Справа № 816/2517/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Київ К/800/61460/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 рокум. КиївК/800/61460/14
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Шведа Е.Ю.,
провівши попередній розгляд касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем-2002» на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем-2002» до Полтавської митниці Міндоходів, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Тандем-2002» (далі - ТОВ «Тандем-2002») пред'явило позов до Полтавської митниці Міндоходів, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення Полтавської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 19 березня 2014 року № 806020002/2014/000021/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2014/00086.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ТОВ «Тандем-2002», посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що 01 лютого 2013 року між Компанією «Langfang Meihua Bio-Technology Co., Ltd» (Китай) та ТОВ «Тандем-2002» було укладено зовнішньоекономічний договір № 1315602 (контракт) поставки товару - L-Лізину HCL та L-Треоніну 98,5 %.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 25 лютого 2014 року до Договору № 1315602 змінено пункти 2.1. 2.2. Договору № 1315602 контракту та передбачено, що ціни на товар, що постачається відповідно до статті 1 цього контракту встановлюються в доларах США в розумінні умов поставки FOB - Даліан, Китай (Інкотермс - 2010).

Ціни на товар включають в себе: вартість вихідних матеріалів та сировини; експлуатацію обладнання при виробництві товарів; вартість упаковки та витрачених розхідних матеріалів; дизайнерські, інженерні та інші роботи; обробку товару (маркування, переміщення, зберігання, перевалку та ін.) до завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві відповідно до базису поставки FOB - Даліан, Китай (Інкотермс - 2010); завантаження в Китаї в транспортний засіб для відправки покупцеві; підготовку та відправку попередніх та остаточних супроводжуючих документів (в тому числі сертифікату походження); всі інші витрати, пов'язані з ліцензуванням виробництва, витратами на продаж товару, маркетингові дослідження і таке інше; витрати, пов'язані з митним оформленням товару для відправки його на адресу покупця.

Відповідно до умов додаткової угоди № 6 від 06 лютого 2014 року до Договору № 1315602 змінено пункт 6.1 контракту та передбачено, що розрахунки за товар, що постачається відповідно до статті 1 цього контракту, проводяться покупцем шляхом прямого банківського переказу на розрахунковий рахунок продавця 100 % вартості товару протягом 20 днів з дати відвантаження або 100 % передплати всієї партії товару.

На підставі Договору № 1315602, згідно специфікації на товар позивачем здійснено поставку товару - L-Лізину HCL та L-Треоніну 98,5 % загальною масою 54 тони, загальною вартістю - 66960,00 доларів США (1240,00 доларів США за тону).

18 березня 2014 року декларантом ввезено на митну територію України товар (УКТЗЕД ), для проведення митного оформлення якого було подано МД № 806020002/2014/002723, згідно якої країна походження - Китай.

Митна вартість товару була визначена за основним методом (за ціною договору, щодо товарів які імпортуються) на рівні 1240 доларів США за тону.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару декларантом були надані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (СМR) - № 716/1 та 716/2 від 14 березня 2014 року; коносамент (Bill of Lading) - №FD від 20 січня 2014 року; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення № 3 від 06 лютого 2014 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідки про вартість транспортних витрат б/н від 12 березня 2014 року та від 18 березня 2014 року; рахунок-фактура - інвойс № 3 від 13 січня 2014 року; пакувальний лист від 13 січня 2014 року; доповнення до контракту № 1315602 від 01 лютого 2013 року № 1 від 25 лютого 2013 року, № 2 від 20 лютого 2013 року, № 3 від 22 листопада 2013 року, № 4 від 04 грудня 2013 року, № 5 від 31 грудня 2013 року, № 11 від 19 грудня 2013 року; Договір № 1315602 від 01 лютого 2013 року; договір про перевезення № 13/14ОД від 06 грудня 2013 року, договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 19/12/14 від 19 лютого 2014 року, договір про транспортне експедирування № 27.12.13/12 - 1ОД від 27 грудня 2013 року; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) (використовуються для підтвердження проведення ветеринарно-санітарного контролю при митному оформленні товару) (Держветфітослужба України) - № 027584 від 17 березня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Екологічний контроль ввіз/вивіз дозволено») - № 2730 від 14 березня 2014 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено») № 2761 від 20 січня 2014 року; СМR №185570; відомості про включення товарів до державного реєстру ветеринарних препаратів, кормових добавок, преміксів та готових кормів, а саме: номер реєстраційного посвідчення та дата реєстрації (Держветфітослужба України) (використовується для проведення попереднього документального контролю) - № АА-03947-04-12 від 17 грудня 2012 року; сертифікат про походження товару форми А - № ССРІТ131145617 від 17 січня 2014 року; екологічна декларація № 16650 від 07 березня 2014 року, сертифікат якості № 00063 від 08 січня 2014 року.

