Справа № 2а-1670/6118/11
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6118/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Авдєєнко Є.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

прокурора - Лисенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппродукт" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосппродукт" (по тексту - позивач/ ТОВ "Сільгосппродукт") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (по тексту - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.10.2010 № /0/4358 та від 21.12.2010 № /0/4357.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на не обґрунтованість та безпідставність висновків перевірки, а тому зазначав, що, працівники Кременчуцької ОДПІ дійшли помилкового висновку щодо порушення ТОВ "Сільгосппродукт" положень Законів України "Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про податок на додану вартість".

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи правомірність донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі на загальну суму 483427,20 грн у зв'язку із порушенням позивачем вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", з податку на додану вартість на загальну суму 762475,92 грн, оскільки позивачем порушено вимоги Закону України "Про податок на додану вартість".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав у ньому викладених, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, прокурор вступив у справу для захисту інтересів держави в особі Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області, згідно листа № 05/1-1033 вих.11 від 05.09.2011 що наявний в матеріалах справи.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгоспродукт" зареєстровано 24.09.2003 Кременчуцькою районною державною адміністрацією Полтавської області, ідентифікаційний код 13958710.Товариство взято на облік в органах державної податкової служби, також являється платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами.

Як слідує із матеріалів справи, що з 12.11.2010 по 02.12.2010 Кременчуцькою ОДПІ згідно із частиною 14 статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сільгосппродукт»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2008 по 30.09.2010, валютного та законодавства за період з 01.07.2008 по 30.09.2010.

При цьому, судом встановлено, що правомірність підстав та порядку проведення вказаної позапланової перевірки, а саме: наказу № 3096 від 11.11.2010 «Про проведення позапланової перевірки»встановлено постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2011, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.06.2011 по справі № 2а-6428/10/1670 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосппродукт» до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про визнання протиправним наказу.

За результатами перевірки складено акт від 07.12.2010 № 6659/23-209/13958710 в якому відображено,зокрема, порушення ТОВ «Сільгоспродукт»:

- за перевіряємий період з 01.07.2009 по 30.09.2010: пункту 5.1., підпункту 5.2.1. пункту 5.2. підпункту 5.3.9, пункту 5.3. статті 5, підпункту 7.3 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283/97-ВР від 22.05.1997 в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1 775 443,29 грн в тому числі по періодах: за 3 квартал 2008 року в сумі 317 973,54 грн, за 4 квартал 2008 року в сумі 326 034,38 грн, за 1 квартал 2009 року в сумі 360 086,51 грн, за 2 квартал 2009 року в сумі 771 348,86 грн.

За результатами планової документальної перевірки за період: з 01.07.2008 по 30.06.2009 згідно № 6228/23-209/13958710 від 04.12.2009 прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/4013 від 17.12.2009 на загальну суму 3214861,17 грн. в тому числі основний платіж - 1775443,29 грн, штрафна (фінансова) санкція 1439417, 88 грн.

- за період з 01.07.2009 по 30.09.2010: пункту 5.1., підпункту 5.2.1, пункту 5.2. підпункту 5.3.9, пункту 5.3. статті 5, підпункту 7.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283/97-ВР від 22.05.1997 в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 339 007 грн., у тому числі за 3 квартал 2009 року в сумі 88 174 грн, за 4 квартал 2009 року в сумі 250 833 грн.

- за перевіряємий період: з 01.07.2008 по 30.06.2009: підпункту.7.4.1. 7.4.4., пункту 7.4. статті 7, пункту 11.2. статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997, пункту 18 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого наказом ДПА України №165 від 30.05.1997, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 564 651,60 грн., в тому числі: липень 2008 року в сумі 38 685,21 грн, вересень 2008 року в сумі 218 934,55 грн, жовтень 2008 року в сумі 123 253,27 грн, листопад 2008 року в сумі 41 936,47 грн, грудень 2008 року в сумі 235 850,79 грн, січень 2009 року в сумі 288 964,31 грн, лютий 2009 року в сумі 58,38 грн, березень 2009 року в сумі 78,08 грн, квітень 2009 року в сумі 24 494,29 грн, травень 2009 року в сумі 419 529,74 грн, червень 2009 року в сумі 172 866,51 грн.

За результатами планової документальної перевірки за період: з 01.07.2008 по 30.06.09 акту № 6228/23-209/13958710 від 04.12.2009 прийнято податкове повідомлення рішення № /0/4014 від 17.12.2009 на загальну суму 2051592,48 грн в тому числі основний платіж 1367728,32 грн., штрафна (фінансова) санкція 68 3864,16 грн.

- за перевіряємий період з 01.07.2009 по 30.09.2010: підпункту 7.4.1. - 7.4.4., пункту 7.4., підпункту 7.4.5. пункту 7.4 статті 7 пункту 11.2. статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997, пункту 18 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого наказом ДПА України №165 від 30.05.1997 результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 311 394 грн., в тому числі по періодах: вересень 2009 року в сумі 70539 грн, жовтень 2009 року в сумі 200667 грн, листопад 2009 року в сумі 5208 грн, квітень 2010 року в сумі 11695 грн, травень 2010 року в сумі 23285 грн.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом прийнято 21.12.2010:

- податкове повідомлення рішення №/0/4358 яким ТОВ «Сільгоспродукт»нараховано податкове зобовязання за платежем «податок на прибуток»в розмірі 483427,20 грн, в тому числі за основним платежем 339007 грн та за штрафними фінансовими санкціями 144420,20 грн.

- податкове повідомлення рішення №/0/4357 яким ТОВ «Сільгоспродукт»нараховано податкове зобовязання за платежем: «податок на додану вартість»в розмірі 762475,92 грн, в тому числі за основним платежем 508 317,28 грн та за штрафними фінансовими санкціями 254 158,64 грн;

За наслідками процедури адміністративного оскарження, податковим органом податкові повідомлення-рішення від 21.12.2010 №/0/4358 та №/0/4357 залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність оспорюваних податкових повідомлень рішень, судом встановлено слідуюче.

Так, податковим органом за період, що перевірявся ТОВ «Сільгосппродукт»донараховано податкове зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 339 007 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 144420,20 грн.

Донарахована сума податку на прибуток складається з наступного:

TOB «Сільгосппродукт»віднесено до складу валових витрат за 3-4 квартал 2009 року суму в розмірі 1 356 028 грн по операції з Приватним підприємством «Фірма «Скіон»з постачання сої.

На підтвердження виконання усного договору з ПП «Фірма «Скіон»позивачем надано:

- рахунок № 52 від 16.09.2009, видаткову накладну № 52 від 16.09.2009, згідно із якими постачальником ПП «Фірма»Скіон»продано одержувачу ТОВ «Сільгосппродукт»сою в кількості 136,36 тонн за ціною 2626 грн всього на суму 423234 грн в тому числі ПДВ 70 539 грн;

- рахунок № 200 від 29.10.2009, видаткову накладну № 216 від 29.10.2009, згідно із якими постачальником ПП «Фірма»Скіон»продано одержувачу ТОВ «Сільгосппродукт»сою в кількості 344 тонни за ціною 2916,67 грн всього на суму 1204000 грн в тому числі ПДВ 200666,67 грн;

Також, в матеріалах справи наявні податкові накладні, відповідно, від 16.09.2009 № 5 та від 29.10.2009 №216.

Сума витрат за переліченими вище документами в розмірі 1 356 028 грн і включена ТОВ «Сільгосппродукт»до складу валових витрат в податковому обліку в 3-4 кварталі 2009 року.

В даному випадку, податковий орган дійшов висновку про неправомірність такого включення оскільки перевіркою не виявлено документів які б підтверджували транспортування сої при взаємовідносинах із ПП «Фірма»Скіон», а також відсутні акти приймання продукції. Крім того,у контрагента позивача згідно податкової звітності, відсутні складські приміщення для зберігання товару, відсутні витрати на транспортування.

Правові відносини з приводу формування валових витрат на момент виникнення спірних правовідносин унормовані Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно з пунктом 5.1 статті 5 якого валові витрати виробництва та обігу (валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Одночасно, згідно з абзацом 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Ведення господарських операцій фіксуються та підтверджуються первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проте, вимоги цієї норми позивачем не дотримано. На підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат на придбання сої від ПП «Фірма»Скіон», позивачем представлені лише копії видаткових накладних, рахунків- фактур та податкових накладних.

При цьому, акти приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару, доказів розвантаження товару, рух по складу у виробництво чи продажу, копій довіреностей на одержання цінностей та журналу реєстрації довіреностей, які б свідчили про фактичне виконання господарської операції між ТОВ «Сільгосппродукт»та ПП «Фірма»Скіон»та слугували б підставою для бухгалтерського обліку таких операцій, позивачем не надано.

При цьому, слід наголосити, що обсяг поставки згідно документів складає 480,20 тонн сої, водночас будь-яких доказів щодо фіксації даної господарської операції позивач суду не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що здійснення операції із придбання сої в кількості 480,20 тонн у ПП «Фірма»Скіон»в вересні та жовтні 2009 року не підтверджено належними документами обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового облік, оскільки витрати можуть бути підтверджені лише тими документами, які свідчать про реальність виконання договору(правочину).

Отже, позивачем ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи не представлено суду доказів, які б підтверджували фактичне отримання товару (сої) від ПП «Фірма»Скіон», а документи, на підставі яких сформовані валові витрати за спірною господарською операцією, самі по собі не можуть беззаперечно підтверджувати право платника на їх формування.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій свідчать підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин, як відсутність у постачальника позивача ПП «Фірма»Скіон»необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

Суд вважає, що надані позивачем до суду первинні бухгалтерські документи не підтверджують фактичне отримання товару (сої) у ПП «Фірма»Скіон», а тому це свідчить про правильність висновків податкового органу щодо завищення ТОВ «Сільгоспродукт»валових витрат в розмірі 1 356 028 грн, в тому числі за 3 квартал 2009 року на суму 352695 грн та за 4 квартал 2009 року на суму 10003333 грн.

Окрім того, у періоді, що перевірявся встановлено завищення податкового кредиту всього в розмірі 1 876 045, 60 грн в тому числі за період з 01.07.2008 по 30.06.2009 на суму 1 564 651,60 грн та за період з 01.07.2009 по 30.09.2010 на суму 311 393 грн.

Водночас, за результатами планової документальної перевірки за період: з 01.07.2008 по 30.06.09 акт № 6228/23-209/13958710 від 04.12.2009 прийнято податкове повідомлення рішення № /0/4014 від 17.12.2009 на загальну суму 2051592,48 грн в тому числі основний платіж 1 367 728,32 грн, штрафна (фінансова) санкція 68 3864,16 грн.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, в ході позапланової перевірки від 07.12.2010 (акт № 6659/23-209/13958710) виявлено розбіжність між сумою встановленого плановою виїзною перевіркою від 04.12.2009 (акт № 6228/23-209/13958710) заниження податку на додану вартість (по тексту - ПДВ), яка становить 196 923,28 грн (1 564 651,60 грн - 1 367 728,32 грн).

Зазначена розбіжність виникла за рахунок невірного визначенням перевіряючими в ході планової перевірки (акт № 6228/23-209/13958710 від 14.09.2009):

1) зменшення відємного значення за липень 2008 року в сумі ПДВ 106126 грн,яке необхідно вважати як заниження ПДВ у вересні 2008 року;

2) арифметичної помилки в сумі 3000 грн при визначенні суми заниження ПДВ за липень 2008 року в розмірі 35 685 грн,яка має місце 38 685 грн;

3) невірного висновку стосовно розрахунку заниження ПДВ за вересень 2008 року при визначенні загальної суми ПДВ згідно податкових накладних, отриманих від постачальників: ФОП ОСОБА_3І на суму 16386,67 грн (податкова накладна: №1-0109 від 01.09.2008 на суму ПДВ 12220 грн;: № 2209-3 від 22.09.2008 4166,67 грн); ФОП ОСОБА_4М на суму 87 896,49 грн (податкова накладна: №01/9 від 01.09.2008 -36017,33 грн; №15/9 від 15.09.2008 29262,50 грн; №8/09 від 08.09.2008 4283,33 грн; № 25/9 від 05.09.208 - 6668,58 грн; №26/9 від 26.09.2008 11664,75 грн;) український мобільний зв'язок на суму ПДВ 107,01 грн;

Всього по постачальниках в вересні 2008 року сума заниження ПДВ складає 104390,17 грн, втім плановою перевіркою враховано завищення податкового кредиту в розмірі 1649308 грн, замість вірного 104 390,17 грн, тому розбіжність в сумі 87897,09 грн визначено сумою зобовязання в спірному податковому повідомленні рішенні з ПДВ.

4) невірного висновку стосовно розрахунку заниженого ПДВ за травень 2009 року при визначенні загальної суми ПДВ згідно податкових накладних,отриманих від постачальників, а саме: від ПП «Легіон-Агро»на суму 419383,25 грн (податкова накладна №43 від 07.05.2009 сума ПДВ 29290,80 грн; № 50 від 18.05.2009 14851,20 грн; №56 від 25.05.2008 -71153,75 грн; № 58 від 26.05.2009 41575 грн; №59 від 26.05.2009 -208750 грн; № 61 від 28.05.2009 53762,50 грн); український мобільний зв'язок на суму ПДВ 146,49 грн;

Всього по постачальниках в травні 2009 року сума заниження ПДВ складає 419529,74 грн, втім плановою перевіркою враховано завищення податкового кредиту в розмірі 419 629,74 грн, тому розбіжність в сумі 100 грн, зайво включена при визначенні порушень в попередньому акті перевірки;

Як наслідок, сума розбіжності, яка становить 196 923,28 грн (106126 грн +3000 грн + 87897,28 грн 100 грн) донарахована податковою інспекцією спірним податковим повідомленням рішенням №/0/435 від 21.12.2010 з ПДВ за основним платежем в розмірі 196 923,28 грн та за штрафними фінансовими санкціями 98461,64 грн.

Що стосується правомірності донарахування вказаної суми податкового зобовязання, суд враховує наступне.

За результатами планової документальної перевірки за період: з 01.07.2008 по 30.06.09 акт № 6228/23-209/13958710 від 04.12.2009 прийнято податкове повідомлення рішення № /0/4014 від 17.12.2009 на загальну суму 2051592,48 грн в тому числі основний платіж 1 367 728,32 грн, штрафна (фінансова) санкція 68 3864,16 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2010 по справі № 2а-966/10/1670 за адміністративним Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосппродукт» до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області, треті особи - приватний підприємець ОСОБА_3, приватний підприємець ОСОБА_4, приватний підприємець ОСОБА_5, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_6, приватне підприємство «Фірма Ковіта», приватне підприємство «Легіон-Агро», товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельна організація «Кремремпуть» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у задоволенні позову відмовлено.

Постанова набрала законної сили 30.03.2011.

При цьому, суд відмічає, що доводи позивача про скасування вказаної постанови суду в результаті перегляду за нововиявленими обставинами (постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2011 справ № 2н-1670/10/11) суд до уваги не приймає, оскільки остання на момент прийняття рішення у даній справі не набрала законної сили.

Вказаним вище, судовим рішенням від 12.10.2010 встановлено обставини та наданої їм правову оцінку, щодо, зокрема, господарських операцій ТОВ «Сільгосппродукт»із ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_5, ПП «Легіон-Агро», а також щодо відображення у податковому обліку міжнародних дзвінків та послуг роумінгу.

При цьому, при оцінці взаємовідносин позивача: з ПП ОСОБА_3 суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належним чином складені товарно-транспортні накладні, які підтверджують правомірність віднесення ТОВ «Сільгосппродукт»до складу валових витрат видатків, пов'язаних з отриманням транспортних послуг від ПП ОСОБА_3.

А також, суд дійшов висновку, що позивачем не представлено первинних документів, які б свідчили про правильність формування ТОВ «Сільгосппродукт»у перевіряємий період складу валових витрат від операцій з купівлі- продажу сої від ПП «Легіон Агро», ПП ОСОБА_4, СПД ФО ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП «Фірма Ковіта». Висновки відповідача суд вважав обґрунтованими з огляду на те, що представником позивача на підтвердження реальності виконання усних договорів з ПП ОСОБА_4, СПД ФО ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, надані лише копії накладних та податкових накладних, виданих ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, СПД ФО ОСОБА_6. Інші документи, зокрема, договори, акти приймання продукції, товарно-транспортні накладні в матеріалах справи відсутні.

Також, що суд зазначив, що твердження представника позивача щодо правомірності віднесення до валових витрат вартість міжнародних дзвінків та послуг роумінгу суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94 до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті, проте доказів, які б підтверджували взаємозвязок здійснення міжнародних дзвінків з господарською діяльністю позивачем на вимогу суду не надано. В ході судового засідання представник позивача зазначив також про відсутність звіту щодо використання коштів, наданих у відрядження.

Як наслідок, суд вказав, що вищеназвані порушення мали вплив на формування податкового кредиту, оскільки позивачем віднесено до вкладу валових витрат суми ПДВ, сплачені у звязку з придбанням послуг, які не відносяться до складу валових витрат, в результаті чого зайво віднесено до складу податкового кредиту 1476854,53 грн.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу наведеної норми процесуального закону обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі, оскільки, постановляючи таке рішення, суд встановив наявність порушення з боку ТОВ «Сільгосппродукт»вимог податкового за період з 01.07.2008 по 30.06.2009 по взаємовідносинах, позивача, зокрема, із ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_5, ПП «Легіон-Агро», а також щодо відображення у податковому обліку міжнародних дзвінків та послуг роумінгу.

Тому, визначення суми податкового зобовязання в розмірі 196 923,28 грн за вказаний період, суд вважає обґрунтованим, враховуючі що перевіряючими допущені арифметичні помилки/описки при визначення порушень у акті планової перевірки № 6228/23-209/13958710 від 04.12.2009.

Крім того, донараховано, податкове зобовязання з ПДВ за основним платежем в розмірі 311 393 грн.

Вказана сума податкового зобовязання складається із сум податку на додану вартість:

- сплачених позивачем у ціні придбаного товару (сої) у ПП «Фірма»Скіон»в вересні, жовтні 2009 року розмірі 271206 грн;

- сплачених позивачем в ціні придбаного товару в листопаді 2009 року у ПП «Екстрабуд-2010»в розмірі 5208 грн;

- сплачених позивачем у ціні придбаного товару в квітні, травні 2010 року у ПП «Кремінь-Агро-Колос»в розмірі 34979 грн.

Так, визначення спірної суми податкового зобовязання в розмірі 271206 грн, відповідачем повязується з тим, що ТОВ «Сільгоспродукт»придбано у ПП «Фірма»Скіон»товар (сою), а перевіркою не виявлено документів які б підтверджували транспортування сої при взаємовідносинах із ПП «Фірма»Скіон», а також відсутні акти приймання продукції.

Так, за змістом підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Враховуючі, встановлені судом вище обставини, щодо відсутності належних доказів про понесені відповідачем витрати, реальності отриманого товару (сої в кількості 480,20 тонн) від «Фірма»Скіон», то валові витрати та відповідно право на податковий кредит у ПП «Сільгосппродукт»не виникає.

В даному випадку, хоча податкова накладна є водночас звітним податковим і розрахунковим документом, який, при умові його належного оформлення, є підставою для включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у ціні товару, а первинні документи відповідно є підставою для включення вказаних у них сум до валових витрат, проте надані позивачем докази не є вичерпними, оскільки предметом доказування у цій справі не є обставини наявності чи відсутності належним чином оформлених податкових накладних чи первинних документів, а обставини фактичного отримання товару від ПП «Фірма»Скіон»за цими податковими накладними та первинними документами.

До того ж, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит та валові витрати можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів/робіт/послуг, операції, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

А відтак, суд приходить до висновку, що порушення позивачем приписів податкового законодавства під час декларування взаємовідносин із ПП «Фірма»Скіон»знайшло своє належне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Отже, правомірним на думку суду, є і донарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість в періоді, що перевірся на суму 406 809 грн (в тому числі: 271 206 грн основний платіж та 135 603 грн штрафні (фінансові) санкції ) за таке порушення.

Окрім вказаного, податковим органом за період, що перевірявся ТОВ «Сільгоспродукт» було донараховано податкове зобовязання з ПДВ по в розмірі 60282 (в тому числі за основним платежем 40188 грн та за штрафними (фінансовими) санкціям - 20094 грн).

Підставою такого для висновку податкової перевірки стала звірка у перевіряємому періоді показників податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів (постачальників) якою встановлено:

1) в листопаді 2009 року ПП «Екстрабуд-2010»(м. Черкаси, іпн -16) реалізовано в адресу ТОВ «Сільгосппродукт»сою на загальну суму 31248 грн, в тому числі ПДВ -5208 грн.

Поряд із цим, згідно додатку 5 до декларації із ПДВ ПП «Екстрабуд-2010»- в листопаді 2009 року не було задекларовано суму ПДВ 5208 грн до складу податкового зобовязання, але ТОВ «Сільгосппродукт» задекларувало згідно бази даних за листопад 2009 року податковий кредит в сумі 5208 грн, тобто на 5208 грн більше;

2) в квітні, травні 2010 року ПП «Кремінь-Агро-Колос»(м. Світловодськ, іпн. -70) було реалізовано сою в адресу ТОВ «Сільгосппродукт»на загальну суму 209874 грн, в тому числі ПДВ 34979 грн.

