Справа № 2а-275/10/0470
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/39723/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Маслія В.І.
Логвиненка А.О.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014р. у справі № 2а-275/10/0470 за позовом Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" до Дніпропетровської митниці про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" звернулось до Дніпропетровської митниці з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 26 жовтня 2009 року № 73.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі помилкового висновку перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014р., позов задоволений. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення за формою "Р" від 26 жовтня 2009 року № 73.

На постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014р. надійшла касаційна скарга Дніпропетровської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки вантажних митних декларацій платника податків, складено акт №к030/9/110040000/ від 22.09.2009 року, яким встановлено ввезення на митну територію України 2 самохідних оприскувачів марки John Deere модель 4930 код згідно з УКТЗЕД. Задекларований товар, на думку митного органу, був помилково класифікований декларантом за товарною підкатегорією із застосуванням при митному оформленні 0% ставки ввізного мита. В акті перевірки зазначено, що товар, ввезений на територію України, мав бути класифікований за іншим кодом УКТЗЕД товару, а саме , що передбачає 5% митної ставки.

Не погоджуючись з даними обставинами, Дніпропетровська митниця вважає, що позивач при здійсненні декларування зазначених самохідних оприскувачів за вантажними митними деклараціями допустив методологічну помилку, а саме неправильно застосовано положення Закону України «Про митний тариф України» в частині застосування ставок ввізного мита за відповідними товарними підкатегоріями.

26.10.2009 року за результатами камеральної перевірки винесено оскаржуване податкове повідомлення форми «Р» №73 від 26.10.2009 року, яким ЗАТ «Компанія «РАИЗ» визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності на суму 26344,15 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 25089,67 гри., та за штрафними санкціями на 1254,48 грн.

Згідно з пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України 2002 року (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - МК) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 МК наведено визначення терміна «митні процедури» - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК відповідно до заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до статті 265 МК порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 25 Закону України від 5 лютого 1992 року № 2097-XII «Про Єдиний митний тариф» установлено, що мито, не сплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинного на час проведення перевірки) платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування суми податкового зобов'язання, якщо вона розрахована контролюючим органом, а згідно з підпунктом 4.2.2 зазначеного пункту цієї статті контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Отже, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Відповідно до підпункту «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо, контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 20.04.2005 № 314 "Про затвердження порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації", що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 №439/10719, працівники митної служби здійснюють вичерпний перелік дій щодо прийняття ВМД до оформлення, та здійснення митного контролю. Пунктом 17 розділу 3 "Здійснення митних процедур" Порядку встановлено, що при митному контролі здійснюється перевірка правильності класифікації та кодування товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погодився з усіма відомостями зазначеними в декларації.

Наступне визначення митним органом коду товару, митне оформлення якого здійснено та правильність класифікації та кодування якого вже перевірено митним органом, не є достатньою підставою для висновку про допущення декларантом під час митного оформлення товару порушення методології нарахування податків і зборів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вказує на протиправності визначення митним органом суми податкових зобов'язань на підставі підпункту „в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та, відповідно, наявності підстав для задоволення позову.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: