Справа № 2а-875/12/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2012-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 квітня 2012 року № 2а-875/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., при секретарі Руденко Н.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 29.12.2011 р.)

від відповідача: (на час розгляду клопотання представник у судовому засіданні був відсутній)

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду

за позовомФізичної особи підприємця ОСОБА_1
до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України у м. Києві
про визнання недійсними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 29.06.2011 р. № 262715/32-128/0375, № 262714/32-128/0376,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України в місті Києві про визнання недійсними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій № 262714/32-128/0376 та № 262715/32-128/0376 від 29.06.2011.

Ухвалою суду від 23.01.2012 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 15.02.2012. Разом з цим, у звязку із необхідністю отримання додаткових пояснень по справі та викликом свідків в судовому засіданні оголошувались перерви до 14.03.2012 та у звязку із першою неявкою викликаного свідка до 05.04.2012.

В той же час, 19.03.2012 відповідачем подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України. Зокрема, дане клопотання відповідача мотивоване тим, що правовідносини, які виникають у звязку із застосуванням до субєктів господарювання фінансових санкцій на підставі Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" не є податковими відносинами, а тому встановлений Податковим кодексом 1095 денний строк для оскарження рішень в даному випадку застосуванню не підлягає. З огляду на викладене відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду застосувавши при цьому ч. 5 статті 99 КАС України, якою встановлено, що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

В судовому засіданні 05.04.2012 року на обговорення поставлено клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Представник відповідача підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволенні.

Представник позивача заперечував проти заявленого клопотання та зазначив, що відповідач належить та входить до системи органів податкової служби та є його окремим підрозділом по регулюванню і контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, який в свою чергу при здійсненні своєї діяльності щодо контролю за субєктами господарювання керується нормами Податкового кодексу України. Разом з тим, відповідно до п. 56.18 статті 56 ПК України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня. Таким чином, на думку представника позивача в даному випадку строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки дана позовна заява була подана до суду в межах визначеного ПК України строку у 1095 днів, а тому підстав для залишення позовної заяви без розгляду немає.

Вирішуючи дане клопотання відповідача, суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, спірними рішеннями на позивачку накладено штрафи за порушення законодавства з питань обігу алкогольних та тютюнових виробів.

Відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (ст. 8) та Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (ст. 16, 17), з урахуванням п. 24 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України», Постанови КМ України від 7.08.2001 р. № 940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та справлянням акцизного збору», Положення про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України, затвердженого наказом ДПА України від 10.02.2007 р. № 71, який зареєстровано в Мінюсті України 12.02.2007 р. за № 116/13383, контроль за дотриманням законодавства з питань обігу алкогольних і тютюнових виробів покладається, зокрема, на податкові органи, на що вказують також положення п/п 80.2.5 ПК України.

При цьому, відповідно до п/п. 41.1.1. ПК України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

В даному випадку Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в розумінні ПК України належить до категорії іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Згідно з п/п. 111.1.1. ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується, зокрема, такий вид юридичної відповідальності, як фінансова відповідальність.

Згідно з п. 111.2. ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з п. 113.3. ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п/п 14.1.265 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Підпунктом 14.1.7. п. 14.1 статті 14 ПК України визначено, що оскарження рішень контролюючих органів, зокрема є оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Частиною першою статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В той же час, відповідно до п. 56.18 статті 56 ПК України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня.

Таким чином, аналізуючи викладені вище положення законодавства суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України безпосередньо визначено поняття грошового зобовязання та його складових, у т.ч. як штрафних санкцій за порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, та яке визначається контролюючим органом за порушення у т.ч. іншого законодавства шляхом прийняття рішень, строки оскарження яких, як і у разі за порушення податкового законодавства, визначаються вищезгаданими нормами ПК України і є загальними для всіх рішень такого роду.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивач не порушив строки звернення до суду у звязку з оскарженням спірних рішень, а тому підстав для залишення позову без розгляду немає.

Керуючись положеннями статей 5, 99, 160, 165, Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Регіональному управлінню Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України у м. Києві у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам судового процесу.

Суддя О.А.Кармазін