Справа № 2а-6494/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

12 травня 2011 року № 2а-6494/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва
до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1
про стягнення податкової заборгованості у розмірі 1 924,23 грн.,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Деснянському районі міста Києва з позовом до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості у розмірі 1 924,23 грн.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Письмовими доказами є документи, які за змістом ч. 2 ст. 69, ч. 4 ст. 79, п. 6 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

Як зазначає позивач, податковий борг з орендної плати за землю виник до набрання чинності Податковим кодексом України, а отже процедура формування та надіслання податкових вимог, з дотриманням якої повязується виникнення у позивача права на стягнення податкового боргу та, відповідно, звернення до суду (в контексті положень п. 7 ч. 3 ст. 108 КАС України), регламентується законодавством, яке діяло до набрання чинності Податковим кодексом України.

Положення Податкового кодексу України застосовуються до взаємовідносин, які виникли після набрання ним чинності, що відповідає положенням ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з положень п/п. 6.2.1. Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у взаємозвязку з приписами пунктів 4.3. та 4.4. Порядку, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.2011 року (далі-Порядок № 266), перша податкова вимога формується та, відповідно, направляється не пізніше п'ятого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Якщо платник податків не погасив у повному обсязі суму податкового боргу протягом 30 календарних днів від дня направлення (вручення) йому першої податкової вимоги, структурний підрозділ стягнення податкового боргу не пізніше п'ятого робочого дня, починаючи з останнього із зазначених 30 календарних днів, формує другу податкову вимогу.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача податкову заборгованість з орендної плати фізичних осіб у розмірі 1 788,41 грн. та на підтвердження своїх позовних вимог надає суду виставлену на імя ОСОБА_1 першу податкову вимогу від 04.02.2009 року на суму 49,05 грн.

Однак, всупереч зазначеним вимогам, позивач не надав суду доказів надіслання першої податкової вимоги у строки встановлені Порядком № 266 та взагалі не надає другої податкової вимоги на імя відповідача та доказів її вручення відповідачу.

Відсутність наведених доказів створює перешкоди для відкриття скороченого провадження відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України, оскільки з матеріалів позовної заяви не вбачається, чи подано даний позов після закінчення строку на оскарження рішення суб'єкта владних повноважень та, відповідно, чи наявні підстави для відкриття провадження у справі з огляду на приписи п. 4 ч.1 ст. 183-2 та п. 7 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, виходячи із змісту ч. 3 статті 106 КАС України субєкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобовязаний додати до позовної заяви доказ надіслання відповідачу та третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів, направленням яких забезпечується право відповідача знати про підстави та предмет заявленого позову, а також про докази, якими обґрунтовуються висунуті до нього вимоги, що, в свою чергу надає відповідачу можливість належним чином та своєчасно реалізувати своє право на підготовку до справи, вироблення своєї позиції у справі та захист проти висунутих до нього вимог.

Таке тлумачення обовязку відповідача, щодо направлення копії позову та доданих до нього документів, відповідає завданням адміністративної юстиції, яким є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України) та принципам адміністративного судочинства, зокрема, принципам змагальності та рівності учасників адміністративного процесу (п. 3, 4 ст. 7 КАС України), останній з яких означає наділення сторін рівними правами та обов'язками, надання їм рівних можливостей щодо участі у процесі та відстоюванні своєї позиції.

У взаємозвязку з наведеним, суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обовязок направлення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів покладений саме на субєкта владних повноважень (ч. 3 ст. 106 КАСУ), що має забезпечити рівні процесуальні можливості захисту прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи у справі за позовом субєкта владних повноважень.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 01.04.2010 р. по справі № К-50566/09 зазначив, що внаслідок ненадання до фіскального чеку опису вкладення, неможливо ідентифікувати, які саме документи було направлено рекомендованим листом.

Київський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 20.01.2011 року по справі № 2а-16458/10/2670, а також в ухвалах по справам № 2а-17830/10/2670, № 2а-16557/10/2670, також зазначив, що належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів може бути тільки засвідчений бланк опису вкладення.

При цьому, як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Салов проти України" (від 06.09.2005 року, № 65518/01, п. 87), яке опубліковано в "Офіційний вісник України" (№ 4, 2006 р.), принцип змагальності процесу означає, що стороні повинна бути надана можливість ознайомитись з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них.

Отже, з урахуванням принципів та завдань адміністративного судочинства, належними доказами направлення копії позовної заяви та доданих матеріалів є документи, які містять інформацію щодо переліку направлених відповідачу документів, а також щодо адреси, за якою направлені документи.

При цьому, правила щодо належності доказів в даному випадку спрямовані на досягнення процесуальної економії через усунення перешкод для відкриття провадження у справі, розгляду і вирішення адміністративної справи протягом розумного строку.

Фіскальний чек, доданий позивачем до позовної заяви, не містить інформації щодо переліку документів, надісланих поштовим відправленням, а отже не є належним доказом виконання обовязків позивача як субєкта владних повноважень, щодо направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

В той же час, вказана інформація викладається в описі вкладення до поштового відправлення, який не доданий до позовної заяви.

Крім того, позов взагалі не містить обґрунтування позовних вимог з посиланням на норми законодавства в частині позову щодо стягнення прибуткового податку (у т.ч. щодо правових підстав нарахування та стягнення авансових платежів), що також є недоліком позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання безпосередньо до канцелярії суду (м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8, корп. 1, блок Б) до 23 травня 2011 року включно: (1) докази надіслання першої податкової вимогу, надісланої у строки, визначені Порядком № 266 або (2) пояснення щодо причин не направлення цієї вимоги; (3) другу податкову вимогу, надіслану у строки, визначені Порядком № 266 та (4) докази її вручення відповідачу; (5) докази направлення відповідачу копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами (опис вкладення до поштового відправлення); (6) обґрунтування позовних вимог з посиланням на норми законодавства в частині позову щодо стягнення прибуткового податку (у т.ч. (7) щодо правових підстав нарахування та стягнення авансових платежів з відповідача).

Керуючись ст. 106, ч. 1 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків до 23 травня 2011 року включно.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Розяснити позивачу, що залишення позовної заяви без руху не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін