).

У відповідності до п. 10.3 Інструкції, в описовій частині висновку викладаються встановлені під час проведення службового розслідування (перевірки) відомості, перелік яких передбачено пунктом 8 цієї Інструкції.

Крім того, у висновку зазначаються відомості про обставини, що пом`якшують (обтяжують) відповідальність чи знімають з працівника прокуратури безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні порушення.

Приписами п. 10.4 Інструкції передбачено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування (перевірки) зазначається:

- чи знайшли своє підтвердження (спростування) відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування (перевірки);

- пропозиції щодо закінчення службового розслідування (перевірки), наявності підстав застосування до працівника прокуратури заходів дисциплінарного чи морального впливу, а також заходів реагування стосовно інших посадових осіб органів прокуратури;

- пропозиції щодо заходів, спрямованих на усунення виявлених під час службового розслідування (перевірки) недоліків, причини та умови виникнення обставин, які стали підставою для його призначення;

- пропозиції щодо осіб, на яких покладається контроль за виконання рішення, прийнятого керівником органу прокуратури за результатами службового розслідування (перевірки).

Висновок службового розслідування (перевірки), згідно із п. 10.6 Інструкції, підписується головою та членами комісії, затверджується керівником органу прокуратури, який його призначив.

В даному випадку, з урахуванням положень вищезазначеної Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 24.09.2014р. № 104, у відповідача були усі достатні правові підстави за результатами проведення службового розслідування складати висновок. При цьому, зі змісту вказаного висновку видно, що при його складанні та затвердженні, відповідачем дотримано усі положення Інструкції.

ОСОБА_2 ознайомлений з висновком службового розслідування 08.12.2014 року, що підтверджується його підписом на висновку.

В подальшому, позивачем подано зауваження від 10 грудня 2014 року на висновок службового розслідування від 08 грудня 2014 року.

Відповідно до листа від 24 грудня 2014 року №07/1-1158 вих.14 Військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_2 повідомлено, що усі вказані в зауваженні доводи були перевірені у ході проведення службового розслідування, тому необхідності у проведенні додаткового розслідування не має.

08 грудня 2014 року військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М. видано наказ №18 дк, відповідно до якого в п. 1 визначено - начальнику відділу роботи з кадрами старшому раднику юстиції Шекшеєву С. Е. підготувати подання Генеральному прокурору України про звільнення радника юстиції ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції" за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм Кримінального процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що підставою для прийняття наведеного наказу №18дк від 08 грудня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" стало скоєння ОСОБА_2 вчинку, який порочить останнього як працівника прокуратури та є несумісним з подальшим перебуванням на службі в органах прокуратури України, а саме: вступ у позаслужбові стосунки з начальником КЕВ м. Вінниці Касьяном В.В. щодо безоплатного отримання будівельних матеріалів та виділення працівників для проведення ремонту у садовому будинку; у порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, без наявності ознак кримінальних правопорушень, погоджено внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 364, ст. 356 КК України; усупереч вимогам п. 3.1 наказу Генерального прокурора України №4гн від 19.12.2012р як керівником прокуратури не забезпечено контроль за якістю процесуального керівництва на стадії досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях (№0000081 та №0000083), що призвело до грубих порушень кримінально-процесуального законодавства під час їх розслідувань; в порушення вимог ч. 3 ст. 234 КПК України надано вказівку старшому слідчому військової прокуратури гарнізону Василенку М.О. звернутися до слідчого судді з клопотаннями про проведення обшуків у службових приміщеннях КЕВ м. Вінниця та за місцем проживання Касьяна В.В.; у порушення вимог ч. 1 ст. 216 КПК України безпідставно доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим військової прокуратури.

Під час проведення військовою прокуратурою Центрального регіону України службового розслідування ОСОБА_2 визнав свої неправомірні дії та відшкодував у повному обсязі витрачені кошти.

Окрім того, недбало поставившись до виконання службових обов'язків керівника прокуратури, ОСОБА_2 безпідставно та у порушення вимог ст. ст. 216, 218 КПК України погодив проведення у військовій прокуратурі Вінницького гарнізону досудового розслідування кримінальних правопорушень, які підслідні органам внутрішніх справ.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив «Присягу працівника прокуратури», Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоїв проступок, який порочить його як працівника прокуратури та є несумісним з подальшим перебуванням його в органах прокуратури.

З огляду на викладене, керуючись ч. 1 ст. 8, п. 6 ст. 9, ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України та п. 10 Положення про класні чини працівників прокуратури України, позивача було звільнено із займаної посади з позбавленням класного чину «радник юстиції».

Згідно ст. 46-2 Закону України "Про прокуратуру" (надалі Закон) прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю. Військовослужбовці військових прокуратур можуть бути звільнені з військової служби відповідно до законодавства, що регулює порядок її проходження.

Прокурори і слідчі підлягають також звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках:

- недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом;

- порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття;

- набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них;

- за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді;

- припинення громадянства України;

- притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України;

- набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

- у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

За змістом ч. 3 ст. 48 Закону за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України (надалі Статут).

Згідно ст. 8 Статуту (затвердженого постановою Верховної Ради України 06.11.1991) дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Статтею 48-1 Закону передбачено, що прокурори і слідчі прокуратури зобов'язані неухильно дотримуватися вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури у своїй службовій діяльності та поза нею.

Порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З огляду на викладене порушення "Присяги працівника прокуратури" або вчинення працівником прокуратури проступку, який порочить його як працівника прокуратури, є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення, передбаченого чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарними стягненнями є: догана, пониження в класному чині, пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

За змістом ст. 11 Статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Пунктом 11.1 Інструкції визначено, що за результатами службового розслідування (перевірки) працівники прокуратури можуть бути притягнутими до встановленої законом відповідальності, у тому числі з урахуванням пропозицій, викладених у висновку службового розслідування (перевірки).

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувала сукупність виявлених в ході службового розслідування порушень, які слід розглядати в комплексному підході, так як такі мають між собою логічний взаємозв'язок, який і був підтверджений у ході судового розгляду справи.

Як зазначено у ст. ст. 2, 16, 18 Закону України «Про правила етичної поведінки», посадові та службові особи органів прокуратури, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), незважаючи на особисті інтереси, невідкладно відмовляються від пропозиції та письмово повідомляють про пропозицію безпосереднього керівника. Порушення правил етичної поведінки, визначених цим Законом, тягне за собою зокрема дисциплінарну відповідальність.

Положеннями ст. ст. 16, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року № 123, передбачено, що працівник прокуратури має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції. У разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), незважаючи на особисті інтереси, працівник прокуратури невідкладно вживає заходів, передбачених Законом України «Про правила етичної поведінки». Працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до ст. ст. 8-12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року, дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників застосовуються за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зокрема звільнення з позбавленням класного чину. Дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку.

Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен собисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від соби, яка його вчинила. У разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Так, розпорядженнями військового прокурора Центрального регіону України від 14.11.2014 року № 46 та від 19.1 1.2014 № 48 з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, невиконання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» призначено службове розслідування в порядку ч. 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, яке завершено 08.12.2014 складанням відповідного висновку.

З пояснень ОСОБА_2 від 17.11.2014 року та від 25.11.2014 року наданих під час службового розслідування на ім'я військового прокурора Центрального регіону України Війтєва Ю.М. вбачається, що в порушення норм Законів України «Про прокуратуру» 1991 року, «Про правила етичної поведінки», Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 № 123, та даної «Присяги працівника прокуратури», позивач, використовуючи своє службове становище в особистих інтересах вступив у позаслужбові стосунки з метою отримання неправомірної вигоди, чим вчинив проступок, який порочить його як працівника прокуратури, та порушив «Присягу працівника прокуратури».

У ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 вказував на те, що він не погоджується з висновками зробленими у ході службового розслідування. Зокрема, на його думку, позаслужбові стосунки не можуть розцінюватись як порушення присяги працівника прокуратури. Пояснення ОСОБА_2, які містяться в матеріалах службового розслідування надавалися ним під час проходження лікування під дією ліків і були неправдивими. Крім того зазначав, що службове розслідування проводилось у період його тимчасової непрацездатності, що на його думку є неправомірним, а тому потрібно було перенести період проведення службового розслідування.

Суд критично розцінює доводи ОСОБА_2 щодо неправдивості його пояснень, з огляду на те, що в матеріалах службового розслідування містяться пояснення інших осіб, які спростовують викладене ОСОБА_2 Крім того, під час розгляду справи у суді позивачем не наведено та не доведено, що під час відібрання у нього пояснень у ході службового розслідування на нього вчинявся тиск. Позивачем не спростовано висновків зроблених у ході службового розслідування.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України Війтєва Ю.М. від 08.12.2014 року № 18дк «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» прийнято рішення про підготовку подання Генеральному прокурору України про звільнення ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину «радник юстиції» за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм КПК України.

10 грудня 2014 року, на виконання п. 1 наказу №18дк від 8 грудня 2014 року, військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., Генеральному прокурору України за №28/11-636 вих.14 скероване подання про звільнення ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину «радник юстиції».

Наказом Генерального прокурора України від 06.01.2015 року № 1дк «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 за порушення Присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм КПК України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з позбавленням класного чину.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 зазначає про те, що його звільнення відбулось з порушенням норм Кодексу законів про працю, в період його тимчасової непрацездатності, на підтвердження чого надав копії Листків непрацездатності за періоди з 06.11.2014 по 17.12.2014 року, з 18.12.2014 по 26.12.2014 року та з 27.12.2014 по 09.01.2015 року.

Згідно наказу Генерального прокурора України від 06.01.2015 року № 1дк звільнення ОСОБА_2 відбулось у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав позивача.