Під час здійснення перевірки заявленої декларантом митної вартості

товарів в частині порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, що вже оформлені (із цінової Бази даних ЄАІС ДМСУ), у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом заявленої митної вартості товару.

Також посадовими особами митного органу виявлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, а саме до митного оформлення не подано платіжні документи, наявність яких передбачена умовами поставки.

В зв'язку із цим для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачу було запропоновано надати додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копії митної декларації країни відправлення; інші документи за власним бажанням.

ТОВ «Тандем-2002» додатково було подано копію експортної декларації № 931045712 від 26 січня 2014 року; платіжне доручення № 3 від 06 лютого 2014 року; експертний висновок ТПП № В-1458 від 18 березня 2014 року; прайс від виробника від 25 грудня 2013 року; інвойс на передоплату №3 від 13 січня 2014 року; специфікацію на L-Лізинг НСL.

Розглянувши додаткові документи, відповідач дійшов висновку про те, що в поданих документах відомості, що підтвердили б складові митної вартості відсутні, так як вони носять інформативний характер та не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості. В зв'язку з цим, Полтавською митницею Міндоходів 19 березня 2014 року були прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00086 та рішення про коригування митної вартості товарів №806020002/2014/000021/1, згідно з яким митну вартість товару, що імпортувався, скориговано із застосування резервного методу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару містились розбіжності відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а додатково додані декларантом документи не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, в зв'язку із чим картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00086 та рішення про коригування митної вартості товарів №806020002/2014/000021/1 є правомірними.

Суд апеляційної інстанції із цими висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи відповідно до пункту 3.1 додаткової угоди № 1 від 25 лютого 2013 до Договору № 1315602 поставка здійснюється на умовах FOB - порт Даліан, Китай (Інкотермс-2010).

Разом з цим із сертифікату про походження товару форми ССРІТ 131145617 від 17 січня 2014 року, коносаменту №FD від 20 січня 2014 року та інвойсу № 03 від 13 січня 2014 року вбачається, що перевезення здійснювалося від іншого порту, визначеного пунктом 3.1 додаткової угоди № 1 від 25 лютого 2013 до Договору № 1315602, а саме з порту м. Хінганг (Тайвань, Китай).

Крім того в коносаменті №FD від 20 січня 2014 року зазначене судно КАRМЕN 144Е, а згідно із даними, зазначеними у митній декларації № 806020002/2014/002723 від 18 березня 2014 року та екологічній декларації №16650 від 07 березня 2014 року товар на територію України доставлено судном ZІМ GЕNOVA.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанції, що у посадових осіб митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Оскільки додатково подані декларантом документи на вимогу митного органу не усунули розбіжностей та не підтвердили складових митної вартості товару, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про правомірність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00086 та рішення про коригування митної вартості товарів №806020002/2014/000021/1.

Посилання в касаційній скарзі на те, що декларантом були надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару є необґрунтованими, оскільки у посадових осіб митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товару в зв'язку із виявленими розбіжностями, які він не усунув та не спростував.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: