Справа № 2а-1870/1670/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2011 р. Справа № 2a-1870/1670/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2а-1870/1670/11

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції в місті Суми

про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_3, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Суми (далі відповідач, ДПІ в м. Суми), в якому просить визнати незаконним (нечинним) Податкове повідомлення -рішення № /0/11538 від 17 лютого 2011 року Державної податкової інспе кції в м. Суми щодо донарахування податків та штрафних (фінансових санкцій) по податку на додану вартість. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним.

Оскаржуване податкове - повідомлення рішення прийнято на підставі акту № 349/17-1016//10 від 31.01.2011 року «Про результати документальної пла нової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законо давства». В ОСОБА_1 документальної перевірки, посадові особи відповідача зазначають про неправомірне застосування позивачем нульової ставки ПДВ в результаті порушень пп. 3.1.1. п. 3.1. статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість». Позивач вважає такий висновок відповідача невірним, оскільки: Як слідує із копій деяких договорів перевезення, вони укладені з експедиторами, що були уповноваженими особами відправників вантажів. Зазначені договори є чинними, ніким не скасовані та не розірвані, не визнані в судовому порядку недійсними, відсутні і прете нзії відповідача щодо їх змісту, чинності тощо, а тому на них поширюється положен ня щодо презумпції правомірності правочину, закріплене у статті 204 Цивільного ко дексу України.

Позивач зазначає, що як слідує з аналізу укладених позивачем договорів перевезення та інших документів, що їх супроводжували, саме позивач ніс повну матеріальну відпо відальність за вантаж, при здійсненні перевезень орендованими автомобілями, у тому числі, і за недогляди водіїв орендованих автомобілів, а не власник транспортних засо бів. Тому, висновки посадових осіб відповідача та прийняття відповідачем оскаржу ваних податкових повідомлень - рішень зроблені на підставі припущень, які не ґрун туються на законі. Крім того, зміст договорів - заявок містить всі особливі умови, що передбачені як нормами міжнародного права, так і відповідними нормами Господарського кодексу України - статтями 306 - 315, і навпаки, не містить особливих умов, які передбачені статтею 316 Господарського кодексу України щодо договору транспортного експеди рування. Тому, вважаючи чинні договори - заявки на перевезення вантажів договора ми транспортного експедирування, відповідач фактично тлумачить зміст правочину. Але відповідач не має законного права тлумачити зміст правочину, так - як згідно до приписів частини 1 статті 213 Цивільного кодексу України, зміст правочину може бу ти витлумачений стороною (сторонами). У всіх інших випадках, у тому числі і при виникненні спору щодо змісту договору в цілому або окремих його частин, тлумачен ня правочину здійснюється судом. Підтвердженням правильності правової позиції позивача є також і ті факти, що орендна плата, яку сплачував позивач за оренду автомобілів для міжнародних автомо більних перевезень містить в собі ПДВ за звичайною ставкою, орендодавцями випи сувались відповідні податкові накладні, а договори на здійснення міжнародних ван тажних перевезень з позивачем укладали за дорученням зацікавлених осіб саме експе дитори, а тому, висновок відповідача про те, що позивач займався не міжнародними вантажними перевезеннями, а експедиційними послугами є надума ним та не ґрунтується на конкретних фактах.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити виходячи з наступного.

В ході документальної перевірки достовірності відображених показників податкового зобов'язання у поданих деклараціях з податку на додану вартість за перевіряємий період, було встановлено заниження задекларованих суб'єктом підприємницької діяльності показників податкового зобов'язання декларацій з податку на додану вартість на суму ПДВ - 139972 грн. На підставі наданих на перевірку первинних документів було встановлено, що СПД-ФО ОСОБА_3 заключав договори щодо здійснення організації транспортно-експедиційних послуг, згідно яких, в окремих випадках, фактично здійснював не перевезення вантажів, а був лише організатором таких перевезень третіми особами, які фактично ці послуги виконували. Відповідно до пп.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами і доповненнями, передбачено «Якщо поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу, вантажів чи з міжнародних відправлень здійснюється у вигляді продажу квитків, інших проїзних документів, укладення брокерських, агентських, комісійних чи інших договорів (рахунків) з посередниками або довіреними особами, то винагорода таких осіб оподатковується за ставкою, передбаченою підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 цієї статті». Тобто, право на застосування нульової ставки ПДВ згідно із пп.6.2.4 вищезазначеного закону має лише той платник, який безпосередньо надає транспортні послуги з міжнародного перевезення пасажирів та вантажів, без залучення третіх осіб на фактичне виконання таких послуг. Згідно пояснення ПП ОСОБА_3 № 3008 від 24.01.2011 р., автомобілі він орендував, у діючих членів міжнародної асоціації автомобілів. Приватний підприємець ОСОБА_4, укладав договори оренди транспортних засобів у інших суб'єктів господарювання, але фактично ці договори мали інше істотне значення, оскільки згідно міжнародних автомобільних накладних та актів виконаних робіт, послуги перевезення, які потім надавались такими вантажними автомобілями, здійснювались найманими працівниками - водіями, тих суб'єктів господарювання, у яких ці машини орендувались. Так в міжнародних автомобільних накладних, які свідчать про порушення застосування СПД-ФО ОСОБА_3 нульової ставки ПДВ, «перевізниками» зазначено суб'єктів господарювання, у яких СПД-ФО ОСОБА_3 лише орендував автомобілі, які використовувались для перевезень, а «водіями» зазначено найманих працівників таких суб'єктів господарювання. Тобто фактично такі інші суб'єкти господарювання, по взаємовідносинам з якими були виявлені порушення, надавали підприємцю ОСОБА_3 не послуги оренди транспортних засобів, а здійснювали транспортні послуги відповідно.

