Справа № 2а-2714/11/0970
Суддя: Мигалюк Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2011 р. Справа № 2a-2714/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мигалюка Ю.В.

секретаря Цюпа У.Л.

за участю сторін та представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Івано-Франківську в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі до субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 3 024,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2011 року Державна податкова інспекція в Тисменицькому районі звернулася з адміністративним позовом до субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 3 024,44 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у звязку з несплатою податкових зобовязань з податку на додану вартість: штрафних санкцій за неповернення свідоцтва платника податку на додану вартість та неподання звітності по даному виду податку.

Представник позивача у судове засідання не зявився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав повністю. Просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи за адресою, що вказана в даних ЄДРПОУ. У відповідності до ч.11 ст.35 КАС України відповідач вважається належним чином повідомленим.

Розглянувши матеріали позову, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою, зареєстрований у Державній податковій інспекції в Тисменицькому районі як платник податку на додану вартість.

Проведеними 15.04.2010року, 26.08.2010 року та 15.09.2010 року невиїзними перевірками своєчасності подання податкової звітності Державною податковою інспекцією в Тисменицькому районі встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п.п. а 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-111 від 21.12.2000року, а саме: неподання звітності з податку на додану вартість за 19 податкових періодів (20.02.2009р., 20.03.2009р., 20.04.2009р., 20.05.2009р., 22.06.2009р., 20.07.2009р., 20.08.2009р., 21.09.2009р., 20.10.2009р., 20.11.2009р., 21.12.2009р.,20.01.2010р.,22.02.2010р.,22.02.2010р., 22.03.2010р.,20.04.2010р.,20.05.2010р., 21.06.2010р., 20.07.2010р.) та неповернення свідоцтва платника ПДВ, що підтверджується актами перевірки №1432/170/НОМЕР_1, №1895/170/НОМЕР_1, №1971/1700/НОМЕР_1.

За наслідками даних перевірок винесені податкові повідомлення-рішення №/0 від 15.04.2010 року на суму 2040 грн., №/0 від 26.08.2010 року на суму 1020 грн. штрафних санкцій та №/0 від 15.09.2010року на суму 170 грн. Станом на 08.08.2011року загальна сума заборгованості складає 3024,44 грн.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Законів України «Про систему оподаткування», «Про податок на додану вартість» та «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в редакції чинній на час їх дії, а тому останні підлягають застосуванню.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування», чинного на момент виникнення правовідносин, платники податків зобовязані були подавати до державних податкових органів відповідно до законів декларації, повязані з обчисленням і сплатою податків.

Згідно п.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законом терміни.

В п.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість168/97-ВР від 03.04.1997 року визначено, що податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал, з урахуванням того, що: якщо особа реєструється платником податку з дня іншого, ніж перший день календарного місяця, першим податковим періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; якщо податкова реєстрація особи анулюється у день інший, ніж останній день календарного місяця, то останнім податковим періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до вимог підпункту 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків),-протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Аналогічна норма визначена пунктом 2.6 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.21997 року №166.

Згідно із п.п.«ґ»п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість»реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б"-"ґ" цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи. Платник податку зобов'язаний повернути податковому органу реєстраційне свідоцтво протягом двадцяти календарних днів від дня прийняття рішення про анулювання. У цьому випадку затримка у поверненні такого свідоцтва прирівнюється до затримки у наданні податкової звітності з цього податку. При анулюванні реєстрації останнім податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня, наступного за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем такого анулювання. Платник податку, в обліку якого на день анулювання реєстрації знаходяться товарні залишки або основні фонди, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах, зобов'язаний визнати умовний продаж таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбувається таке анулювання (.п.9.8 ст.9 Закону).

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-III від 21.12.2000 року, чинного на момент виникнення правовідносин, в статті 1 визначено податковий борг (недоїмка) як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Штрафна санкція (штраф) це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Згідно п.17.1.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум (п.17.3 ст.17 даного Закону).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем неподано звітності з податку на додану вартість за 19 податкових періодів (20.02.2009р., 20.03.2009р., 20.04.2009р., 20.05.2009р., 22.06.2009р., 20.07.2009р., 20.08.2009р., 21.09.2009р., 20.10.2009р., 20.11.2009р.,21.12.2009р.,20.01.2010р.,22.02.2010р.,22.02.2010р., 22.03.2010р.,20.04.2010р., 20.05.2010р., 21.06.2010р., 20.07.2010р.) та неповернуто свідоцтво платника ПДВ, що підтверджується актами перевірки №1432/170/НОМЕР_1, №1895/170/НОМЕР_1, №1971/1700/НОМЕР_1.

За вказані порушення до відповідача застосовано штрафні фінансові санкції згідно податкових повідомлень-рішень №/0 від 15.04.2010 року на суму 2040 грн., №/0 від 26.08.2010 року на суму 1020 грн. штрафних санкцій та №/0 від 15.09.2010року на суму 170 грн. Станом на 08.08.2011р. загальна сума заборгованості складає 3024,44 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку відповідачем не оскаржені та не скасовані у спосіб та процедури, що регламентовані ст.56 Податкового кодексу України. Сума заборгованості є узгодженою та в звязку з несплатою до бюджету у строки визначені законодавством набула статусу податкового боргу.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до вимог Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом .

Згідно із підпунктом 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно вимог п. 95.4 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Податковий борг в розмірі 3024,44 грн. підтверджується актами проведених перевірок, податковими повідомленнями-рішеннями, розрахунком боргу та іншими матеріалами справи. Доказів сплати даного боргу відповідач суду не надав, а тому податковий борг підлягає стягненню в судовому порядку.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно судових витрат, то відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок наявної готівки субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул.І.Франка,72, с. Братківці, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77462) в дохід держави штрафні санкції в сумі 3 024,44 грн. (три тисячі двадцять чотири гривні 44 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 КАС України.

Постанова буде складена в повному обсязі 12.10.2011 року.

Суддя: Мигалюк Ю.В.