Справа № 2а-41/11
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 вересня 2015 року м. Київ К/800/68577/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних технологій»Зайця В.С. (суддя-доповідач), Єрьоміна А.В., Мороза В.Ф., Корінець Ю.О., Піхоцького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національного університету «Львівська політехніка» на постанову Франківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних технологій» до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського державного інституту новітніх технологій і управління ім. В.Чорновола, Управління земельних ресурсів у м. Львові, треті особи відкрите акціонерне товариство «Концерн Електрон», Національний університет «Львівська політехніка», Головне управління Держкомзему у Львівській області про скасування ухвал Львівської міської ради, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних технологій» (далі - ТОВ «Інститут соціальних технологій») пред'явило позов до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського державного інституту новітніх технологій і управління ім. В.Чорновола, Управління земельних ресурсів у м. Львові, треті особи відкрите акціонерне товариство «Концерн Електрон», Національний університет «Львівська політехніка», Головне управління Держкомзему у Львівській області про скасування ухвали 9-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради від 17 квітня 2008 року № 1756; ухвали 10-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради від 10 липня 2008 року № 1956; рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19 вересня 2008 року № 970 та Державного акту на право постійного користування Львівським державним інститутом новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола земельною ділянкою по вул. Генерала Чупринки, 130 у м. Львові від 01 серпня 2008 року серії ЯЯ № 177022.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року, позов задоволено.

Скасовано ухвалу 9-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради № 1756 від 17 квітня 2008 року «Про погодження Львівському державному інституту новітніх технологій та управління імені В'ячеслава Чорновола місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Генерала Т. Чупринки, 130 у м. Львові».

Скасовано ухвалу 10-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради № 1956 від 10 липня 2008 року «Про затвердження Львівському державному інституту новітніх технологій та управління імені В'ячеслава Чорновола проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Генерала Т. Чупринки, 130 у м. Львові».

Скасовано рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 970 від 19 вересня 2008 року «Про проектування Львівським державним інститутом новітніх технологій та управління імені В'ячеслава Чорновола п'ятиповерхового житлового будинку (п'ятий поверх - мансардний) з офісними приміщеннями та вбудованими автостоянками на вул. Генерала Т. Чупринки, 130 для викладачів інституту».

Скасовано Державний акт на право постійного користування Львівським державним інститутом новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола земельною ділянкою площею 0,1720 га. по вул. Генерала Чупринки, 130 у м. Львова від 01.08.2008 року серії ЯЯ № 177022.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Національний університет «Львівська політехніка», посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16 грудня 2014 року постановою Верховного Суду України скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України, якою залишено без змін постанову Франківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року, справу направлено на новий касаційний розгляд до суду касаційної інстанції.

Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2014 року зазначив, що даний спір має приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ухвалою 9-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради від 17 квітня 2008 року №1756 погоджено Львівському державному інституту новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1720 га на вул. Генерала Т.Чупринки,130 у постійне користування для будівництва житлового будинку для викладачів інституту за рахунок земель житлової та громадської забудови; зобов'язано Львівський державний інститут новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола у тримісячний термін подати у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для затвердження міською радою.

Ухвалою 10-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради від 10 липня 2008 року №1956 затверджено Львівському державному інституту новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,172 га на вул. Генерала Т.Чупринки,130 у постійне користування для будівництва житлового будинку для викладачів інституту за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови. Львівський державний інститут новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола зобов'язано у місячний термін виготовити і зареєструвати Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 19 вересня 2008 року №970 дозволено Львівському державному інституту новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола проектування п'ятиповерхового житлового будинку (п'ятий поверх - мансардний) з офісними приміщеннями та вбудованими автостоянками на вул. Генерала Т.Чупринки,130 для викладачів інституту; на Львівський державний інститут новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола покладено обов'язок у встановленому порядку отримати у департаменті містобудування вихідні дані для проектування п'ятиповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованими автостоянками, а також розробити у ліцензованій проектній організації робочий проект та погодити його у департаменті містобудування.

На підставі ухвали 10-ї сесії 5-го скликання Львівської міської ради від 10 липня 2008 року №1956 Львівському державному інституту новітніх технологій та управління імені Вячеслава Чорновола видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1720 га по вул. Генерала Чупринки,130 у м. Львові від 01 серпня 2008 року серії ЯЯ № 177022 (для будівництва житлового будинку для викладачів інституту).

Розглядаючи позовні вимоги ТОВ «Інститут соціальних технологій» по суті, суди виходили з того, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті суди залишили поза увагою те, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третій особі спірними рішеннями відповідача у постійне користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку призведе до незаконного позбавлення його права власності на розташовану на цій земельній ділянці будівлю.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14) та від 9 грудня 2014 року (справа № 21-308а14).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до невірних висновків, що справа підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, спір підлягає вирішенню господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України, а тому рішення суддів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 157, 211, 221, 228, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національного університету «Львівська політехніка» задовольнити частково.

Постанову Франківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року скасувати, провадження у адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних технологій» до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського державного інституту новітніх технологій і управління ім. В.Чорновола, Управління земельних ресурсів у м. Львові, треті особи відкрите акціонерне товариство «Концерн Електрон», Національний університет «Львівська політехніка», Головне управління Держкомзему у Львівській області про скасування ухвал Львівської міської ради, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Заяць