Справа № 2а-6316/10/1770
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6316/10/1770

02 лютого 2011 року 11год. 30хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Анікушина В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до Рівненської обласної санітарно-епідеміологічної станції МОЗ України
про визнання нечинним та скасування висновку
ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача - Рівненської обласної санітарно-епідеміологічної станції МОЗ України про визнання нечинним та скасування висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок держаної санітарно-епідеміологічної експертизи Державного закладу "Рівненська обласна санітарно-епідеміологічна станція" МОЗ України №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року виданий, по-перше, з недотриманням та неправильним застосуванням норм порядку проведення санітарно-епідеміологічної експертизи, по-друге, з порушенням застосування норм Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів та, по-третє, без врахування всіх фактичних обставин (з перекручуванням фактів).

Недотримання та неправильне застосування норм порядку проведення санітарно-епідеміологічної експертизи при винесенні спірного висновку позивач обґрунтовує тим, що обєкт проведення експертизи визначений не чітко та всупереч Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», у протоколі експертизи проекту будівництва (реконструкції) не зазначена мета проведення експертизи та не визначено складу комісії її проведення, а також не складено програми проведення експертизи. Крім того, позивач у своїй позовній заяві вказав на те, що відповідач без належних на те підстав необґрунтовано затримав видачу висновку, чим порушив строк проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Порушенням застосування відповідачем норм Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів позивач обґрунтовує не зазначенням у висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року та у протоколі експертизи проекту будівництва (реконструкції) від 03.08.2010 року №27/3/375 яким саме вимогам (нормам) діючого санітарного законодавства не відповідає склад та зміст робочого проекту. Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачем, всупереч п. 2.4 Наказу Державного комітету з будівництва та архітектури №8 від 20.01.2004 року "Державні будівельні норми України. Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва ДБН А.2.2-3-2004", не зазначено що даний робочий проект є одностадійним і передбачає собою затверджувальну частину та робочі креслення.

Також позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач при складенні висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року використовував недостовірну та необєктивну інформацію, а саме: вніс неправдиву інформацію, стосовно того, що позивач зобовязаний представити висновок МОЗ України щодо зменшення санітарно-захисної зони для виробництва (оскільки санітарно-захисна зона вже була затверджена Головним державним санітарним лікарем Рівненської області), вніс неправдиву інформацію стосовно того, що на кресленні ситуаційної схеми не вказано житлову забудову, що розташована на відстані менше 40 м. від джерела викидів (оскільки згідно з замірами ПП "Геопростір" відстань від джерела небезпеки до обєкту житлової забудови становить 52,74 м.).

У судовому засіданні на обґрунтування позовних вимог представник позивача додатково суду пояснив, що згідно з висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи №03.01-50/101/1752 від 04.03.2010 року, в якому обєктом експертизи є документи у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, цех позивача по переробці деревини віднесений до V класу небезпеки з нормативним радіусом санітарно-захисної зони 50 м. Проте, у висновку №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року нормативна санітарно-захисна зона, встановлена висновком №03.01-50/101/1752 від 04.03.2010 року, була безпідставно та необґрунтовано зменшена до 40 м. При цьому, представник позивача зазначив, що в основу встановлення нормативу обсягів викидів забруднюючих речовин у висновку №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року покладені відомості, що стали основою встановлення обсягів викидів забруднюючих речовин і, як наслідок, - віднесення обєкту позивача до V класу небезпеки з нормативним радіусом санітарно-захисної зони 50 м, у висновку №03.01-50/101/1752 від 04.03.2010 року.

Представник відповідача подав заперечення проти адміністративного позову, позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. В заперечення позовних вимог зазначив, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають, зокрема, проекти реконструкції об'єктів будь-якого призначення. А оскільки у висновку №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року об'єкт експертизи зазначений як «Робочий проект Реконструкція навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області (технологічні рішення)», то, на думку представника відповідача, відсутні підстави вважати неправильним визначення об'єкта проведення експертизи. Також представник відповідача вказав на те, що чинним законодавством не передбачено зазначення у протоколі експертизи мети проведення такої експертизи.

Крім того, на заперечення позовних вимог позивача представник відповідача вказав на те, що державна санітарно-епідеміологічна експертиза здійснювалася комісією, до складу якої входили заступник головного державного санітарного лікаря Рівненської області, інженер відділення гігієни праці та інженер відділення гігієни харчування. Зазначені посадові особи входять до складу комісії на підставі наказу головного державного санітарного лікаря від 08.07.2010 року № 84-м. Також представником відповідача зазначено, що програма проведення експертизи була складена, однак, її копія не видавалася позивачу, оскільки даний документ є внутрішнім, а сама державна санітарно-епідеміологічної експертиза проведена у терміни, передбачені пунктом 7.10 Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 жовтня 2000 р.247 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2001 р. за N 4/5195.

