Справа № 2а-1670/6209/11
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6209/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

при секретарі Ємець Я.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2011 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

У позові позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від №/808 від 09.06.2011 року, яким йому визначено суму грошового зобов"язання з податку з доходів фізичних осіб за грудень 2010 року в розмірі 13 616 грн., та податкове повідомлення - рішення №/809 від 09.06.2011 року, яким донараховано податкове зобов"язання з податку на додану вартість за грудень 2010 року на суму 17 347 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 506,75 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що Кременчуцькою ОДПІ проводилась документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами перевірки було складено акт № 3297/17-311/2 від 25.05.2011 року (надалі по тексту - ОСОБА_2). Актом були встановлені порушення п.п. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 п.7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян". На підставі вказаного акту Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення - рішення №/809 від 09.06.2011 року, яким позивачу визначено податкове зобов"язання з податку на додану вартість за грудень 2010 року на суму 17 347 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 506,75 грн. та №/808 від 09.06.2011 року, яким йому визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за грудень 2010 року в розмірі 13 674,56 грн.

Позивач із викладеними в ОСОБА_2 висновками не погоджується, і вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №/809, №/808 від 09.06.2011 року були прийняті з порушенням діючого законодавства без наявності правових підстав для винесення, а тому просить скасувати їх.

Таке твердження позивач обґрунтував тим, що податковий орган дійшов висновку про визначення грошового зобов"язання з податку на додану вартість у звязку з тим, що контрагент позивача, ТОВ Вел -ОСОБА_3, суми податкового кредиту, від якого відобразив позивач у податковій декларації за грудень 2010, не подав податкової звітності за відповідний період та не відобразив зустрічне податкове зобовязання. Позивач стверджував про правомірність формування ним податкового зобовязання з ПДВ за відповідний період, оскільки вказана фінансово - господарська операція з ТОВ Вел - ОСОБА_3 має реальний характер та спричиняє відповідні юридичні наслідки, а також оформлена відповідними первинними документами, згідно чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. Крім того, податковим органом не доведено факт несплати зазначеним контрагентом податкових зобов"язань, що виникли в результаті вказаних господарських операцій. Разом з тим, як на думку позивача, жодною нормою закону не визначено обов"язок його, як покупця , контролювати виконання контрагентом своїх податкових зобов"язань. Також, зазначив про безпідставне визначення грошового зобов"язання з податку з доходів фізичних осіб, обґрунтовуючи своє твердження наявністю у позивача відповідних первинних документів на підтвердження фактичного здійснення ним витрат, що було включені до складу валових витрат, правомірність чого заперечував відповідач. Крім того, вказані документи були надані податковому органу при здійсненні перевірки.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав пояснення, що в частині доводів протиправності донарахування податковим органом податкового зобов"язнання було ідентичним викладеному у позові. Крім того, надав окремі документи в обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях проти позову просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно на підставі Закону України "Про податок на додану вартість" та Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" в зв'язку із безпідставним заниженням податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб, наводив в обґрунтування цього твердження доводи, аналогічні змісту ОСОБА_2 перевірки.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

07.07.2003 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа - підприємець виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про державну реєстрацію Серії В02 №300455.

Позивач взятий на податковий облік як платник податків Кременчуцькою ОДПІ 08.07.2003 року за реєстраційним №916-03, зареєстрований платником податку на додану вартість , про що видане свідоцтво №77033032 від 21.07.2003 року.

Кременчуцькою ОДПІ в період з 04.05.2011 року по 18.05.2011 року проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено ОСОБА_2 № 3297/17-311/2 від 25.05.2011 року , у висновках якого податковим органом були встановлені порушення:

- статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" у вигляді завищення валових витрат та валового доходу, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб за грудень 2010 року в сумі 13 674,56 грн.

- п.п. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4, 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", внаслідок чого було зменшено суму від"ємного значення за грудень 2010 року на суму 13 616 грн., крім того, занижено податок на додану вартість на суму 17 347 грн., в тому числі за вересень 2010 року на суму 3 987 грн. та за жовтень 2010 року на суму 13 360 грн.

- п.п.7.8.1,п.п.7.8.2 п.7.8 ст. Закону України "Про податок на додану вартість , п.п 4.1.1,4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) - неподання декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року.

Правомірність підстав та процедури проведення перевірки позивачем не оскаржувалася.

09 червня 2011 року на підставі ОСОБА_2 перевірки Кременчуцькою ОДПІ були винесені податкові повідомлення - рішення №/808 , яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 13 674,56 грн. та рішення №/809 , яким позивачу визначено податкове зобов"язання з податку на додану вартість на суму 17 347 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 506,75 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ОСОБА_4 із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням на предмет відповідності їх вищенаведеним критеріям, суд приходить до наступних висновків.

Податкове повідомлення-рішення №№/809 , яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 17 347 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 506,75 грн., прийняте відповідачем на підставі висновків про порушення платником податку п.п. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість.

Закон України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон про ПДВ), є спеціальним законом з питань оподаткування податком на додану вартість, який визначає платників ПДВ, об'єкти, базу та ставки оподаткування, порядок обліку, внесення податку до бюджету, поняття податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону про ПДВ, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.4 п. 7.4. ст. 7 Закону Про ПДВ, встановлено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту

Суд за наслідками розгляду справи не знаходить у діях позивача ознак порушення викладених норм закону, відтак не погоджується з доводами відповідача про вчинення позивачем таких порушень податкового законодавства та вважає, що відповідачем невірно застосовано Закон " Про ПДВ".

Висновок щодо порушення зазначених норм закону платником податку відповідачем обґрунтовано у ОСОБА_4 перевірки, згідно якого платником податку занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на суму 17 347 грн., в тому числі за вересень 2010 року на суму 3 987 грн. та за жовтень 2010 року на суму 13 360 грн.

Обґрунтування вказаних порушень полягає у неправомірному, як на думку податкового органу, невключенні платником до податкового зобов"язання з ПДВ в червні 2010 року сум ПДВ по операції купівлі - продажу товару з ТОВ "Поллі - Харків" в розмірі 6 543 грн.

При цьому податковий орган стверджував, що в червні 2010 року СПД -ФО ОСОБА_1 декларацію з ПДВ , в якій були відображені дані податкові зобов"язання , надав ( стор. 12 ОСОБА_4), проте вона була визнана недійсною, оскільки в складі задекларованої суми ПДВ включено зобов"язання, що сформовано за рахунок купівлі - продажу товару (моркви), частина якої була знищена внаслідок псування. Тому, податковий орган заперечив використання платником даного товару у господарській діяльності та прийшов до висновків про неправомірне формування ним зобов"язань з ПДВ. А тому, з цих підстав, декларація за відповідний період відповідачем прийнята не була.

З даного приводу суд зазначає, що наведені вище п.п.7.4.1,7.4.4 Закону України "Про ПДВ" передбачають умовою включення сум до складу податкового кредиту та до складу податкового зобов"язання наявність у платника мети використання товарів (активів) у власній господарській діяльності.

Відповідач, заперечуючи використання позивачем купленого товару у своїй господарській діяльності, не надав доказів відсутності такої мети у платника.

Крім того, суд враховує те, що додатковим доказом наявності у платника мети використання придбаного активу у господарській діяльності є встановлений факт подальшої реалізації частини купленого у компанії Індивідуальна діяльність ОСОБА_3 LT товару , а саме моркви, частина якої була зіпсована, а тому і не продана .

Так, судом було встановлено факт укладення контракту з додатковою угодою від 17.02.2010 року між компанією Індивідуальна діяльність ОСОБА_3 LT та ФОП ОСОБА_1, за умовами якого продавець зобов"язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (капусту білокачанну, моркву миту , картоплю, цибулю та буряк) з визначенням його кількості та вартості. На підтвердження реальності та товарності фінансово - господарської операції позивачем було надано відповідні первинні бухгалтерські документи.

Вказаний товар, а саме моркву в кількості 20 т. було транспортовано через митний кордон України. ОСОБА_4 №1 щодо списання товару від 03.06.2010 року комісією у складі ПП ОСОБА_1 представника постачальника ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_6 було проведено списання купленої моркви , що прийшла в непридатність у зв"язку з порушенням режиму транспортування і температури перевезення, в результаті чого морква була зіпсована. За висновком вказаної комісії, товар було визначено непридатним та таким, що підлягав знищенню.