Державна податкова інспекція в м.Суми вважає, що дії податкової інспекції правомірними а, податкове повідомлення - рішення від 17 лютого 2011 р. №/0/11538 про донарахування податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій - законними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Наказу ДПІ в м. Суми № 139 від 17.01.2011 р. та направлення на перевірку № 83 від 18.01.2010 року, згідно плану - графіку документальних перевірок на 2010 рік, ДПІ в м. Суми проведена документальна планова виїзна перевірка суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2009р. по 30.09.2010р. За результатами перевірки було складено акт від 31.01.2011р. № 349/17-1016//10. На підставі акту перевірки 17.02.2011 р. були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- за формою «Р» № /0/11536, по податку на додану вартість на загальну суму 202248,00 гри.

- за формою «В4» № /0/11538, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2128,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1064,00 грн.

Так, в акті перевірки зазначено про заниження задекларованих суб'єктом підприємницької діяльності показників податкового зобов'язання декларацій з податку на додану вартість на суму ПДВ - 139972 грн. Заниження податкового зобов'язання, сталось в результаті порушень пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 пп.6.1.1 п.6.1, пп.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість", які виникли через неправомірне застосування позивачем нульової ставки податку на додану вартість.

Суд погоджується з такими висновками податкового органу та вважає їх такими що підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, СПД-ФО ОСОБА_3 уклав договори щодо надання транспортно-експедиційних послуг, перелік яких наведений в акті перевірки на сторінці 14-19 (т.1. а.с. 17-20). Згідно яких, СПД ФО ОСОБА_3 (Перевізник) надає транспортні послуги для перевозки вантажу за межі митної території України. Як зазначено в акті перевірки, та підтверджено позивачем, приватний підприємець ОСОБА_4, з метою виконання вказаних договорів про надання транспортно-еспедиційних послуг, укладав договори оренди транспортних засобів у інших суб'єктів господарювання. При цьому, згідно міжнародних автомобільних накладних (СМR) та актів виконаних робіт, послуги перевезення, які потім надавались такими вантажними автомобілями, здійснювались найманими працівниками - водіями, тих суб'єктів господарювання, у яких ці машини орендувались. Так в міжнародних автомобільних накладних (СМR), «перевізниками» зазначено суб'єктів господарювання, у яких СПД-ФО ОСОБА_3 орендував автомобілі, які використовувались для перевезень, а «водіями» зазначено найманих працівників таких суб'єктів господарювання. Отже, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що фактично суб'єкти господарювання - орендодавці, здійснювали транспортні послуги з перевезення вантажу, а позивач лише надавав послуги з організації таких перевезень.

Згідно п.І ст.9 «Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до п. 3.1. ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування, зокрема є операції платників податку з:

- поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України, у тому числі операції з: поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів автомобільним транспортом, а також міжнародних відправлень будь-яким видом транспорту на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту їх митного оформлення, а також від пункту їх митного оформлення до пункту призначення (доставки) на митній території України; поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів (крім міжнародних відправлень) будь-яким видом транспорту (крім автомобільного) на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту проведення прикордонного контролю з їх випуску за межі державного кордону України, а також від пункту прикордонного контролю з їх впуску у межі державного кордону України до пункту їх призначення (доставки) на митній території України (п.п. 3.1.1).

Відповідно п.п. 6.2.4. п.6.2. ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість», при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування: поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу та вантажів автомобільним транспортом, а також поставка міжнародних відправлень будь-яким видом транспорту на відрізку від пункту (місця) їх митного оформлення до пункту призначення (доставки) за межами державного кордону України, між пунктами, які знаходяться за межами державного кордону України, а також від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) за межами державного кордону України до пункту (місця) їх митного оформлення на території України; поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу та вантажів іншими видами транспорту, ніж зазначені в абзаці першому цього підпункту, за межами державного кордону України. Якщо поставка послуг з міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу, вантажів чи з міжнародних відправлень здійснюється у вигляді продажу квитків, інших проїзних документів, укладення брокерських, агентських, комісійних чи інших договорів (рахунків) з посередниками або довіреними особами, то винагорода таких осіб оподатковується за ставкою, передбаченою підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 цієї статті. Згідно п.п. 6.1.1. п.6.1. ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість», податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг).

Тобто, право на застосування нульової ставки ПДВ згідно із пп.6.2.4 вищезазначеного закону має лише той платник, який безпосередньо надає транспортні послуги з міжнародного перевезення пасажирів та вантажів, без залучення третіх осіб на фактичне виконання таких послуг.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд вважає що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням норм законодавства, а позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення №/0/11538 від 17 лютого 2011 року щодо донарахування податків та штрафних (фінансових санкцій) по податку на додану вартість відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 21 червня 2011 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек