Справа № 820/5955/15
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р.Справа № 820/5955/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коваленко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. по справі № 820/5955/15

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення- рішення,

ВСТАНОВИЛА:

10.06.2015 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення № від 02.03.2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про збільшення суми грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем з податку з доходів фізичних осіб на суму 350119,25 грн. як таке, що не містить правового обґрунтування та не відповідає вимогам законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства документи фінансово - господарської діяльності підприємства посвідчуються печаткою. В матеріалах перевірки відсутні будь - які висновки та докази того, що відбиток печатки ТОВ "АМК. Сервіс" є фіктивним. Оскільки печатка підприємства перебуває у керівників та не є втраченою, то наявність на фінансових документах по взаємовідносинам із ОСОБА_3 такої печатки свідчить про реальність укладених угод та доводить витрати на купівлю - продаж інвестиційного активу, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення - рішення № від 02.03.2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про збільшення суми грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем з податку з доходів фізичних осіб на суму 350119, 25 грн.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі повідомлення №10 від 03.02.2015 року, наказу №218 від 03.02.2015 року та чинного законодавства, контролюючим органом у період з 09.02.2015 року по 13.02.2015 року була проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_3.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт №498/1702/НОМЕР_2 від 17.02.2015 року "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. (а.с. 35-46).

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_3: - пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями , в результаті чого встановлено заниження податку з загального річного оподатковуємого доходу за 2013 рік у розмірі 280095,40 грн. (а.с. 46).

На підставі акту перевірки №498/1702/НОМЕР_2 від 17.02.2015 року контролюючим органом було складено податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2015 року, яким було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 350119,25 грн., з них за основним платежем - 280095,40 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 70023,85 грн. (а.с.10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень пп.170.2.2 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). При застосуванні платником податку норм підпункту 170.2.9 цього пункту податковий агент - професійний торговець цінними паперами, включаючи банк, з метою визначення об'єкта оподаткування під час виплати платнику податку доходу за придбані у нього інвестиційні активи враховує документально підтверджені витрати такого платника на придбання цих активів. Запровадження обов'язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов'язку декларування результатів усіх операцій з купівлі та продажу інвестиційних активів, здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами, за винятком випадків, зазначених в підпункті 170.2.8 цього пункту. До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента. Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права. Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв'язку з таким даруванням чи успадв якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2013 року між ТОВ "АМК. Сервіс" було укладено договір № 0603-13 відповідно до якого ОСОБА_3 придбав наступні векселі: АА0130632 за 500 000, 00 грн.; АА0130634 за 654 233, 95 грн.; АА2426399 за 165527, 98 грн. (а.с. 11).

01.04.2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ "АМК. Сервіс" було укладено договір купівлі - продажу векселя № 0104-13. Відповідно до якого ОСОБА_3 придбав простий вексель серії АА2426400 за 333 255, 72 грн. (а.с. 12).

Таким чином ОСОБА_3 придбав вказані векселі за їх номінальну вартість.

В подальшому вказані векселі було пред'явлено до виконання до емітента - ТОВ "Дебант Україна" за їх номінальну вартість, що підтверджується актами.

Відповідно до положень статті 170.2.2. Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕБАНТ" 21.01.2013 року видало простий вексель серії АА 0130634; 21.01.2013 року видало простий вексель серії АА 0130632; 04.03.2013 року видало простий вексель серії АА 2426399; 11.03.2013 року видало простий вексель серії АА 2426400.

На підставі цивільно - правових угод ТОВ "АМК.СЕРВІС" придбало у ТОВ "Брок Алк" векселі серії АА 2426399, АА 0130632, АА 2426400. Разом з тим на підставі цивільно - правової угоди ТОВ "АМК.СЕРВІС" придбало у ТОВ"ХАРГРАНТ" простий вексель серії АА 0130634, про що свідчить відбиток печатки підприємства та проставлення відповідних даних на векселях. Вказані обставини та порядок оформлення купівлі - продажу простого векселя в повній мірі відповідають положенням Конвенції про запровадження Уніфікованого закону про переказні та прості векселі, яка ратифікована Україною відповідно до Закону № 826-XIV від 06.07.99.

В подальшому, 06.03.2013 року та 01.04.2013 року між ТОВ "АМК. Сервіс" та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі- продажу простих векселів.

Відповідно до п. 3.3 Положення про проведення касових операцій передбачено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. На виконання положень законодавства ОСОБА_3 після сплати ним грошових коштів було видано квитанції до прибуткового касового ордеру, котрий посвідчено печаткою підприємства. Зазначені обставини свідчать про виконання ОСОБА_3 вимог законодавства та оформлення оплати векселів відповідно до положень Уніфікованого закону про обіг векселів та Положення про проведення касових операцій. Разом з тим даними нормативно - правовими актами не передбачено обов'язок покупця на перевірку повноважень та проведення будь - яких додаткових дій щодо встановлення повноважень та легітимності оформлення підприємством прибуткових касових ордерів та квитанцій при сплаті грошових коштів до каси підприємства.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні СУ Фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000026, в ході котрого було проведено експертне дослідження науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України ГУМВС України в Харківській області від 25.11.2014 року за № 564, згідно із якого підписи на договорах купівлі - продажу векселів, самих векселях та квитанціях до приходно - касових ордерів виконані не ОСОБА_5. Згідно із акту про результати документальної позапланової перевірки від 17.02.2015 року, саме обставини викладені в акті щодо не справжності підпису посадових осіб на перелічених простих векселях, на думку Відповідача, є доказом того, що у ОСОБА_3 не виникло витрат при придбанні та подальшому продажі інвестиційного активу.

Положеннями статті 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Приписами статті 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Разом з тим положеннями статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. Виходячи із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що жодні докази не мають юридичної сили до моменту їх легітимізації та дослідженні в суді. З урахуванням того, що досудове розслідування по справі триває, оцінка допустимості та легітимності доказів судом не надавалась, рішення по кримінальному провадженню не приймалось, а тому не встановлена легітимність та допустимість вказаного експертного дослідження, що не може бути підставою для вжиття заходів притягнення особи до юридичної відповідальності та донарахування податкових зобов'язань.

Відповідно до норм чинного законодавства документи фінансово - господарської діяльності підприємства посвідчуються печаткою. В матеріалах перевірки відсутні будь - які висновки та докази того, що відбиток печатки ТОВ "АМК. Сервіс" є фіктивним. Оскільки печатка підприємства перебуває у керівників та не є втраченою, то наявність на фінансових документах по взаємовідносинам із ОСОБА_3 такої печатки свідчить про реальність укладених угод та доводить витрати на купівлю - продаж інвестиційного активу. Відомості про вчинення підписів від імені посадових осіб ТОВ "АМК. Сервіс" ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Також матеріалами справи не доводиться та не досліджуються обставини руху векселів, обставини сплати ОСОБА_3 грошових коштів в касу підприємства, не досліджено факт наявності оригінальної печатки на документах.

Таким чином, підстави для визнання недійсності правочинну відсутні.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що дійсно 06.03.2013 року та 01.04.2013 року між ТОВ "АМК. Сервіс" та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі- продажу простих векселів. Як вбачається із актів пред'явлення векселів до оплати та із договорів купівлі- продажу зазначених векселів, ОСОБА_3 придбав вказані векселі за їх номінальну вартість. В подальшому вказані векселі було пред'явлено до виконання до емітента - ТОВ "Дебант Україна" за їх номінальну вартість, що підтверджується актами.

Отже, що у ОСОБА_3 не виникло позитивної різниці між доходом, отриманим від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу. Отже у ОСОБА_3 не виникло бази оподаткування в розумінні положень статей 17.2.2 Податкового кодексу України, а значить висновки щодо нарахування ОСОБА_3 податкових зобов'язань не відповідають вимогам законодавства та не містять правового обґрунтування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 02.03.2015 року суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року по справі № 820/5955/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. по справі № 820/5955/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 22.09.2015 р.