З матеріалів справи вбачається, що частина купленого і не знищеного товару за умовами контракту від 17.02.2010 року позивачем використана у своїй господарській діяльності, оскільки була продана ПП ОСОБА_6 та ТОВ "Поллі - Харків", на підставі договору поставки №90 від 08.06.2010 року.

Окрім того, коригування податкового зобов"язання платника відбулося внаслідок аналізу відповідачем операцій платника з ТОВ "Вел - ОСОБА_3", у якого позивач , СПД- ФО ОСОБА_1, протягом 2010 року придбавав соняшник. За наслідками купівлі товару у вказаного контрагента платником до податкового кредиту було включено у вересні - жовтні 2010 року суму в розмірі 12 371,21 грн.

Правомірність включення до податкового кредиту цієї суми відповідач заперечував, з огляду на неподання ТОВ "Вел - ОСОБА_3" декларацій з ПДВ , у яких було б відображено зустрічне податкове зобов"язання та на підставі результатів автоматизованого співставлення податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА.

Податковий орган стверджував, що ПДВ - це непрямий податок, який сплачується до бюджету опосередковано через продавця. Не підтвердження суми податку одним із контрагентів виключає висновок про сплату податку до бюджету.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, виходячи також з наступного.

ОСОБА_4 п.1.3. ст. 1 Закону України "Про ПДВ", обов"язок розрахунків з бюджетом за здійснені правочини лежить на продавцях, в даному випадку на ТОВ "Вел - ОСОБА_3", Позивач, як покупець, у повному обсязі перерахував кошти, з урахуванням ПДВ, за отримані товари на користь вказаного продавця, який і повинен сплатити ПДВ до бюджету. Податковим органом недоведений факт несплати зазначеним контрагентом податкових зобов"язань, що виникли за результатами здійснення господарських операцій з позивачем. Крім того, законодавством не передбачений обов"язок покупця, в даному випадку СПД -ФО ОСОБА_1, контролювати дії продавця та перевіряти виконання ним своїх податкових зобов"язань. Разом з тим, сама по собі несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця і порядок його формування , а тому податкові органи не можуть нараховувати ПДВ та накладати штрафні (фінансові) санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Законодавством чітко встановлені умови виникнення права у платника на податковий кредит, а саме придбання товарів у цілях їх подальшого використання у свої господарській діяльності та наявність податкової накладної. Крім того, необхідною умовою для виникнення такого права є встановлення реальності та товарності відповідних оподаткованих господарських операцій.

Так, судом встановлено, що між позивачем (Покупцем за договором) та ТОВ "Вел - ОСОБА_3" (Продавцем) було укладено усний договір, за умовами якого останнє зобов"язується передати у власність соняшник, а покупець зобов"язується прийняти та оплатити товар, згідно усного визначення кількості та вартості вказаного товару.

При цьому позивач надав суду повний перелік документів, якими підтверджено факт придбання у ТОВ Вел - ОСОБА_3 товару (соняшнику), розрахунку за цей товар (включаючи ПДВ), подальшого використання цього товару у своїй господарській діяльності, а саме рахунки - фактури, видаткові накладні та податкові накладні, які були виписані вказаним контрагентом і не визнані недійсними. Крім того, на момент складання податкових накладних ТОВ Вел - ОСОБА_3 було зареєстровано платником ПДВ у встановленому законом порядку. Транспортування купленого товару підтверджується наданими позивачем належним чином оформленими товарно-транспортними накладними , які підтверджують шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення та конкретизацію видів товару, що перевозився.

Тому, суд вважає доведеними дійсність операції, реальну мету подальшого використання позивачем купленого товару у своїй господарській діяльності та його право на формування податкового кредиту на підставі операцій з ТОВ Вел - ОСОБА_3.