У своїх запереченнях проти адміністративного позову представник відповідача також вказав те, що Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 р. N 173 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 р. за N 379/1404, не встановлюється санітарно-захисна зона ні для «цеху з виробництва пелет», ні для «цеху по переробці відходів деревини», у зв'язку з чим даний нормативно-правовий акт зобов'язує забезпечити затвердження санітарно-захисної зони, при належному обґрунтуванні, Головного державного санітарного лікаря України. Тобто, представник відповідача вважає, що розмір санітарно-захисних зон для виробництв по обробці деревини не передбачають санітарно-захисної зони розміром 50 м., а можуть відрізнятись на порядок, в залежності від виду даного виробництва.

Крім того, представник відповідача зазначив, що факт невідповідності об'єкту експертизи вимогам діючого законодавства обумовлений в протоколі експертизи, а зазначення мети зменшення санітарно-захисної зони та зазначення статті закону або іншого нормативно-правового акту, який зобов'язує при проведенні експертизи проекту реконструкції представлення висновку МОЗ України у висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи чинним законодавством не передбачено і не є порушенням вимог діючих нормативно-правових актів.

Також, представник відповідача зазначив, що посилання позивача на висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 04.03.2010 року №03.01-50/101/1752 є безпідставними, оскільки даний висновок скасований Рішенням за №03.01-50/10865 від 01.12.2010 року.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов належить до задоволення повністю.

Суд виходив з наступного.

ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.12.2009 року за позивачем визнано право власності на 25/100 частини приміщення цеху для виготовлення деревяних пелетів загальною площею 437,3 кв. м., що знаходиться на вул. Радянській, 74 у с. Немовичі Сарненського району Рівненської області (а. с. 13-17). На підставі вищевказаного рішення Господарського суду Рівненської області Комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" було прийняте рішення від 22.01.2010 року про реєстрацію права власності на 25/100 частини приміщення цеху для виготовлення деревяних пелетів загальною площею 437,3 кв. м., що знаходиться на вул. Радянській, 74 у с. Немовичі Сарненського району Рівненської області (а. с. 18).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства. Надання земельних ділянок під будівництво, затвердження норм проектування, проектної та нормативно-технічної документації на будівництво, реконструкцію, об'єктів виробничого, соціально-культурного та іншого призначення, розробка, виготовлення і використання нових машин, механізмів, устаткування, інших засобів виробництва, нових технологій здійснюється за погодженням з державною санітарно-епідеміологічною службою.

28.07.2010 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Головного державного санітарного лікаря Рівненської області із заявою у якій просив провести державну санітарно-епідеміологічну експертизу та видати висновок на Робочий проект Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянській, 74 с. Немовичі Сарненського району Рівненської області (а. с. 50).

За результатами проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи відповідачем виданий висновок №05.03.02-07/53688 від 03.08.2010 року (а. с. 9), яким встановлено, що Робочий проект Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянській, 74 с. Немовичі Сарненського району Рівненської області (технологічні рішення) не відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України, а відтак, - не може бути погоджений.

Крім того, у висновку №05.03.02-07/53688 від 03.08.2010 року зазначено, що він дійсний до усунення недоліків, а також те, що він втрачає силу при внесенні змін до нормативного документа щодо сфери застосування, умов застосування обєкта експертизи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи - документ установленої форми, що засвідчує відповідність (невідповідність) об'єкта державної санітарно-епідеміологічної експертизи медичним вимогам безпеки для здоров'я і життя людини, затверджується відповідним головним державним санітарним лікарем і є обов'язковим для виконання власником об'єкта експертизи.

Згідно з п. 7.11. Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 жовтня 2000 р.247 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2001 р. за N 4/5195, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи - документ встановленої форми містить:

- реквізити висновку як документа (назва об'єкта експертизи; назва виробника продукції, розробника документа, країна; назва заявника, країна заявника; сфера застосування об'єкта експертизи (можливий споживач); сфера реалізації (через роздрібну торгівлю, аптечну мережу, для промислового використання, без права реалізації через роздрібну мережу); назва виконавця експертизи, номер протоколу; термін дії висновку; відповідальний за дотримання вимог висновку; примітки, опис ознак об'єкта експертизи;

- медичні вимоги безпеки для життя і здоров'я людини (критерії безпеки, показники, їх граничнодопустимі рівні, встановлений конкретний термін придатності тощо), яким повинен відповідати об'єкт експертизи, з якими має ознайомитись і які зобов'язується виконувати заявник - власник об'єкта експертизи, а також які є предметом подальшого державного санітарно-епідеміологічного нагляду;

- перелік відповідних методів їх контролю, які повинні бути перевірені в ході експертизи стосовно можливості застосування для контролю об'єкта експертизи;

- рекомендації щодо місця, періодичності та обсягів перевірок об'єкта в ході державного санітарно-епідеміологічного нагляду.

Вищевказані положення нормативно-правових актів вказують на те, що висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи є документом установленої форми, а відтак, повинен містити положення, передбачені п. 7.11. Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Однак, всупереч п. 7.11 Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи висновок №05.03.02-07/53688 від 03.08.2010 року не містить відомостей про відповідальну особу за дотриманням вимог висновку, опису ознак об'єкта експертизи, медичні вимоги безпеки для життя і здоров'я людини, яким повинен відповідати об'єкт експертизи.

