Справа № 2а-1790/11/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2011 р. Справа № 2a-1790/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Скільський І.І.

при секретарі Бурда М.Р.,

за участю:

прокурора не зявився,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом прокурора Тисменицького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі

до Державного підприємства дослідного господарства «Перемога»

про стягнення заборгованості в сумі 257514,89 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тисменицького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі звернувся в суд з адміністративним позовом до Державного підприємства дослідного господарства «Перемога»про стягнення заборгованості в сумі 257514,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 та п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Державне підприємство дослідне господарство «Перемога»є страхувальником та платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, який зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Відповідач зобовязаний був сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Однак, в порушення вимог вищенаведеного Закону, за період з 21.04.2011 року по 12.05.2011 року відповідачем допущено несвоєчасну та не в повному обсязі сплату єдиного внеску, внаслідок чого заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом України становила 257514,89 грн., в тому числі заборгованість зі сплати єдиного внеску становила 18951,45 грн., борг по штрафним санкціям в сумі 49978,70 грн., та пені за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату єдиного внеску в сумі 188584,74 грн. Оскільки відповідач добровільно не сплатив заборгованість, просить стягнути її в судовому порядку.

Прокурор в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, з підстав наведених у позовній заяві. Позов просила задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач правом на подання заперечень щодо задоволення позову не скористався. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неприбуття суду не надав.

Відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

За таких обставин, суд вбачає, що справу слід розглянути за відсутності відповідача.

Заслухавши представника позивача, розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей Довідки Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Свідоцтва про державну реєстрацію Державне підприємство дослідне господарство «Перемога»є юридичною особою, а також являється платником єдиного соціального внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (а.с. 8).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на 01.01.2011 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі та є страхувальником та сплачував внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»набирає чинності з 01.01.2011 року, крім пунктів, що набирають чинності 01.01.2014 року.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону визначено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрати працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Частиною 1 ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообовязкового державного соціального страхування визначений статтею 8 вищенаведеного Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

В судовому засіданні встановлено, що клас професійного ризику виробництва відповідача становить 22, а тому розмір єдиного внеску, визначений положеннями ч. 5 ст. 8 даного Закону, становить 36,76-49,7%.

Крім цього, для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 наведеного Закону, встановлюється єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами (ч. 5 ст. 8 Закону), а тому відповідач є платником єдиного внеску за ставкою 34,7%.

Частиною 7 ст. 8 закону визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2,6-8 частини першої ст. 4 Закону, встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної п.1 ч. 1 ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами в судовому засіданні, відповідач є платником єдиного внеску за ставками 36,76-49,7%, 3,6 % та 34,7%.

Приписами ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для відповідача відповідно до Закону є календарний місяць.

Крім цього, порядок нарахування єдиного внеску визначається Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 08.10.2010 року № 22-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1014/18309.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Частиною 12 ст. 9 даного Закону зазначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до пп. 4.3.6 п. 4.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27.10.2010 року за №994/18289, нараховані за відповідний базовий звітний період суми єдиного внеску сплачуються платником не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: розрахунку єдиного соціального внеску за березень 2011 року, відповідачем допущено заборгованість в сумі 18951,45 грн.

Крім того, відповідачем протягом 2010-2011 року не сплачувалися страхові внески до бюджету Пенсійного фонду. Позивачем за несвоєчасну сплату страхових внесків прийнято рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (несвоєчасну) сплату страхувальниками страхових внесків від 03.03.2011 року за №159, яким застосовано штрафні санкції в сумі 49978,70 грн. та нараховано пені на суму 188584,74 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає сплаті за період з 21.04.2011 року по 12.05.2011 року становить 257514,89 грн., в тому числі заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску в сумі 18951,45 грн., несплачена штрафна санкція в сумі 49978,70 грн., заборгованість по пені 188584,74 грн.(а.с.7, 9-10).

Пунктом 7 ч.1 ст.13 Закону встановлено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплаченої суми єдиного внеску.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом, вважається недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 вищенаведеного Закону).

Частиною 10 ст. 25 вказаного Закону встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно до ч. 16 ст. 25 даного Закону строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що сума визначеної та узгодженої недоїмки відповідача зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з урахуванням фінансових санкцій та пені, що застосовано пенсійним органом, за ставкою 36,76-49,7% становить 16456,75 грн., за ставкою 8,41% - 631,40 грн., за ставкою 3,6% - 1863.30 грн., а тому загальна сума боргу по сплаті єдиного внеску складає 18951,45 грн.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів добровільної сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 257514,89 грн., суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства дослідного господарства «Перемога»(ід.код 25790150, с.Підпечари, Тисменицький район, Івано-Франківська область) в користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі заборгованість в сумі 257514 (двісті п`ятдесят сім тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень) 89 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 17.10.2011 року.