Справа № 2а-1670/6737/11
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6737/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

при секретарі Зайченко Н.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2011 року ОСОБА_3 акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /33 від 29 березня 2011 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", за результатами якої складено акт від 11.03.2011 року № 1136/23-309/05763814. Вважає помилковими висновки акту про порушення п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" при формуванні податкового кредиту за результатами господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВВІ". Вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВВІ" включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мають свідоцтво про реєстрацію платником ПДВ. Пояснює, що господарські операції із вказаними контрагентами носили реальний характер та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства. Вважає, що добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законами обов'язку щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за не виконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків. У разі, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Висновки акту перевірки, що базуються на даних автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань, у даному випадку вважає помилковими, оскільки податкова накладна, в якій сума ПДВ не перевищує 10000 грн. взагалі не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних (розділ ХХ, підрозділ 2 , п. 11 Податкового кодексу України).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

У своїх письмових запереченнях відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення, посилається на висновки позапланової виїзної перевірки Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платнику банку за період: грудень 2010 р., яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоді: листопад 2010 року. За результатами перевірки встановлено порушення п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", у результаті якого сума від'ємного значення по податку на додану вартість позивача за грудень 2010 року зменшена відповідачем на 2395202 грн. Вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВВІ" подано до податкових органів податкові декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року, які були визнані "неподаними" та позивачем не надано до перевірки первинних документів бухгалтерського обліку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" є юридичною особою та платником податку на додану вартість, свідоцтво від 29.07.1997 р. № 24158891 НВ № 302980, індивідуальний податковий номер 64.

У період із 17.02.2011 року по 02.03.2011 року посадовими особами Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції проведено позапланову виїзну перевірку Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платнику банку за період: грудень 2010 р., яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоді: листопад 2010 року, яка оформлена актом від 11.03.2011 року № 1136/23-309/05763814 ( том 1 а.с.11-36).

За результатами проведеної перевірки відповідачем не зроблено остаточного висновку щодо заявленої до відшкодування у грудні 2010 р. суми ПДВ, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у листопаді 2010 року. Зазначено, що даний висновок буде зроблено після дослідження ланцюгів постачання до виробника та підтвердження фактичної плати ПДВ до бюджету (а.с. 29).

Разом з тим, перевіркою встановлено, що позивач у порушення п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" включив до складу податкового кредиту у грудні 2010 року суми ПДВ на підставі податкових накладних, отриманих у грудні 2010 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" (індивідуальний податковий номер 28 на суму 2389602 грн.) та Товариства з обмеженою відповідальністю "АВВІ" (індивідуальний податковий номер 93 на суму 5600 грн.).

Судом встановлено, що позивачем дійсно включено до складу податкового кредиту у грудні 2010 року суми ПДВ на підставі податкових накладних, отриманих у грудні 2010 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" (індивідуальний податковий номер 28 на суму 2389602 грн.) та Товариства з обмеженою відповідальністю "АВВІ" (індивідуальний податковий номер 93 на суму 5600 грн.) та згідно рядка 21 декларації з податку на додану вартість Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" за грудень 2010 року від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання позивача та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (від'ємне значення суми рядків 18 і 19) становить 31092296 грн.

Копія податкової декларації з податку на додану вартість Відкритого акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" за грудень 2010 року та додатку № 5 до податкової декларації з ПДВ "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" наявні у матеріалах справи.

Висновки акту перевірки про порушення ґрунтуються на розбіжностях у системі автоматизованого співставлення між сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ по Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" на загальну суму ПДВ - 2389602 грн. та по Товариству з обмеженою відповідальністю "АВВІ" на загальну суму ПДВ - 5600 грн. через визнання податковими органами "недійсними" їх декларацій з податку на додану вартість за грудень 2010 року (том 1 а.с. 25).

На підставі акту перевірки Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією зменшено Відкритому акціонерному товариству "Крюківський вагонобудівний завод" розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2010 року на 2395202 грн., про що винесено податкове повідомлення рішення від 29 березня 2011 року № /33 (том 1 а.с. 9).

Позивач здійснив процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення від 29 березня 2011 року № /33, за результатами якої рішеннями податкових органів оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення (том 1 а.с. 81-90), що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок обчислення і сплати податку на додану вартість станом на момент виникнення спірних правовідносин, регламентувався Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р., який базується (приведений у відповідність) на основних принципах побудови цього податку, зокрема, ОСОБА_4 2006/112/ЄС від 28.11.2006 року про спільну систему ПДВ.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду.

Відповідно до п.п 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі Закон) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, пунктом 1.32 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств встановлено, що господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Пп. 7.2.4. п. 7.2. ст. 7 Закону передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Податкова накладна відповідно до пп. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 Закону видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно із пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6.).

За змістом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З огляду на викладені положення Закону, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у своїй господарській діяльності.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВВІ" включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується спеціальними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наявними у матеріалах справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВВІ є платниками податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію платника ПДВ відповідно № 100046281 НБ № 085151 (том 1 а.с. 96) та № 11859385 НВ № 803299 (том 2 а.с. 22).

28.10.2009 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" (постачальник) укладено договір № 4, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а позивач прийняти та оплатити продукцію на умовах передбачених даним договором. Поставка продукції здійснюється партіями. Найменування та кількість продукції, яка поставляється в кожній партії, визначається специфікаціями (додатками), що є невід'ємною частиною договору (том 1 а.с. 98-100).

Згідно п. 2.1 цього договору поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом покупця (перевізника) на умовах FCA-м. Лозова, склад ЗАТ "Лозовський кузнечно-механічний завод" (Інкотермс-2000). Строки поставки продукції узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках) до договору (п. 2.2 договору). П. 4.1 договору передбачено, що оплата за продукцію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 20-ти банківських днів з моменту надходження продукції на склад покупця.

Даний договір набирає чинності з 01.01.2010 року та діє до 31.12.2010 року (п. 12.1 договору).

До договору № 4 від 28.10.2009 року складено додаткові угоди № 1 від 04.01.2010 р., № 2 від 23.03.2010 року, № 3 від 22.04.2010 року, № 4 від 10.06.2009 року (том 1 а.с. 101-104).

Додатковою угодою № 1 від 04.01.2010 р. внесено зміни до розділу 1 договору № 4 від 28.10.2009 року, відповідно до яких постачальник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-7") зобовязується поставити, а покупець (позивач) прийняти та оплатити продукцію (штамповка та лиття) по взаємно узгодженим номенклатурі (асортименту), кількості та по цінам, зазначеним у специфікаціях, що є невідємною частиною договору. Визначено, що виробником товару, що поставляється згідно даного договору, є ЗАТ «Лозовський кузнечно-механічний завод»- штамповка та ТОВ «Українська ливарна компанія» - лиття. Поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом покупця (перевізника) на умовах: франко-завод, м. Лозова, Україна при придбанні штамповки та франко-завод м. Харків, Україна при придбанні лиття.

Додатковою угодою № 2 від 23.03.2010 року у пункті 5.1. договору № 4 від 28.10.2009 року виключено слово «штамповок»та розділ 5 доповнено пунктом 5.6 у наступній редакції: «Покупець має право на проведення аудиту процесів виробництва та системи менеджменту якості постачальника та/або виробника продукції в узгоджені сторонами строки. У випадку систематичних поставок невідповідної продукції, покупець залишає за собою право на проведення аудиту у неузгоджені сторонами строки».

Додатковою угодою № 3 від 22.04.2010 року до договору № 4 від 28.10.2009 року внесено зміни до специфікації № 6 (додаток № 6) від 10.03.2010 року до договору № 4 від 28.10.2009 року.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 10.06.2010 року до договору № 4 від 28.10.2009 року у новій редакції викладено п. 3.2 договору щодо орієнтовної суми договору 70 000 000 грн. з урахуванням ПДВ.

У матеріалах справи наявні копії специфікацій № 1 від 14.01.2010 р., № 2 від 20.01.2010 р., № 3 від 04.02.2010 р., № 4 від 23.02.2010 р., № 5 від 01.03.2010 р., № 6 від 10.03.2010 р., № 7 від 01.04.2010 р., № 8 від 05.05.2010 р., які є додатками та невідємними частинами договору № 4 від 28.10.2009 року (том 1 а.с. 105-112).

Судом встановлено, що між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" (постачальник) укладено договір № 180 від 27.11.2009 року, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а позивач прийняти та оплатити продукцію на умовах передбачених даним договором. Найменування продукції: підшипники каченя роликові радикальні з короткими циліндричними роликами для букс рухомого складу залізних доріг 30-42726Е2М та 30-232726Е2М. У комплект входять: підшипник 30-42726Е2М у кількості 1 шт., підшипник 30-232726Е2М у кількості 1 шт. Кількість продукції зазначається сторонами в специфікаціях (додатках), що є невід'ємною частиною договору (том 1 а.с. 153-155).

Згідно п. 2.1 цього договору поставка продукції здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (Інкотермс-2000) станція призначення, зазначена у пінті 13.2 договору, якщо інші умови поставки та вид транспорту не узгоджені сторонами в специфікаціях (додатках) до договору.

Даний договір набирає чинності з 01.01.2010 року та діє до 31.12.2010 року (п. 12.1 договору).

До договору № 180 від 27.11.2009 року складено специфікації: № 1 від 28.12.2009 р., № 2 від 30.01.2010 р., № 3 від 23.02.2010 р., № 4 від 24.03.2010 р., № 5 від 29.04.2010 р. (том 1 а.с. 156-161).

Судом встановлено, що на виконання умов даних договорів Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" виписано податкові накладні на загальну суму ПДВ в розмірі 2389602 грн.: № 194 від 03.12.2010 р., № 193 від 03.12.2010 р., № 192 від 02.12.2010 р., № 195 від 04.12.2010 р., № 196 від 08.12.2010 р., № 198 від 10.12.2010 р., № 200 від 11.12.2010 р., № 201 від 13.12.2010 р., № 199 від 10.12.2010 р., № 197 від 08.12.2010 р., № 205 від 23.12.2010 р., № 212 від 27.12.2010 р., № 202 від 20.12.2010 р., № 203 від 22.12.2010 р., № 204 від 22.12.2010 р., № 207 від 24.12.2010 р., № 206 від 23.12.2010 р., № 208 від 24.12.2010 р., № 209 від 24.12.2010 р., № 210 від 24.12.2010 р., № 211 від 24.12.2010 р., № 213 від 27.12.2010 р., № 214 від 30.12.2010 р., № 215 від 30.12.2010 р., № 216 від 30.12.2010 р. (том 1 а.с.115-139).

Зазначені податкові накладні внесені позивачем до реєстру отриманих та виписаних податкових накладних за грудень 2010 року (том.1 а.с. 113-114).

На підставі податкових накладних, отриманих у грудні 2010 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-7", позивачем сформовано податковий кредит у грудні 2010 року на суму 2389602 грн. у відповідності із п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" за датою здійснення першої з подій, а саме за датою отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Ч. 2 ст. 9 Закону передбачено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд враховує, що згідно до правил Інкотермс-2000 CPT CARRIAGE PAID TO (... named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) термін "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Відповідно до правил Інкотермс-2000 FCA FREE CARRIER (... named place) ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (... назва місця) термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, передача продукції Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" відбувалася за накладними, перевезення продукції від станції Лозова на склад позивача у м. Кременчук здійснювалося позивачем автотранспортом з оформленням подорожніх листів вантажних автомобілів. У подальшому товари оприбутковані позивачем на своїх складах згідно прибуткових ордерів. Копії накладних, подорожніх листів вантажних автомобілів та приходних ордерів наявні у матеріалах справи.

Фактичне перерахування коштів позивачем на виконання умов договору здійснювалося за рахунками-фактурами та підтверджується платіжними дорученнями (том 1 а.с. 140-152).

Зауваження щодо оформлення податкових накладних та інших документів первинного бухгалтерського обліку у акті перевірки відсутні та судом не встановлені.

Судом встановлено, що між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВВІ" (постачальник) укладено договір № 115 від 16.11.2010 року, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а позивач прийняти та оплатити продукцію на умовах передбачених даним договором. Асортимент та кількість продукції зазначається у специфікаціях (додатках), що є невідємною частиною даного договору(том 2 а.с. 25-26).

Згідно п. 2.1 цього договору поставка продукції здійснюється автотранспортом покупця (перевізника) на умовах FCA-м. Запоріжжя (Інкотермс-2000) протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання постачальником письмової заявки покупця. Датою поставки є дата оформлення розхідної або товарно-транспортної накладної (п. 2.2).

Даний договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2011 року (п. 112.1 договору).

До договору № 115 від 16.11.2010 року складено специфікації: № 1 від 15.12.2010 р. та № 2 від 27.12.2010 р. (том 2 а.с. 27-29).

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "АВВІ" виписано податкову накладну № 540 від 23.12.2010 року на «феросиліцій 45»на загальну суму 33600 грн., з них ПДВ 5600 грн. (том 2 а.с.30), яка внесена позивачем до реєстру отриманих та виписаних податкових накладних за грудень 2010 року (том.2 а.с. 31).

На підставі податкової накладної, отриманої у грудні 2010 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВВІ", позивачем сформовано податковий кредит у грудні 2010 року на суму 5600 грн. у відповідності із п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" за датою здійснення першої з подій, а саме за датою отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що товар переданий позивачу на підставі видаткової накладної № РН-530 від 23.12.2010 року, перевезений згідно подорожнього листа вантажного автомобіля № 005879 та оприбуткований на складі підприємства, що підтверджується прибутковим ордером № 2580 від 24.12.2010 року.

Розрахунки за отриманий товар здійснено у безготівковій формі. Згідно платіжного доручення № 25/52635 від 27.12.2010 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "АВВІ" за отриманий товар кошти у розмірі 33600 грн., з них ПДВ 5600 грн.

Зауваження щодо оформлення податкових накладних та інших документів первинного бухгалтерського обліку у акті перевірки відсутні та судом не встановлені.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що придбані товари необхідні для виробництва вагонів різних моделей з метою їх подальшої реалізації контрагентам-покупцям, факти про яку знайшли своє відображення у акті перевірки (том 1 а.с. 15-16).

Суд не бере до уваги доводи твердження представника відповідача, що позивачем до перевірки не надавалися специфікації до договорів, оскільки акт перевірки не містить викладення будь-яких фактів не надання позивачем до перевірки документів або будь-яких зауважень до наданих документів.

Отже, до розміру податкового кредиту у грудні 2010 року позивачем включено податок на додану вартість в сумі 2395202 грн. у зв'язку з придбанням товарів з метою здійснення господарської діяльності, за укладеними договорами з ТОВ "Альянс-7" та ТОВ "АВВІ", на підставі виписаних останніми належно оформлених податкових накладних.

Судом встановлено зміни у структурі активів підприємства позивача у звязку із проведеними господарськими операціями з постачальниками Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВВІ", що підпадають під визначення обєкта оподаткування, доводи відповідача щодо нереальності та безтоварності вказаних господарських операцій не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що реальність проведених господарських операцій поставлена під сумнів представником відповідача лише в ході судового розгляду даної справи, акт перевірки не містить висновків про відсутність поставок та руху товару згідно укладених договорів, натомість свої висновки перевіряючі обґрунтовують виявленими розбіжностями у системі автоматизованого співставлення між сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ по Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс-7" на загальну суму ПДВ - 2389602 грн. та по Товариству з обмеженою відповідальністю "АВВІ" на суму ПДВ -5600 грн. через визнання податковими органами "недійсними" їх декларацій з податку на додану вартість за грудень 2010 року (том 1 а.с. 25).

Суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року та відповідно діяв на час подачі декларацій з ПДВ за грудень 2010 року, не встановлено права або обовязку податкових органів визнавати декларацію, що подається платником податків, «недійсною», хоча відповідач обґрунтовує у своєму акті перевірки встановлене порушення саме визнанням декларацій контрагентів позивача «недійсними».

Відповідно до положень ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

У разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Незалежно від наявності відмови у прийнятті податкової декларації платник податків зобов'язаний погасити податкове зобов'язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим Кодексом.

У п. 1.3 ст. 1 Закону України Про податок на додану вартість (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно п. 10.2 ст. 10 цього Закону платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" п. 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Таким чином, добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законами обов'язку щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за не виконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом.

У разі якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість включення ПДВ до складу податкового кредиту позивача у грудні 2010 року та відповідно врахуванні при визначенні відємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2010 року через невиконання обовязку контрагентами щодо декларування своїх податкових зобовязань.

З огляду на частину 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2011 року № /33 винесене без урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 29 березня 2011 року № /33, яким Відкритому акціонерному товариству "Крюківський вагонобудівний завод" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2395202 грн. (два мільйона триста дев'яносто п'ять тисяч двісті дві гривні).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 06 вересня 2011 року.

Суддя С.С. Сич