Як зазначає представник відповідача, у наданих письмових запереченнях на адміністративний позов про перебування позивача у день видачі наказу на стаціонарному лікуванні на час видачі оспорюваного наказу Генеральній прокуратурі України відомо не було. До моменту звільнення та під час ознайомлення з наказом ОСОБА_2 не надавав до військової прокуратури Центрального регіону України жодних документів (листків непрацездатності), які б підтверджували, що він перебував на стаціонарному лікуванні. Листки непрацездатності за періоди з 06.11.2014 по 17.12.2014 року, з 18.12.2014 по 26.12.2014 року, та з 27.12.2014 по 09.01.2015 року до військової прокуратури Центрального регіону України надійшли поштовим зв'язком лише 21.01.2015 року. На їх підставі Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 03.03.2015 року виплачено відповідні кошти.

Документи, що підтверджують перебування позивача у день звільнення на стаціонарному лікуванні надійшли з прокуратури Центрального регіону України до Генеральної прокуратури України лише 15.05.2015 року. Враховуючи зазначені обставини, наказом Генерального прокурора України від 25.05.2015 року № 154-вк змінено наказ від 06.01.2015 року № 1дк в частині дати звільнення, а саме з 06.01.2015 на 12.01.2015 року.

Оцінюючи вищевикладені обставини, встановлені під час проведення службового розслідування, а також ті порушення, які були допущені ОСОБА_2, суд доходить до переконання та погоджується із висновками відповідача, що в своїй сукупності вони підтверджують те, що усіма вищевказаними діями ОСОБА_2 скомпрометував високе звання працівника прокуратури, допустив дії, які зашкодили його репутації та авторитету прокуратури, викликали негативний громадський резонанс.

ОСОБА_2 прийняв присягу працівника прокуратури, дотримання якої є беззаперечним обов'язком кожного працівника прокуратури. Текст "Присяги працівника прокуратури" містить посилання на необхідність кожним працівником прокуратури з гідністю нести високе звання працівника прокуратури, що позивачем в силу вищенаведених обставин дотримано не було.

Порушення "Присяги працівника прокуратури" згідно пункту 2 частини 2 статті 46-2 Закону України "Про прокуратуру" є безмовною підставою для звільнення з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину.

Таким чином, на думку суду, враховуючи сукупність встановлених порушень, а також займану позивачем посаду в органах військової прокуратури, саме такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади є належним видом дисциплінарного стягнення, застосованим до ОСОБА_2

Стосовно аргументів позивача щодо його звільнення в період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП), у якому визначені основні трудові права працівників.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

З огляду на наведене суд зазначає, що не допускається розірвання трудових відносин, в даному випадку припинення публічної служби, в період тимчасової непрацездатності особи.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 2 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9, де зазначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок.

Згідно наказу Генерального прокурора України від 06.01.2015 року № 1дк, звільнення ОСОБА_2 відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка висвітлена в Довідці "Про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби" від 01.02.2009 року, судова практика показує, що порушене право позивача може бути відновлено шляхом зміни дати звільнення, тобто після закінчення періоду непрацездатності, за наявності підстав для звільнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказом Генерального прокурора України №154-вк від 25 травня 2015 року, яким змінено дату звільнення ОСОБА_2 з 06.01.2015 року на 12.01.2015 року, усунуто застереження щодо звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності.

Крім того, суд критично оцінює доводи позивача стосовно порушення Генеральною прокуратурою України ст. 38 КЗпП України в частині відмови в задоволенні його рапортів про розірвання трудового договору на його вимогу.

ОСОБА_2М звернувся до військової прокуратури Центрального регіону України для вирішення та скерування за належністю з рапортами від 25.11.2014 року про звільнення із займаної посади у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та призначення на посаду слідчого або прокурора однієї з військових прокуратур Центрального регіону України, а також про вирішення питання про відрядження позивача для подальшого проходження служби в органах військової прокуратури, яка виконує функції в зоні АТО.

На зазначені рапорти Військовою прокуратурою Центрального регіону України листом від 15.12.2014 № 11-641 вих-14, за підписом начальника відділу роботи з кадрами, позивачу надано відповідь про те, що військовим прокурором Центрального регіону України до Генеральної прокуратури України скеровано подання про звільнення ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину, а тому його призначення на посаду слідчого або прокурора однієї з військових прокуратур гарнізону неможливе.

Суд зазначає, що подані позивачем рапорти про звільнення не є предметом розгляду в даній адміністративній справі. Окремо дії відповідача щодо не розгляду вказаних рапортів позивачем не оскаржувались.

Що стосується решти позовним вимог - поновлення на посаді військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України у класному чинні «радник юстиції» та нарахування та виплати середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу, то на думку суду вони є похідними від вимог про визнання нечинними та скасування наказів Генерального прокурора України від 06.01.2015 № 1дк про звільнення ОСОБА_2 та від 12.01.2015 року № 154-вк про зміну дати звільнення позивача,

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи усі вищевстановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат понесених відповідачем, такі витрати компенсації за рахунок Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий: Дончик Віталій Володимирович

Судді: Вергелес Андрій Валерійович

Воробйова Інна Анатоліївна