Окрім того, суд критично сприймає доводи відповідача про невикористану платником у своїй господарській діяльності частини товару, що була продана ПП ОСОБА_6 та ТОВ Поллі- Харків" по ціні , нижчій від ціни придбання. Даний факт, як на думку суду, не спростовує наявність у суб"єкта господарювання мети використання товару у господарській діяльності, а остання є поняттям більш широким, аніж отримання прибутку, до чого зводив її податковий орган, з огляду на збитковість самої операції та відсутності економічної вигоди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем повністю було обґрунтовано та підтверджено відповідними доказами правомірність формування податкового кредиту за перевіряючий період. За таких обставин суд не може погодитися з позицією відповідача у справі щодо неправомірності формування податкового кредиту СПД -ФО ОСОБА_1 Таким чином, суд вважає, що відповідачем невірно застосовані норми Закону про ПДВ, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення - рішення №/809 від 09.06.2011 року, яким позивачу визначено податкове зобов"язання з податку на додану вартість за грудень 2010 року на суму 17 347 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 506,75 грн. прийняте необґрунтовано та не на підставі закону, є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ №/808 від 09.06.2011 року, яким йому визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за грудень 2010 року в розмірі 13 674,56 грн., суд приходить до наступних висновків.

Дане рішення прийняте з посиланням на порушення платником податку ст. 13 розд. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26 грудня 1992 року № 13-92, що обґрунтовані в ОСОБА_6 перевірки.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регламентується Декретом Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26 грудня 1992 року № 13-92, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

ОСОБА_4 п. 14.5. Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12, фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу податкові декларації наростаючим підсумком з початку року (за квартал; півріччя, три квартали, рік), у строки, визначені законом (протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, тобто не пізніше: 10 травня - за I квартал, 9 серпня - за перше півріччя, 9 листопада - за 9 місяців, 9 лютого наступного року - за звітний рік). У декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат і сплаченого податку за звітний податковий період, за який здійснюється оподаткування.

Податковим органом у ОСОБА_4 констатовано з посиланням на податкові декларації позивача та дані руху коштів по банківському рахунку неправильність формування валових витрат у відповідних податкових періодах. ОСОБА_4 викладених у ОСОБА_4 даних про фінансово-господарські операції, на підставі яких формувалися валові витрати та валовий дохід, а відповідно сформовано обєкт оподаткування даним податком, було зазначено наступне. Перевіркою правильності визначення валових витрат за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року податковим органом встановлено, що відповідно до даних декларації , валові витрати платника складають 1 488 229, 42 грн., а згідно даних перевірки валові витрати складають 1 397 065,66 грн., що підтверджується банківськими виписками.

Так податковим органом при перевірці було встановлено та відображено в ОСОБА_4 перевірки, що СПД ФО ОСОБА_1 було придбано 20 т. моркви за ціною 4 341,83 грн. /т. (без ПДВ) та 20 т. моркви за ціною 5 613,86 грн. /т. (без ПДВ) на загальну суму 91 163,76 грн., а реалізовано 20 т. моркви за ціною 3 791,67 грн./т (без ПДВ) та 7,55 т. за ціною 4 333,33 грн./т., тобто за ціною нижчою від ціни придбання. Також, було встановлено, що 12,45 т. моркви на суму 69 892,56 грн. (без ПДВ) при транспортуванні було зіпсовано, а тому вказана частина моркви не була придатна для реалізації. Разом з тим, платником, СПД ФО ОСОБА_1 було включено до валових витрат суму коштів в розмірі 91 163,76 грн. Тому, оскільки, позивачем вказаний куплений товар був реалізований по нижчій ціні від закупочної, а частина моркви взагалі була знищена, податковий орган дійшов висновку, що платником вищезазначена сума витрачених коштів на купівлю моркви безпідставно віднесена до валових витрат, чим порушено ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 року та ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 року.

Суд не погоджується з передчасними висновками податкового органу стосовно вищевказаних порушень, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу витрат, безпосередньо пов"язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва ( обігу) або підлягають амортизації.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Так, судом було встановлено факт укладення контракту з додатковою угоду від 17.02.2010 року між компанією Індивідуальна діяльність ОСОБА_3 LT та ФОП ОСОБА_1, за умовами якого продавець зобов"язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (капусту білокачанну, моркву миту , картоплю, цибулю та буряк) з визначенням його кількості та вартості. Факт реальності здійснення вказаної господарської операції не оспорювався та не ставився під сумнів.

У зв"язку з частковим псуванням купленої моркви в кількості 12,45 т. внаслідок порушення температурного режиму її транспортування, позивачем у своїй господарській діяльності було використано лише частину товару, який не був знищений, та отримано від цього дохід.

Як вбачається з матеріалів справи, залишок придатної до реалізації моркви, а саме в кількості 20 т. , платником реалізовано на підставі договору СПД - ФО ОСОБА_6 за ціною 3 791 , 66 грн./т. та ТОВ "Поллі -Харків" в кількості 7,55 тон за ціною 4 333,33 грн./т. З огляду на викладене, податковий орган дійшов висновку, що у зв"язку з реалізацією позивачем купленого товару за нижчою ціною, ніж ціна закупівлі, та з тим, що частина товару взагалі не була використана у господарській діяльності, він не мав правових підстав віднесення вказаних витрат до валових в сумі 91 163,76 грн., оскільки платником не було отримано доходу, а , отже, економічної вигоди від зазначених операцій.

Суд не в повній мірі погоджується з таким висновком податкового органу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.ст.23 Закону України "Про підприємства" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суб"єкт господарювання реалізує свою продукцію , майно за цінами і тарифами, які встановлює самостійно або на договірній основі. Об"єкт і база оподаткування визначаються відповідними законами про оподаткування, положення яких не містять жодних виключень з приводу реалізації товарів за ціною. нижчою за ціну придбання, тобто реалізація продавцем товарів за цінами, нижчими від їх собівартості чи ціни придбання, не заборонена законодавством України.

Оскільки, позивачем частину незіпсованої та не знищеної купленої моркви було реалізовано ТОВ "Поллі -Харків", СПД - ФО ОСОБА_7, тобто використано у господарській діяльності, реальність та товарність чого підтверджено відповідними первинними документами і не ставиться під сумнів самим податковим органом, суд дійшов висновку, що платником було отримано дохід, а, тому, СПД -ФО ОСОБА_1 правомірно віднесено витрати, понесені на закупівлю цієї частини товару, до валових.

З огляду на викладене, суд вважає, що в цій частині формування валових витрат відсутнє порушення позивачем ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 року, яке зазначене податковим органом в ОСОБА_7 перевірки від 25.05.2011 року, оскільки норма закону ставить право віднесення витрат до складу валових у залежності від отриманого доходу, а не прибутку.

Крім того, стосовно зіпсованої внаслідок порушення температурного режиму транспортування моркви, знищення якої в розмірі 12,45 тон підтверджено актом №1 щодо списання товару, суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося, відповідно до ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, частина моркви в кількості 12,45 т. позивачем не була використана у господарській діяльності, у зв"язку зі псуванням вказаного товару, а, отже, в цій частині операції доходу отримано не було, що виключає можливість та право платника відносити витрати, понесені на купівлю вказаного товару, до валових витрат.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставне віднесення позивачем до валових витрат суму коштів, витраченої на купівлю моркви в кількості 12,45 тон в сумі 69 892, 56 грн. (без ПДВ).

Тому суд вважає, що коригування податковим органом податкового зобов"язання з податку на прибуток фізичних осіб в даному разі має ґрунтуватися на безпідставному віднесенні до складу валових витрат не 91 163,76 грн., а тільки 69 892,56 грн.( ціна товару , від якого позивачем не було отримано доходу). З рахування такого зменшення валових витрат та 15 % ставки податку, донарахована відповідачем сума підлягає зменшенню на 3 190,68 грн.

Отже, враховуючи викладене, податкове повідомлення - рішення №/808 від 09.06.2011 року суд вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб на 3 190,68 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимог задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ № 003331702/809 від 09.06.10 визнати протиправним та скасувати.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ № /808 від 09.06.10 в частині донарахування податку на прибуток фізичних осіб на суму 3 190,68 грн. В решті суми донарахованого податкового зобов"язання вказане податкове повідомлення-рішення залишити без змін, а позовні вимоги - без задоволення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь СПД ФО ОСОБА_1 частину судових витрат у сумі 1,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 15 серпня 2011 року.

Суддя І.С. Шевяков