Крім того, як вже зазначалося вище по тексту судової постанови, у висновку №05.03.02-07/53688 від 03.08.2010 року вказано що він дійсний "до усунення недоліків" (а. с. 9). Проте, по тексту самого висновку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи ніде не зазначено які саме недоліки необхідно усунути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 для приведення у відповідність обєкта експертизи медичним вимогам безпеки для здоров'я і життя людини.

Також, у протоколі експертизи проекту будівництва (реконструкції) від 03.08.2010 року №27/3/375 зазначено, що обєкт експертизи не відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України, зокрема те, що склад та зміст робочого проекту не відповідає вимогам ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва». Проте, знову ж таки конкретних норм чинного санітарного законодавства України, як то Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Наказу Державного комітету з будівництва та архітектури №8 від 20.01.2004 року "Державні будівельні норми України. Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва ДБН А.2.2-3-2004" чи інших нормативно-правових актів, порушення яких стало причиною надання негативного висновку відповідачем, ні в протоколі експертизи проекту будівництва (реконструкції) від 03.08.2010 року №27/3/375, ні в самому висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-07/53688 від 03.08.2010 року - не зазначено.

Таким чином, відповідач, не вказавши конкретних норм санітарного законодавства України, які стали підставою надання негативного висновку Робочому проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області, позбавив позивача права на усунення допущених порушень та приведення у відповідність даного Робочого проекту.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що державна санітарно-епідеміологічна експертиза Робочого проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області здійснювалася комісією, до складу якої входили заступник головного державного санітарного лікаря Рівненської області ОСОБА_2, інженер відділення гігієни праці ОСОБА_5 та інженер відділення гігієни харчування ОСОБА_6 Крім того представник відповідача вказав, що зазначені посадові особи входять до складу комісії на підставі наказу головного державного санітарного лікаря від 08.07.2010 року № 84-м (а. с. 52).

Однак, суд не погоджується з даними твердженнями представника відповідача, зокрема, стосовно того, що державна санітарно-епідеміологічна експертиза Робочого проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області здійснювалася комісією виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» державна санітарно-епідеміологічна експертиза проводиться установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, а в особливо складних випадках - комісіями, що утворюються головним державним санітарним лікарем.

До проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи можуть залучатися за їх згодою фахівці наукових, проектно-конструкторських, інших установ та організацій незалежно від їх підпорядкування, представники громадськості, експерти міжнародних організацій.

Відповідно до п. 4.1. Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи виконавцями державної санітарно-епідеміологічної експертизи є установи та заклади державної санітарно-епідеміологічної служби України, а в особливо складних випадках (відсутність відповідних санітарних норм, вимог стосовно об'єкта експертизи - критеріїв безпеки, умов використання, гігієнічних та епідеміологічних регламентів тощо, імпортна продукція, продукція спеціального призначення або виготовлена без нормативних документів, затверджених згідно з чинним законодавством України, об'єкти, дослідження яких потребує спеціальних методів, та об'єкти, визначені головним державним санітарним лікарем України тощо) експертиза проводиться комісіями, які утворюються головним державним санітарним лікарем та які вповноважені на відповідний профіль діяльності.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що комісія на проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи в особливо складних випадках утворюється головним державним санітарним лікарем з числа осіб, які вповноважені на відповідний профіль діяльності.

Відповідно до п. е) ст. 41 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" головним державним санітарним лікарям Республіки Крим, областей, міст, районів та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям на транспорті та їх заступникам, а також головним державним санітарним лікарям об'єктів з особливим режимом роботи у межах відповідних територій (об'єктів) надаються повноваження щодо винесення рішень про необхідність проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, визначення складу комісій для її здійснення і затвердження висновків.

Таким чином, для проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи Робочого проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області Головний державний санітарний лікар Рівненської області або його заступник були уповноважені винести рішення щодо визначення складу комісії для її здійснення. Такого рішення винесено не було. Натомість, 05.07.2010 року (тобто ще до моменту звернення позивача із відповідною заявою про проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи (а. с. 50)) відповідачем винесений наказ №84-м (а. с. 52), яким затверджено склад експертів обласної санепідемстанції. Із змісту даного наказу відповідача не вбачається, що ним визначено склад комісії для проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи Робочого проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області.

За таких обставин суд приходить до висновку, що державна санітарно-епідеміологічна експертиза Робочого проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області була здійснена не комісією, тобто всупереч ст. 12 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»та п. 4.1. Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене по тексту судової постанови, суд приходить до висновку, що відповідачем порушена процедура проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи Робочого проекту Реконструкції навісу для зберігання сільськогосподарської техніки під цех по переробці відходів деревини по вул. Радянська, 74 в с. Немовичі Сарненського району Рівненської області, що стало наслідком прийняття протиправного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року.

За таких обставин, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є обґрунтованими та таким що належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує усі понесені позивачем документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02.-07/53688 від 03.08.2010 року визнати протиправним та скасувати в повному обсязі з моменту його прийняття.

Присудити на користь позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.