Справа № 808/2723/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Справа № 808/2723/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Сіпаки А.В. розглянув в порядку письмового провадження в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році у розмірі 6946,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 14 осіб, таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" на підприємстві відповідача повинна складати 1 особу. Згідно відомостей, наданих відповідачем у звіті за 2014 рік, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві склала 0 особи. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6946,34 грн. санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, просив суд розглядати справу за його відсутності. Надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що з позовом не згодний, оскільки відповідачем вжиті усі передбачені законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів, то підстав для стягнення у судовому порядку адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів у 2014 році відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст. 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на умовах використання найманої праці, та має у штаті 14 працівників.

Судом встановлено, що на виконання вимог Закону 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідачем було подано позивачу Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік (форма № 10-ПІ). У вказаному звіті відповідач зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за звітний період складає 14 осіб, таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу встановленого ч.1 ст.19 Закону, на підприємстві відповідача повинна складати - 1 особу, середньооблікова кількість інвалідів у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.

Відповідно до ч.8 ст.69 Господарського кодексу України, підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб -у кількості одного робочого місця.

Згідно зі ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Обов'язок підприємства з створення робочих місць для інвалідів, інформування підприємством уповноважених органів щодо наявності на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не супроводжується обов'язком підприємства займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування на створених робочих місцях для працівників-інвалідів на підприємстві, а створення робочих місць і введення їх в дію має відбуватись з урахуванням стану здоров'я, здібностей і професійних навичок інвалідів, забезпечення прав яких на працевлаштування та на оплачувану роботу здійснюється, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", шляхом безпосереднього звернення інвалідів до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Листом Південного районного центру зайнятості за вих. №1342 від 11.06.2015, який міститься в матеріалах справи, повідомлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 щомісячно надає до Південного РЦЗ інформацію про наявність на підприємстві вакансій для осіб з обмеженими фізичними можливостями за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій». ФОП ОСОБА_1 постійно приймає участь у ярмарках вакансій, які організовує Південний РЦЗ для осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Доказів того, що відповідач відмовлявся від працевлаштування інвалідів суду не надано.

Отже, відповідачем, прийняті всі належні заходи щодо працевлаштування інвалідів, правила здійснення господарської діяльності не порушені.

Таким чином, вина Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у невиконані нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів - відсутня.

За правилами ст.238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Оскільки порушення законодавства України про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні з боку відповідача відсутнє, то до нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлені Запорізьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів Запорізької області вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році у сумі 6946,34 грн. не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 159-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В.Сіпака