Справа № 2а/1570/8861/2011
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2011-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/8861/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

при секретарі Височенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1 540, 80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач перебуває на обліку в УПФУ в Біляївському районі Одеської області та згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є страхувальником. Також позивач зазначає, що відповідачем не сплачено внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до УПФУ в Біляївському районі Одеської області за липень грудень 2010 року в сумі 1 540 грн. 80 коп., у звязку з чим, відповідачу було направлено вимогу про сплату боргу Ф. -637 від 06.05.2011 року, яка ним оскаржена не була. На підставі викладеного, у звязку з несплатою відповідачем суми внесків в розмірі 1 540 грн. 80 коп. в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1 540, 80 грн.

Представник Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Управління пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Надав до суду заяву про розгляд справи без присутності представника Управління пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не відповідають нормам чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини. Відповідач зазначив, що згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 746/99 від 28.06.1999 року субєкти підприємницької діяльності, які обрали спрощений спосіб оподаткування (єдиний, фіксований податок) не є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду. Також відповідач зазначив, що з 01 січня 2011 року втратили чинність пункти 1-9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому всі, хто не заплатив пенсійні внески до 01.01.2011 року, вільні від їх сплати, отже, на думку відповідача, УПФУ в Біляївському районі Одеської області при складанні вимоги про сплату боргу керувалось пунктами 1-9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та вийшло за межі наданої йому компетенції, в порушення вимог чинного законодавства України фактично ввело додатковий збір та збільшило податкове навантаження на субєктів господарювання. На підставі викладеного, відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області та відповідача, вивчивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

28.12.2000 року Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області було проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (а.с. 62).

Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку фізична особа підприємець ОСОБА_1 у відповідності до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 746/99 від 28.06.1999 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку (а.с. 63, 64).

18 березня 2011 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано до УПФУ в Біляївському районі Одеської області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2010 рік, який було зареєстровано в УПФУ в Біляївському районі Одеської області 19 березня 2010 року за № 3797 (а.с. 11-12).

Як вбачається з зазначеного звіту фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за 2010 рік фактично сплачено страхових внесків у сумі 504 грн., встановлений розмір страхових внесків за 2010 рік становить 2 044 грн. 80 коп., недоплата складає 1 540 грн. 80 коп. ( 2 044, 80 грн. 504 грн.).

У звязку з несплатою позивачем у добровільному порядку суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 540 грн. 80 коп., УПФУ в Біляївському районі Одеської області було направлено ФОП ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу № Ф. - 637 від 22 квітня 2011 року, відповідно до якої сума недоїмки зі страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягає сплаті, складає 1 540 грн. 80 коп., яку було отримано відповідачем 06 травня 2011 року та не було оскаржено у встановленому законом порядку (а.с. 10).

Згідно до п. п. 4 п. 8 розділу XV «Прикінцеві положення»Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет на 2010 рік» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав законної сили 17.07.2010 року, в редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 746/99 від 28.06.1999 року суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), крім іншого, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення»Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить йому.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача в обґрунтування неправомірності винесення УПФУ в Біляївському районі Одеської області вимоги про сплату боргу на Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 746/99 від 28.06.1999 року, оскільки, як вбачається з вищевикладених норм законодавства положення статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 746/99 від 28.06.1999 року про звільнення суб'єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на обов'язкове державне пенсійне страхування суперечить Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому застосуванню не підлягає.

Також необґрунтованими суд вважає посилання відповідача в запереченнях на адміністративний позов на те, що з 01 січня 2011 року втратили чинність пункти 1-9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому всі, хто не заплатив пенсійні внески до 01.01.2011 року, вільні від їх сплати, оскільки, заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків виникла за липень 2010 року грудень 2010 року, тобто в період, коли зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет на 2010 рік»та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав законної сили 17.07.2010 року, були чинними.

Згідно картки особового рахунку громадянина-підприємця (фізичної особи) ОСОБА_1 відповідачем заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період липень 2010 року грудень 2010 року в сумі 1 540 грн. 80 коп. сплачено не було (а.с. 13).

Даних щодо сплати зазначеної заборгованості в сумі 1 540 грн. 80 коп. відповідачем до суду надано не було.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог і адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області 1 540, 80 грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 22 грудня 2011 року.

Суддя