Поряд із цим, згідно додатку 5 до декларації із ПДВ ПП «Кремінь-Агро-Колос»- в квітні, травні 2010 року було віднесено до складу податкового зобовязання суму ПДВ 0 грн, але ТОВ «Сільгосппродукт»задекларувало згідно бази даних за квітень 2010 року податковий кредит в сумі 11694,50 грн, тобто на 11694 грн більше, за травень 2010 року податковий кредит в сумі 23284,50 грн, тобто на 23284,50 грн більше.

Перевіряючи правильність висновків відповідача в акті перевірки, суд враховує, що підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону країни «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997, № 168/97-ВР (по тексту Закон №168/97-ВР) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону №168/97-ВР, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду. Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.1 статті 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари, на вимогу їх отримувача.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

В матеріалах справи наявні податкові накладні, на підставі яких позивачем до складу податкового кредиту включений податок на додану вартість, які були наявні і під час перевірки. Всі накладні містять адресу місцезнаходження продавця, кількість проданих товарів, ціну продажу. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних відповідачем в ході проведення перевірки не виявлено та судом не встановлено.

В акті перевірки відсутні посилання на обставини, які б свідчили про протиправний характер діяльності позивача та його контрагентів. В ході судового розгляду представники відповідача також не повідомляли фактів, які б вказували на проведення господарських операцій ТОВ «Сільгоспродукт»з метою незаконного заволодіння державним майном у вигляді безпідставного відшкодування ПДВ тощо.

Факту визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію ПП «Екстрабуд-2010»та ПП «Кремінь-Агро-Колос»на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; продавці знаходилися в Єдиному державному реєстрі, а також мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Також,суд враховує, що податковим органом як в ході перевірки так і в ході судового розгляду справи не ставилось під сумнів реальність господарських операцій позивача із ПП «Екстрабуд-2010»та ПП «Кремінь-Агро-Колос», а також не зменшено суму валових витрат, сформованих на підставі первинних документів від цих контрагентів.

Вказані обставини свідчать про правомірність віднесення позивачем зазначених у податкових накладних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що у пункту 1.3 статті 3 Закону №168/97-ВР платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобовязана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно з підпунктом 10.2 статті 10 Закону №168/97-ВР платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д»підпункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Вимога пункту 1.8 статті 1 Закону №168/97-ВР щодо надмірної сплати податку на додану вартість як необхідної умови повернення з бюджету сум цього податку його платникові стосується саме цього платника і сплати саме ним податку у ціні придбання товарів (послуг) їх постачальникам, оскільки податкове зобовязання (обовязок сплати до бюджету) виникає саме у продавця товарів (послуг) з одночасним виникненням права на податковий кредит у покупця товарів (послуг) з можливістю подальшого відшкодування із бюджету.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Кременчуцька ОДПІ неправомірно зменшила ТОВ «Сільгоспродукт»податковий кредит в сумі 40188 грн, оскільки позивач свій обовязок сплатити ПДВ у складі вартості придбаного товару виконав у повному обсязі.

Судом прийнято до уваги і те, що станом на 07.11.2011 розбіжності згідно «Системи співставлення податкового зобовязання та податкового кредиту в розрізі контрагентів»по підприємству ПП «Кремінь-Агро-Колос»між ТОВ «Сільгосппродукт»відсутні.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Втім, в ході судового розгляду жодних доказів щодо підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення рішення №/0/435 від 21.12.2010 з ПДВ в частині нарахування податкового зобовязання за основним платежем 40188 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 20094 грн відповідачем не представлено.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення №/0/435 від 21.12.2010 в частині нарахування податкового зобовязання за платежем податок додану вартість за основним платежем в розмірі 40188 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 20094 грн, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

А, враховуючи недоведеність позиції позивача, позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є такими, що задоволенню не підлягають

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволений частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Приймаючи до уваги, що суд задовольнив позовні вимоги частково, суд вважає необхідним стягнути з Держбюджету на користь позивача судовий збір частково в розмірі 1 гривня 70 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппродукт" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області №/0/4357 від 21.12.2010 в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 40188 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 20094 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосппродукт" судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову в повному обсязі складено 14 листопада 2011 року.

Суддя С.О. Удовіченко