Справа № 2а-1670/3569/12
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2012-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/3569/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

при секретарі Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2012 року Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання дій Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області щодо стягнення виконавчого збору згідно з постановою від 11.05.2012 року по виконанню виконавчого листа № 14/8 від 05.12.2011 року, виданого Господарським судом Полтавської області неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.05.2012 року у виконавчому провадженні ВП № 30956588 на виконання виконавчого листа № 14/8.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 11.05.2012 року, за невиконання в добровільному порядку рішення господарського суду Полтавської області від 07.04.2008 року по справі № 14/8, із Управління пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави стягнуто виконавчий збір у розмірі 4662 грн 48 коп. Вважає спірну постанову протиправною з огляду на те, що в порушення вимог частини 1 статті 28 цього Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем під час її прийняття не був взятий до уваги факт добровільного виконання вимог виконавчого листа, а саме: зарахування позивачем 15.02.2012 року суми боргу в сплату заборгованості ПАТ "Завод "Лтава", про що повідомлено відповідача. За таких обставин стягнення виконавчого збору позивач вважає безпідставним та таким, що суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча у справі наявні докази того, що він належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надавав, надав заперечення на позов.

У своїх запереченнях посилається на те, що 31.01.2012 року на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа господарського суду Полтавської області № 14/8 від 05.12.2011 року, якою надано боржнику 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду. 17.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, якою відкладене провадження виконавчих дій з примусового виконання до 23.02.2012 року. Зазначає, оскільки з боку боржника до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області протягом встановленого строку інформація про стан виконання судового рішення не надходила, державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення господарського суду Полтавської області від 07.04.2008 року, та, як наслідок, відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.05.2012 року.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Полтавської області від 07.04.2008 року (а.с. 24-30), стягнуто з Управління пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави на користь Відкритого акціонерного товариства "Лтава" безпідставно сплачені в рахунок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам ВАТ "Лтава" в сумі 41962 грн 40 коп., штрафних санкцій - 4028 грн 38 коп., а також судового збору в розмірі 517 грн 07 коп., оплату послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 118 грн.

05.12.2011 року для примусового виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області видано виконавчий лист № 14/8.

02.02.2012 року старшим державним виконавцем Нездойминогою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №30956588 по виконанню рішення господарського суду Полтавської області від 07.04.2008 року, якою боржнику встановлено 7- денний строк для добровільного виконання рішення суду, що обчислюється з моменту винесення такої постанови (а.с. 11).

Дана постанова отримана представником позивача 09.02.2012 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі (а.с. 10).

На підставі заяви позивача від 10.02.2012 року №1919/08-11 (а.с. 6) старшим державним виконавцем Нездойминогою О.О. 17.02.2012 року винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, яку позивач отримав 05.03.2012 року, і відповідно до якої виконання виконавчих дій відкладено до 23.02.2012 року (а.с.13).

На виконання виконавчого листа № 14/8, виданого Господарським судом Полтавської області 05.12.2011 року, 15.02.2012 року Управлінням пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві здійснено зарахування коштів в сплату заборгованості ПАТ "Завод "Лтава" по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, про що повідомлено відповідача 21.02.2012 року (а.с. 8).

11.05.2012 року старшим державним виконавцем Нездойминогою О.О. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 4662 грн 58 коп., яку позивач отримав 16.05.2012 року.

Позивач не погодився з даною постановою та з діями державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору згідно з постановою від 11.05.2012 року, у звязку з чим звернувся до суду з позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові та діям Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області щодо стягнення виконавчого збору згідно з такою постановою, суд виходить з наступного.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, № 606-XIV визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 28 цього Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 35 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Судом встановлено, що 02.02.2012 року старшим державним виконавцем Нездойминогою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №30956588 по виконанню рішення господарського суду Полтавської області від 07.04.2008 року, якою боржнику встановлено 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду, та на підставі заяви позивача від 10.02.2012 року № 1919/08-11 (а.с. 6) старшим державним виконавцем Нездойминогою О.О. 17.02.2012 року винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, відповідно до якої виконання виконавчий дій відкладено до 23.02.2012 року.

В межах строку, наданого для добровільного виконання, на виконання виконавчого листа Гоподарського суду Полтавської області №14/8 від 05.12.2011 року позивачем на користь стягувача 15.02.2012 року здійснено зарахування коштів в сплату заборгованості ПАТ "Завод "Лтава" по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а", "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", про що було повідомлено Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області листом № 2464/08-4 від 21.02.2012 року (а.с. 7-8), а також стягувача - ПАТ "Завод "Лтава" - листом від 15.02.2012 року № 2200/02-11 (а.с.9).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 07.04.2008 року Управлінням пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві виконано вчасно 15.02.2012 року, тобто до сплину строку, встановленого державним виконавцем для самостійного виконання вказаного рішення суду у постанові про відкладення провадження виконавчих дій, про що повідомлено відповідача.

Таким чином, позивачем, який є боржником у виконавчому провадженні, виконано рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 статті 25 Закону України Про виконавче провадження для самостійного його виконання.

Згідно з частиною 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо стягнення виконавчого збору є протиправними, а постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №30956588 від 11.05.2012 року винесена безпідставно, без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення, з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на те, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору є правовим актом індивідуальної дії, враховуючи, що дії щодо винесення такої постанови є діями суб`єкта владних повноважень відносно реалізації управлінських функцій, згідно з частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі їх неправомірності, вони визнаються судом протиправними.

Таким чином, суд вважає за необхідне згідно частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про визнання дій відповідача щодо стягнення виконавчого збору неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.05.2012 року, та застосувати необхідний у даному випадку спосіб захисту права, визнавши дії щодо стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.05.2012 року протиправними, та скасувавши відповідну постанову.

Відповідач не довів суду правомірності оскаржуваного рішення, тому з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області задовольнити.

Визнати дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області щодо стягнення виконавчого збору згідно з постановою від 11.05.2012 року по виконанню виконавчого листа № 14/8 від 05.12.2011 року, виданого Господарським судом Полтавської області протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.05.2012 року у виконавчому провадженні ВП № 30956588 на виконання виконавчого листа № 14/8 виданого Господарським судом Полтавської області 05.12.2011 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2012 року.

Суддя І.Г. Ясиновський