Справа № 815/4481/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4481/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Одеса

09 год. 35 хв.

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на р/р 06, заборгованості за несвоєчасне подання звітності у сумі 1 020 грн. 00 коп., -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось з позовом управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси (надалі - УПФУ в Малиновському районі м. Одеси) до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на р/р 06, заборгованості за несвоєчасне подання звітності у сумі 1 020 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач була зареєстрована як фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності з 05.05.2004 року та перебувала на обліку позивача з 13.05.2004 року за № П12263 як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що діяв на час виникнення заборгованості. Протягом 2005-2009 років відповідач перебувала на спрощеній системі оподаткування та повинна була здавати звіти до УПФУ у встановлені чинним законодавством строки. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства, ОСОБА_2 несвоєчасно подавала звіти за 2005-2009 роки, у зв'язку із чим УПФУ в Малиновському районі м. Одеси відповідачу виставлено вимогу про сплату боргу № Ф-8390 від 04.07.2014 року на загальну суму 1 020 грн., яку було надіслано ОСОБА_1 та нею отримано 28.07.2014 року. Станом на 20.07.2015 року заборгованість відповідачем самостійно не сплачена, що підтверджується витягом з картки особового рахунку ОСОБА_1, у зв'язку із чим позивач просить стягнути вказану суму боргу у розмірі 1 020 грн. в судовому порядку (аркуші справи 3-6).

У судове засідання сторони або їх представники не з'явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (аркуші справи 20, 21).

Через канцелярію суду за вхід. № 23134/15 від 17.09.2015 року представником позивача надано письмове клопотання про розгляд справи відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні (аркуш справи 22).

Відповідач про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надав. Письмові заперечення проти позову відповідачем до суду не надано.

З урахуванням зазначеного, згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження.

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому чинним законодавством порядку як суб'єкт підприємницької діяльності 05.05.2004 року, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (аркуш справи 7).

13.05.2004 року ОСОБА_1 за № П12263 взята на облік в УПФУ в Малиновському районі м. Одеси як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що діяв на час виникнення заборгованості.

Постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 року затверджено Положення про Пенсійний фонд України, відповідно до якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески до Пенсійного фонду України є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Невиконання цього обов'язку платниками страхових внесків приводить до неповного формування коштів Пенсійного фонду України, і як наслідок, до несвоєчасних виплат пенсій пенсіонерам, що є порушенням ст. 46 Конституції України.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 Закону України № 1058 - IV, відповідно до ч. 2 ст. 106 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Строк позовної давності до стягнення заборгованості зі сплати страхових (пенсійних) внесків не застосовується.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вказаної статті страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 статті 15 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Частинами 3 та 4 ст. 15 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду. Платникам страхових внесків у десятиденний термін після їх реєстрації видається повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до пп. 3.2 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 08.10.2010 року № 22-2 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.11.2010р. за № 1014/18309 зазначено, що фізичні особи - підприємці самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 1 квітня року, наступного за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Таким чином, ОСОБА_1 є страхувальником, а страхувальники відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України та відповідно до вищезазначених вимог законодавства повинні своєчасно подати звіти до Пенсійного фонду України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, звітність про обчислення та сплату страхових внесків за 2005-2009 роки відповідачем до органу пенсійного фонду України не подавалась.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 та ч. 6 ст. 20 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 вказаного Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 2 статті 106 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року передбачено, що суми страхових внески, які своєчасно нараховані та несплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 зазначеного Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків - недоїмкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року (у редакції - чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду України за формою і у строки, визначені правлінням пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про їх сплату.

Відповідно до вказаного Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату боргу № Ф-8390-У від 04.07.2014 року на загальну суму заборгованості по сплаті фінансових санкцій (штрафів) у розмірі 1 020 грн. 00 коп. (аркуш справи 10).

Відповідно до п. 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління ПФУ № 21-1 від 19.12.2003 року, якщо страхувальник на день надсилання йому органом Пенсійного фонду вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата. У разі коли неможливо вручити страхувальнику вимогу поштою у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб страхувальника за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб страхувальника прийняти вимогу, вимога вважається врученою страхувальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З урахуванням зазначеного, визначена у вимозі позивачем сума заборгованості відповідача є узгодженою та підлягає сплаті у повному обсязі.

Страхувальник згідно з вимогами ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язаний сплатити суми недоїмки протягом десяти робочих днів із дня одержання вимог про сплату недоїмки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів, у зв'язку із порушенням приписів Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року, у відповідача наявна заборгованість перед Пенсійним фондом у розмірі 1 020 грн. 00 коп. (аркуші справи 11-12).

Станом на момент розгляду справи, доказів щодо оскарження або сплати повністю або частково заявленої у позові суми до стягнення відповідачем до суду не надано.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справі докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на р/р 06, заборгованості за несвоєчасне подання звітності у сумі 1 020 грн. 00 коп. є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси до ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1. адреса: 65000, АДРЕСА_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на р/р 06, заборгованості за несвоєчасне подання звітності у сумі 1 020 грн. 00 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1. адреса: 65000, АДРЕСА_1) на користь управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на р/р 06 в Одеському Облуправлінні ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 328845, заборгованості за несвоєчасне подання звітності у сумі 1 020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан