Справа № 5981/10/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5981/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.

при секретарі судового засідання: Мануліковій О.О.

за участю сторін:

від позивача (представник) - ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача (представник) -ОСОБА_2, за Статутом

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського закритого товариства «Струмок»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 14 361 грн. 54 коп. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 215 грн. 42 коп., всього 14576 грн. 96 коп., -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернулося Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського закритого товариства «Струмок»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 14 361 грн. 54 коп. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 215 грн. 42 коп., всього 14576 грн. 96 коп.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що відповідачем у 2009 році не був дотриманий норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, а саме: відповідач повинен був створити два робочих місця для працевлаштування інваліда, проте не створив жодного. Сума адміністративно-господарських санкцій за 2 нестворених робочих місць становить 14 361 грн. 54 коп. Відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначену суму у встановлені законодавством строки, у звязку з чим Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів була нарахована пеня, виходячи з 120 % річних облікової ставки Національного банку України у сумі 215 грн. 42 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, зокрема не те, що підприємством виконані вимоги ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки норматив робочих місць для інвалідів підприємством був виконаний, звіти про наявність вакансій у 2009 році своєчасно подавались до центру зайнятості.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991р. №875-XI, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Мінітрів України від 31.01.2007 року № 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомедованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів».

Судом встановлено, що 03 червня 2010 року відповідачем до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було надано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2009 рік за формою № 10-ПІ (аркуш справи 7), в якому було зазначено, що середньооблікова чисельність штатних працівників Сільськогосподарського закритого товариства «Струмок»у 2009 році склала 52 особи. Кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях повинна бути дві особи, не працює жодного.

Згідно з вимогами статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

Суд встановив, що на підставі вказаного звіту Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів було складено розрахунок заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2009 рік (аркуш справи 8) відносно відповідача, у якому встановлено, що відповідно до фактичної кількості робочих місць у 2009 році норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 2 особи. З цих підстав у пункті 3 розрахунку позивач прийшов до висновку, що кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами становить 2 місця. Сума адміністративно-господарських санкцій складає 14 361 грн. 54 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону, яка передбачає, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців на балансовий рахунок 3510 в установах Національного банку, відкритий в органах Державного казначейства, або на балансовий рахунок 2510 в установах комерційних банків до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлашутвання.

Таким чином, на підприємства покладається обов'язок щодо створення за власні кошти, у межах доведеного нормативу, робочих місць для працевлаштування інвалідів, надання щорічно до відділень Фонду соціального захисту інвалідів відомостей про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів та інформування державної служби зайнятості та місцевих органів соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів. Відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про зайнятість населення»від 01.03.1991р. підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Отже, виконанню відповідними органами обов'язку працевлаштовувати інвалідів повинно передувати вжиття підприємством необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування, до яких належать, зокрема, створення в установленому порядку робочих місць у межах нормативу та інформування названих органів про наявність таких вакантних посад для інвалідів.

Судом встановлено, що відповідачем у 2009 році були створені робочі місця для працевлаштування інвалідів, які на протязі року були вакантними.

Також судом встановлено, що відповідач у 2009 році інформував державну службу зайнятості про створення (пристосування) 2-х робочих місць для працевлаштування інвалідів та про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів, що підтверджується наявними в матеріалах справи звітами (а.с. 15-26), які здавалися відповідачем до центру зайнятості, та в яких були зазначені вакансії, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Направлення інвалідам на працевлаштування до Сільськогосподарського закритого товариства «Струмок»центром зайнятості не видавилося, оскільки із села Струмок на обліку центру зайнятості перебувало 2 інваліда, один із них був працевлаштований в пошуковий період, іншому вакансія в СЗАТ «Струмок» не пропонувалась у звязку з транспортною недоступністю, що підтверджено листом Татарбунарського районного центру зайнятості від 29.07.2010 року № 323/03/02.

Таким чином суд встановив, що органам державної служби зайнятості було відомо про наявність у відповідача у 2009 році вакантних посад для працевлаштування інвалідів, тобто відповідач надав можливість направлення відповідними органами до підприємства інвалідів для працевлаштування у звітному періоді.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативі робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Суд приходить до висновку, що у 2009 році відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів, виходячи з вимог статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»для недопущення правопорушення у вигляді недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, отже, відповідачем виконані обовязки, покладені на нього ст. 18 вказаного закону і відповідно відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарської санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Посилання представника позивача на те, що відповідачем створені робочі місця для інвалідів з виплатою заробітної плати із розрахунку мінімальної заробітної плати та відсутністю транспортування інвалідів до підприємства не приймаються судом до уваги, оскільки Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»не передбачені додаткові умови дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно з ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що з урахуванням наведених приписів чинного законодавства повідомлення відповідачем органів працевлаштування про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів надала можливість направлення відповідними органами до підприємства інвалідів для працевлаштування у звітному періоді на виконання завдань Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»зазначених у його вступній частині гарантування інвалідам рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами та дозволило реалізувати їх право згідно зі ст. 17 вказаного Закону працювати на підприємствах (обєднаннях), в установах і організаціях із звичайними умовами праці, в цехах і на дільницях, де застосовується праця інвалідів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач виконав свої обовязки щодо вжиття всіх можливих заходів для дотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, тобто він вжив заходи для недопущення вказаного правопорушення. З огляду на зазначене суд вважає, що в незайнятості 2-х робочих місць інвалідом на підприємстві відповідача у 2009 році, вини відповідача не має, у звязку з чим до відповідача не може бути застосована відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату цього штрафу.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат відповідача, керуючись ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню в Державного бюджету України не підлягають.

З вищевикладених підстав, відповідно до ст.ст. 216,218 ГК України, ст.ст. 17,18,19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ч.4 ст.20 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 та керуючись ст.ст. 2,4,71, 86, 158-163, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського закритого товариства «Струмок»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 14 361 грн. 54 коп. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 215 грн. 42 коп., всього 14576 грн. 96 коп. відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений20 вересня 2010 року .

/Зоигіналом згідно

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя Л.Р. Юхтенко