Справа № 2а-1670/7702/11
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/7702/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Авдєєнко Є.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2011 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (по тексту - позивач/ ФОП ОСОБА_3Л.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області (по тексту - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення-рішення від 18.08.2011 року №2/11578 щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість є неправомірним, оскільки при визначенні суми ПДВ позивачем дотримані вимоги Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.4.1, п. 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 15 942,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав у ньому викладених, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 06.09.2007 року Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Позивач взятий на облік в органах державної податкової служби та являється платником податку на додану вартість з 28.09.2007 року, що не оспорюється сторонами.

З 18.02.2011 року по 22.07.2011 року Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 по взаємовідносинам з ТОВ "Креміньтрансбіт" за період з 01.08.2010 року по 30.11.2010 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 27.07.2011 року №5084/17-311/НОМЕР_1 в якому зафіксовано порушення: підпунктів 7.4.1 та 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 15 942,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки 18.08.2011 року податковим органом прийнято податкове повідомленнярішення №/11578, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість на суму 23 913,00 грн. в тому числі за основним платежем 15 942,00 грн. та за штрафними санкціями 7 071,00 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленнямрішенням у звязку із чим оскаржив його до суду.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 22.10.2010 року між ТОВ "Креміньтрасбіт" (продавець) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) укладено договір №2210, предметом якого стало те, що продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити проволоки оцинкованої. Загальна сума договору становить 500 000,00 грн.

Оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений в договорі або в рахунках-фактури.

На виконання досягнутої домовленості, що підтверджується видатковою накладною №732 від 22.10.2010 року, випискою з книги обліку довіреностей на 2010 - 2011 роки та актом №1 приймання-передачі продукції до договору поставки №2210 від 22.10.2010 року, позивачем отримано від вказаного контрагента проволоку оцинковану в кількості 2,657 тон загальною вартістю 95 652,00 грн. з ПДВ.

Перевезення вказаного товару здійснювалась ПП ОСОБА_4, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.10.2010 року.

Оплата за поставлений ТОВ "Креміньтраснбіт" товар проводилась із розрахункового рахунку позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками від 22.03.2011 року, 30.03.2011 року, 04.05.2011 року та не спростовується відповідачем.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Креміньтрансбіт" виписано позивачу податкову накладну від 22.10.2010 за №732 всього на суму 95 652,00 грн. в тому числі податок на додану вартість 15 942,00 грн., сума якого і була включена Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за жовтня 2010 року, що підтверджується актом перевірки та не заперечується сторонами.

На підтвердження використання придбаного у ТОВ "Крмеіньтраснбіт" товару у власній господарській діяльності позивачем до суду надано договір №01/04 від 01.04.2010 року про надання послуг укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) згідно якого виконавець зобов'язується надати послуги з виконання робіт на виробничому обладнанні для виготовлення мюзле. В підтвердження реальності вказаного правочину суду надано квитанцію № 31/12/10, акти №7, 8 та 9 здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки-фактури №СФ-09 від 31.12.2010 року, №СФ-08 від 30.11.2010 року, №СФ-07 від 31.10.2010 року.

Крім того, позивачем до суду надано договір №3/20/202-02/09 поставки товару від 12.11.2009 року укладений між ФОП ОСОБА_3 (постачальник) та ТОВ "Агрофірма"ОСОБА_6" (покупець), за умов якого постачальник зобов'язується на замовлення покупця поставити товар, а саме: мюзле с плакеткой, мюзле. На підтвердження реальності вказаного правочину ФОП ОСОБА_3 надано до суду видаткові накладні №РН-0000022 від 12.11.2010 року, №РН-0000023 від 30.11.2010 року, довіреності №793 від 12.11.2010 року №831 від 29.11.2010 року , податкові накладні №22 від 12.11.2010 року, №23 від 30.11.2020 року, рахунки-фактури №СФ-000022 від 12.11.2010 року, №СФ-0000023 від 30.11.2010 року, вантажні квитанції та банківські виписки.

Включення до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за жовтень 2010 року суми податку на додану вартість у розмірі 15 942,00 грн. здійснено позивачем на підставі виписаної ТОВ "Креміньтрансбіт" податкової накладної 22.10.2010 року за №732, що підтверджується актом перевірки та не заперечується сторонами.

За результатами проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки з питань взаємовідносин суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 з ТОВ "Кременьтнрасбіт" за період з 01.08.2010 року по 30.11.2010 року Кременчуцькою ОДПІ складено акт від 27.07.2011 року №5084/17-311/НОМЕР_1, у якому зроблений висновок про завищення позивачем задекларованих показників у рядку 10.1 декларації у сумі 15 942,00 грн. за жовтень 2010 року.

Вказаний висновок ґрунтується на тому, що позивачем не надавались акти приймання-передачі товару, довіреності, документи, що засвідчують транспортування та зберігання товарів, а також інші первинні документи.

Перевіряючи правильність висновків відповідача в акті перевірки, суд враховує, що підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону країни "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997, №168/97-ВР (по тексту Закон №168/97-ВР) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону №168/97-ВР визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду. Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.1 статті 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР передбачено, що підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари, на вимогу їх отримувача.

Відповідно до підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону№168/97-ВР, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

В матеріалах справи наявна податкова накладна, на підставі якої позивачем до складу податкового кредиту включений податок на додану вартість, які були наявні і під час перевірки. Вказана накладна містять адресу місцезнаходження продавця, кількість та найменування проданого товару, ціну продажу. Будь-яких порушень щодо оформлення податкової накладної відповідачем в ході проведення перевірки не виявлено та судом не встановлено. Вказана обставина свідчать про правомірність віднесення позивачем зазначених у податкових накладних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

На вимогу суду позивачем надано договір №2210, рахунок фактури №732 від 22.10.2010 року, видаткову накладну №732 від 22.10.2010 року, акт приймання передачі продукції до договору поставки №2210, товарно-транспортну накладну та банківські виписки, які були досліджені в судовому засіданні та будь яких порушень щодо їх оформлення судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Кременчуцькою ОДПІ неправомірно збільшено ФОП ОСОБА_3 розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 15 942,00 грн., оскільки позивач свій обовязок сплатити ПДВ у складі вартості придбаного товару виконав у повному обсязі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що спірне податкове-повідомлення рішення не відповідає наданому відповідачем розрахунку штрафних санкцій, а саме: відповідно до розрахунку штрафних санкцій по перевірці ФОП ОСОБА_3 на підставі абзацу 1 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України до позивача застосовується штраф в розмірі 25% від суми нарахованого податкового зобов'язання, у той час як згідно податкового повідомлення-рішення від 18.08.2011 року №/11578 до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафну санкцію у розмірі 50%.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в ході судового розгляду жодних доказів щодо підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 18.08.2011 року №2/11578 відповідачем не представлено.

Таким чином, позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Підпунктами 1, 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому для державного мита; розмір судового збору визначається згідно з підпунктом "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 та становить 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3,40 грн.

У звязку з цим, з державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору у розмірі 3,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.08.2011 №2/11578.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 3 /три/ грн 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову в повному обсязі складено 08 жовтня 2011 року.

Суддя С.О. Удовіченко