Справа № 1570/2179/2012
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/2179/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представників позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ільченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправними наказів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати наказ № 100 від 26.01.2012 року ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ та наказ № 39 о/с від 08.02.2012 р. начальника ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області;

- стягнути з Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

20.05.2015 року за вхідним №12406/15 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача про уточнення доводів позовних вимог у якій він просить визнати протиправними наказ № 100 від 26.01.2012 року ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ та наказ № 39 о/с від 08.02.2012 р. начальника ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

В судовому засіданні позивач подав клопотаня про виключення з числа відповідачів по справі Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, а також клопотання про відкликання частини позовних вимог, а саме: про скасування наказу № 100 від 26.01.2012 року ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ та наказ № 39 о/с від 08.02.2012 р. начальника ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України; поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області; стягнення Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до наказів відповідача його звільнено з органів внутрішніх справ та запас Збройних Сил України за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року (далі Положення №114), за дискредитацію.

Звільнення вважає таким, що не відповідає вимогам закону і порушує його права, а тому посилаючись на ці обставини ОСОБА_3 просив про задоволення позову.

Представник відповідача - Головного управління МВС України в Одеській області у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та пояснивши, що позивач звільнений на законних підставах у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки факт порушення позивачем ст. 22 КПК України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у не повідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння тяжкого злочину в селі Нова Покровка, не проведенні всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин скоєного злочину, знайшов своє підтвердження в матеріалах службового розслідування, які слугували підставою для звільнення ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

З 2007 року ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ, на момент звільнення займав посаду - оперуповноважений Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, спеціальне звання -старший лейтенант.

07.01.2012 року начальнику Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ підполковнику міліції ОСОБА_5, на мобільний телефон зателефонував мешканець с.Новопокровка Ізмаїльського району ОСОБА_6, і повідомив, що з пасовища не прийшла його отара овець. Після отримання повідомлення ОСОБА_5, зателефонував начальнику слідчого відділення Ізмаїльського МВ майору міліції ОСОБА_7, який на той час знаходився на добовому чергуванні в якості відповідального по міськвідділу та доповів йому про отриману інформацію. Останній дав доручення підполковнику міліції ОСОБА_5 виїхати на місце пригоди та встановити всі обставини, після чого доповісти йому особисто. Прибувши до с. Нова Покровка ОСОБА_5 встановив, що 07.01.2012 року близько 17:00 год. невідомі особи застосували фізичний вплив стосовно громадянина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця зазначеного населеного пункту, та заволоділи отарою овець в кількості 461 шт., які належали громадянину ОСОБА_6 З'ясувавши обставини події, підполковник міліції ОСОБА_5 доповів про них майору міліції ОСОБА_7, який вказівку про реєстрацію отриманої інформації до ЖРЗПЗ міськвідділу не надавав, особисто на місце події не виїхав, приховавши таким чином тяжкий злочин від реєстрації. ОСОБА_5 про крадіжку овець до чергової частини Ізмаїльського МВ ГУМВС не повідомив. 08.01.2012 року майор міліції ОСОБА_7 повідомив про подію, що сталася в с.Нова Покровка першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ підполковника міліції ОСОБА_9, який також не надав вказівки про реєстрацію до міськвідділу повідомлення про викрадення отари овець в с. Нова Покровка, а доручив помічнику начальника відділу - оперативному черговому Ізмаїльського МВ майору міліції ОСОБА_10 направити на місце скоєння злочину слідчо-оперативну групу для перевірки зазначеної інформації. Майор міліції ОСОБА_10 повідомлення про тяжкий злочин до ЖРЗПЗ міськвідділу не зареєстрував, однак направив на місце події слідчо-оперативну групу у складі: слідчого Ізмаїльського МВ майора міліції ОСОБА_11 (старша СОГ), оперуповноваженого сектору карного розшуку Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, експерта сектору ТКЗР Ізмаїльського МВ НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_12

08.01.2012 р. позивач заступив на чергування у складі слідчо-оперативної групи та близько 11 годині 00 хвилин отримав команду від оперативного чергового Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, майора міліції ОСОБА_10 виїхати до с. Нова Покровка у складі слідчо-оперативної групи. По прибуттю в зазначене місце позивач зателефонував начальнику Кам'янського селищного відділу міліції, підполковнику міліції ОСОБА_5 з метою встановлення завдань прибуття слідчо-оперативної групи до с. Нова Покровка. ОСОБА_5 надав позивачу інформацію стосовно адреси, на яку слід виїхати, та зазначив, що власник будинку пояснить мету прибуття слідчо-оперативної групи на вказану адресу. Прибувши за вказаною адресою, слідчо-оперативною групою встановлено, що за даною адресою проживає сім'я ОСОБА_6. Від господарки будинку стало відомо, що самого ОСОБА_6 вдома немає, а їй не відомо, за яких обставин чоловік телефонував до міліції, а тому, після повернення додому, господар сам надасть пояснення щодо подій, які стали підставою для виклику міліції. Також до групи підійшов чоловік на імя ОСОБА_3, але, оскільки він розмовляв на молдавській мові, яку ніхто з слідчо-оперативної групи не розумів, працівниками міліції не вбачалось за можливе встановити обставини, які відбулися 07.01.2012 року. Через деякий час старшому слідчо-оперативної групи - ОСОБА_11 зателефонував начальник слідчого відділу Ізмаїльського МВ ОСОБА_7 та наказав виїхати з цієї адреси на інший виклик до с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, який додав, що власник овець відмовляється від написання заяви за даним фактом, у зв'язку із чим проводити будь-які слідчо -оперативні дії не потрібно, у звязку з чим оперативно-слідча група не дочекалася господаря будинку та не з'ясувала обставини, що стали підставою для їх виклику, жодних заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи не здійснили, протокол огляду місця події не склали, письмові пояснення від свідків події не прийняли, про результати перевірки інформації щодо скоєння в с. Нова Покровка крадіжки отари овець у чергову частину Ізмаїльського МВ ГУМВС не доповіли. В Ізмаїльській МВ слідчо-оперативна група прибула о 20 годині 00 хвилин. При цьому, позивач не з'ясовував, які матеріали зібрані та ніяких завдань від старшого слідчо-оперативної групи - ОСОБА_11 не отримував.

За результатами проведеної службової перевірки зроблено висновок, що позивач порушив вимоги ст.22 КПК України, ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.06.2006 року №3460-VI, наказу МВС України від 14.04.2004 року №400, що виразилось у неповідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння злочину у с. Новопокровка, не проведення всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин даної події та визнано доцільність звіленення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Наказами ГУ МВС України в Одеській області від 26 січня 2012 року № 100 і 8 лютого 2012 року №39 о/с, за грубі порушення вимог ст.22 КПК України, ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.06.2006 року №3460-VI, наказу МВС України від 14.04.2004 року №400, що виразилось у неповідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння злочину у с. Новопокровка, не проведення всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин даної події оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ звільнено за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, підпадає під визначення публічної служби, спори щодо проходження якої, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України відносяться до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до Закону України "Про міліцію", міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Діяльність міліції, відповідно до ст. 3 цього Закону, будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Стаття 4 Закону України "Про міліцію"зазначає, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Порядок проходження служби особовим складом міліції регламентується Законом України "Про міліцію", Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, Статутом патрульно-постової служби міліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 року № 404, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.1994 року за № 213/423.

Відповідно до ст. 22 Кримінально - процесуального кодексу України від 28.12.1960р., прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно п.2.1. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ заяв та повідомлень про злочин, що вчиненні або готуються, затвердженої наказом МВС України №400 від 14.04.2004р., незалежно від місця і часу їх вчинення, повноти отриманих даних, а також особистості заявника, здійснюється тим органом внутрішніх справ, до якого надійшло звернення чи повідомлення, цілодобово оперативним черговим (оперативний черговий МВС, ГУБОЗ МВС, ГУМВС, УМВС, УМВСТ, помічник начальника міськрайліноргану - оперативний черговий, помічник начальника чергової частини - оперативний черговий, старший оперуповноважений (оперуповноважений) - черговий, старший інспектор (інспектор) - черговий, помічник оперативного чергового, а також працівники інших служб, призначені підмінними черговими в установленому порядку).

Пунктом 2.2. Інструкції передбачено, що оперативний черговий, прийнявши заяву чи повідомлення про злочин, зобов'язаний діяти згідно з Інструкцією з організації реагування ОВС на повідомлення про злочини, затвердженою наказом МВС України №1155 від 04.10.2003р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.03.2004р. за №259/8858, негайно направити на місце події слідчо-оперативну групу чи оперативну групу та вжити всіх можливих заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його, організувати невідкладні дії з розкриття злочину у короткий термін.

Згідно п.2.3. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ заяв та повідомлень про злочин, що вчинені або готуються, встановлено, якщо за межами дислокації органу внутрішніх справ працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про злочин, або у разі безпосереднього виявлення такого, зобов'язаний вжити заходів щодо його припинення, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили злочин, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Пунктом 3.1. Інструкції заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, реєструються цілодобово в чергових частинах органів внутрішніх справ оперативними черговими відразу після їх надходження, що відображається в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються (далі - ЖРЗПЗ, додаток 3 до цієї Інструкції), а також на персональній електронно-обчислювальній машині (ПЕОМ) шляхом введення до автоматизованої інформаційно-пошукової системи (АІПС) "ФАКТ".

Пунктом 3.14 зазначеної Інструкції передбачено, що у чергових частинах МВС, ГУБОЗ МВС, ГУМВС, УМВС, УМВСТ оперативним черговим або оператором телефонної лінії "02" ведеться журнал реєстрації інформації про злочини та інші події, що надійшла по телефонній лінії чи за допомогою інших засобів зв'язку (далі - ЖРІЗ, додаток 6 до цієї Інструкції). Крім цього, ця інформація фіксується за допомогою інших записуючих пристроїв. Уся отримана інформація про злочини та події реєструється в ЖРІЗ і негайно передається до чергової частини міськ-, рай-, ліноргану за територіальністю для реагування. У черговій частині міськ-, рай-, ліноргану в ЖРЗПЗ реєструються заяви і повідомлення, які мають ознаки злочину.

Відповідно до функціональних обов'язків оперуповноваженого СКР Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 (а.с.137) не передбачено повноваження щодо реєстрації заяв та повідомлень про злочин, що вчиненні або готуються у передбачених Інструкцією облікових документах.

Відповідно до п.п. 2.3.1. "Положення про основи організації розкриття злочинів органами внутрішніх справ України"слідчі ОВС організовують роботу СОГ на місці події та керують діями її членів. Виконують у межах компетенції завдання кримінального судочинства, порушують кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, уживають усіх передбачених законом заходів для встановлення події злочину, осіб, винних у його вчиненні, та їх покарання.

Згідно п. 4.7. Положення слідчий у складі СОГ забезпечує у межах компетенції якісне розслідування кримінальних справ відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства; здійснює узгоджене планування слідчих дій і оперативно-розшукових заходів, спрямованих на дослідження обставин у кримінальних справах і встановлення осіб, що вчинили злочини; вивчає матеріали, зібрані членами СОГ, організовує проведення з їх використанням узгоджених слідчих дій та оперативно-розшукових заходів; надає органам дізнання, іншим членам СОГ доручення щодо проведення розшукових і слідчих дій, сприяє в провадженні окремих слідчих дій; готує матеріали на заслуховування при керівництві ГУМВС, УМВС, що стосуються результатів розслідування в кримінальній справі, та виконання плану слідчих дій.

Свідок ОСОБА_11, попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384-385 КК України, у судовому засіданні пояснила, що 08.01.2012 вона в складі слідчо-оперативної групи заступила на чергування. За вказівкою оперативного чергового виїхали до с. Нова Покровка. У с. Нова Покровка слідчо-оперативна група прибула за адресою проживання заявника. Заявника дома не було, тому вони почали чекати на його повернення. Через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_11 зателефонував начальник слідчого відділу Ізмаїльського МВ ОСОБА_7 та повідомив що вівці знайдені, а власник відмовляється від написання заяви за даним фактом та наказав виїхати з цієї адреси на інший виклик до с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області. Керування роботою слідчо-оперативної групи входить до повноважень старшого слідчо-оперативної групи. Вона, як старший слідчо-оперативної групи будь-яких вказівок оперуповноваженому Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3, який входив до складу слідчо-оперативної групи не надавала. Крім цього, свідок ОСОБА_11 пояснила, що перевірка реєстрації інформації про злочин не входить до функціональних обовязків членів слідчо-оперативної групи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Одеській області, Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасувати наказ № 100 від 26.01.2012 року ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ та наказ № 39 о/с від 08.02.2012 р. начальника ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області.

Стягнуто з Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою ВАСУ від 16 грудня 2014 року касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задоволено частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи вказане рішення суд касаційної інстанції зазначив, що досліджуючи питання правомірності звільнення позивача суди не з'ясували характер рішення суб'єкта владних повноважень та відповідність його вимогам закону.

Як убачається з висновку службового розслідування від 26 січня 2012 року і оскаржуваних наказів від 26 січня 2012 року № 100 і 8 лютого 2012 року №39 о/с ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ і запас Збройних Сил України за пунктом 66 Положення №114, за дискредитацію.

Підставами для цього слугувало те, що позивач будучи оперативним працівником і особою яка здійснювала оперативні заходи з встановлення обставин вчинення злочину, 7 січня 2012 року будучи в складі слідчо-оперативної групи, в порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІУ, статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом МВС України від 14 квітня 2004 року №400 жодних заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин щодо вчиненого злочину не здійснив, протокол огляду місця події не склав, письмові пояснення від свідків події не прийняв, про результати перевірки інформації щодо скоєння крадіжки в чергову частину Ізмаїльського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області не доповів.

Відповідно до статті 66 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, приходимо до висновку, що вони тісно пов'язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України "Про державну службу", Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

За такими критеріями і слід оцінювати рішення суб'єкта владних повноважень та враховувати, що законність такого не пов'язана з наявністю чи відсутністю рішення у кримінальній справі.

Суд, розглядаючи справу, врахував висновок ВАСУ щодо критеріїв оцінювання дій позивача і прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України зазначає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

05.03.2012 року старшим слідчим Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області Мерданським В.В. за наслідками розгляду матеріалів кримінальної справи №7, порушеної стосовно посадових осіб Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області по факту зловживання владою та службовим становищем, а також приховуванні злочину, передбаченого ст. ст. 364 ч. 3, 396 ч. 1 Кримінального кодексу України, винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, зокрема, стосовно ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину.

Отже, проведеною прокуратурою перевіркою не встановлено вчинення позивачем зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, а також приховування злочину, які дійсно дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Однак, в оскарженому наказі у якості вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ зазначено неповідомленні чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння злочину та не проведення всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин даної події.

Неповідомлення чергової частини Ізмаїльського МВ про скоєння злочину та не проведення всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин події за відсутності корисливих мотивів чи вчинення цих дій в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб на думку суду, не можуть вважатись вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Зазначені дії можуть свідчити про неналежне виконання посадових обов'язків та тягнути прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності передбаченої ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також слугувати підставою для вирішення питання про службову невідповідність особи, яка їх вчинила, або порушення нею дисципліни.

Згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через службову невідповідність або порушення дисципліни здійснюється відповідно на підставі підпунктів Д або Є , пункту 62 даного Положення.

З урахуванням викладеного, суд встановив відсутність в діях позивача фактів дискредитації, а відтак, неправомірність висновків відповідача щодо звільнення ОСОБА_3.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними наказ № 100 від 26.01.2012 року ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ та наказ № 39 о/с від 08.02.2012 р. начальника ГУМВС України в Одеській області в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого Кам'янського селищного відділення міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

.