Справа № 2а-3433/11/1207
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипченко С.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року справа №2а-3433/11/1207 < приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гімона М.М.

суддів Василенко Л. А. , Міронової Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в Краснодонському районі Луганської області на постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 01 квітня 2011 року у справі № 2а-3433/11/1207 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Краснодонському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Краснодонського міськрайонного суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Краснодонському районі Луганської області про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року.

Ухвалою Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 18 березня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2009 року по 14.09.2010 року залишено без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до суду без поважних причин.

Вищезазначена ухвала сторонами по справі не оскаржувалась.

Постановою Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 01 квітня 2011 року у справі № 2а-3433/11/1207 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Краснодонському районі Луганської області зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність відповідача та зобовязано здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 15.09.2010 року з урахуванням фактично здійснених виплат.

Відповідач не погодився з вказаною постановою суду в частині задоволених позовних вимог і подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що на законодавчому рівні не врегульований механізм стосовно виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни» з застосуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на теперішній час відповідач при здійсненні вказаних виплат керується Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05.2008 року, яка встановлює розміри доплати до пенсії дітям війни, а тому, його дії є законними.

Позивач також з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись в ній на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги, починаючи з 01.01.2009 року.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що останні необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Щодо посилань відповідача на застосування положень Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи те, що Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ, то застосуванню при вирішенні спірного питання підлягає Закон.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової про задоволення позовних вимог з 01.01.2009 року, оскільки зазначені вимоги судом першої інстанції по суті не розглядалися, а лише були залишені без розгляду ухвалою, яка позивачем оскаржена не була.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в Краснодонському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 01 квітня 2011 року у справі № 2а-3433/11/1207 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Краснодонському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів М.М. Гімон

ОСОБА_3

ОСОБА_4