Справа № 5569/10/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

5569/10/1570

Справа № 5569/10/1570

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.

при секретарі судового засідання: Мануліковій О.О.

за участю сторін:

від позивача представник - не з’явився

від відповідача - не з’явився

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернулася Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому до Відкритого акціонерного товариства «Одеське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами» про стягнення заборгованості по податку на землю в сумі 91 271грн. 92 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відкрите акціонерне товариство «Одеське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами» має податковий борг з податку на землю в сумі 91 271 грн. 92 коп.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, одночасно з позовною заявою до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, в якому було зазначено, що ДПІ у м. Хмельницькому підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, заперечення та докази в обґрунтування заперечень суду не надав. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання через друкований засіб масової інформації, копія оголошення знаходиться в матеріалах справи (а.с. 54-55).

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено наступне.

Відкрите акціонерне товариство «Одеське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами» зареєстровано як юридична особа. Первинним найменуванням юридичної особи було «Гречанське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами», 12 березня 2009 року воно було змінено на Відкрите акціонерне товариство «Гречанське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами», а 10 вересня 2009 року в результаті внесення змін до установчих документів на Відкрите акціонерне товариство «Одеське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами» та 09.10.2009 року взято на облік виконавчим комітетом Одеської міської ради, що підтверджено довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11-13).

Наявність вказаного боргу підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості до бюджету (а.с. 6), розрахунком сум позовних вимог (а.с. 34) та обліковою карткою платника (а.с.36-48).

Судом встановлено, що на адресу відповідача надсилалися перша № 1/847 від 06.08.2009 року та друга № 2/968 від 21.09.2009 року податкові вимоги.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 п. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи та відомості, пов’язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів) та сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно з п.п. 4.1.1. п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-111 від 21.12.2000 року, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов’язання, яку зазначає у податковій декларації.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991, № 1251-XII плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про плату за землю» об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

При цьому відповідно до ст. 15 вищезазначеного Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності, з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про плату за землю» платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про плату за землю» податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Наявність вказаного боргу підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості до бюджету (а.с. 6), та обліковою карткою платника (а.с.36-48).

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов’язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Згідно з п.5.4.1. п.5.4. ст.5 цього Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлені терміни, вважається сумою податкового боргу платника податків та відповідно може бути стягнута в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлені строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги Перша податкова вимога – надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк. Друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. (п.п. 6.2.1.-6.2.4. п. 6.2. ст. 6 Закону).

Відповідно до пп. 16.1.1. п. 16.1. ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов’язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно з пп. 16.4.1. п. 16.4. ст. 16 вказаного Закону, пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про плату за землю» контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про систему оподаткування» №1251-ХІІ від 25.06.1991р. (зі змінами та доповненнями), відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) та дотримання законів про оподаткування несуть платники податків у відповідності з законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача – суб’єкта владних повноважень, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та статей ст.5, ч. 1 ст. 14, ст. 15, ч. 1 ст. 17, ст. 27 Закону України «Про плату за землю», статей 1, 4, 5, 6, 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», статей 9, 11 Закону України «Про систему оподаткування», керуючись ст. ст. 2,4, 69,71, 94,158,160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений 6 вересня 2010 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.