Справа № 2а-1870/3392/11
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2011 р. Справа № 2a-1870/3392/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі про визнання недійсним та скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 (далі позивач, ПП ОСОБА_2Г.) звернулась до суду з адміністративним позовом в якому , з урахуванням наданих до суду 11.08.2011р. (а.с.56-58) уточнень, просить суд:

- визнати недійсним та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп (далі відповідач, ПФУ в м.Конотоп) №Ф-73/2 від 18.04.2011р. про сплату заборгованості в сумі 1456 грн. 68 коп. за 3-4 квартали 2010 року;

- визнати недійсним та скасувати рішення Управління ПФУ в м.Конотоп №4846/02 від 06.05.2011р. , яке було складено відповідачем за наслідками розгляду скарги ПП ОСОБА_2 на Вимогу ПФУ в м.Конотоп від 18.04.2011р. про сплату заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне:

1) Позивач вважає, що надсилаючи на адресу ПП ОСОБА_2 Вимогу про сплату боргу за 3 та 4 квартали 2010 року , а також повідомлення-розрахунок від 18.04.2011р., відповідач тим самим намагається позбавити позивача приватної власності, тобто коштів отриманих від законної підприємницької діяльності.

2) Позивач просить врахувати, що ОСОБА_2 сплатила збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 3 квартал 2010 року, як це передбачено Указом Президента України від 3 липня 1998 року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку й звітності субєктів малого підприємництва», але відповідач, як зазначає позивач, намагається примусити ПП ОСОБА_2, в незаконний спосіб сплатити ще й пенсійні внески відповідно до п.8 Перехідних положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що суперечить законодавству України й Указу президента від 03.07.1998р. №727. При цьому, позивач просить суд врахувати, що фактично ПП ОСОБА_2 не є застрахованою особою, оскільки в порушення п.1 ст.16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» їй , у встановленому законом порядку, не було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію позивача як платника страхових внесків.

3) Позивач посилається на пункт 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», яку затверджено 19.12.2003р. №21-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2004 року за №64/8663 (далі Інструкція). Так, пунктом 8.3 Інструкції передбачено, що Вимога про оплату заборгованості формується на підставі Акту документальної перевірки й облікових даних з картки особового рахунку ОСОБА_2 за формою відповідно до Додатку 10 до даної Інструкції і надсилається до страхувальника одночасно з Актом документальної перевірки.

При цьому, позивач просить суд врахувати, що Акт документальної перевірки на адресу ПП ОСОБА_2 відповідачем не надсилався. Було надіслано лише повідомлення-розрахунок від 18.04.2011р.

4) Вимога ПФУ в м.Конотоп від 18.04.2011р., як зазначає позивач, не відповідає по формі Додатку №10 Інструкції, оскільки в ній не зазначено місце роботи платника внесків, у пункті 4 Вимоги не зазначено дату вступу в дію Вимоги №Ф-73/2 від 18.04.2011р. Крім цього, замість тексту «Відповідно ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і на підставі картки особового рахунку платника, рішень №__ від __», відповідачем зазначено інше, а саме: «Відповідно до ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і на підставі р о з р а х у н к у страхових внесків, які підлягають сплаті за 3-4 квартал 2010 року». В цьому, позивач також вбачає порушення норм чинного законодавства.

5) Крім цього, позивач просить суд врахувати, що за 3 квартал 2010 року Управління ПФУ в м.Конотоп вже направляло до ПП ОСОБА_2 Вимогу №Ф-73/1 від 09.11.2010р. про оплату заборгованості в сумі 863 грн. 46 коп. Однак, позивач вважає, що надіславши вже одну вимогу від 09.11.2010 року, відповідач не мав права надсилати наступну на суму 1456 грн. 68 коп. як за 3 так, одночасно і за 4 квартал, оскільки таким чином, на даний час загальна сума, яку позивач повинен сплатити за двома Вимогами фактично складає 2320 грн. 17 коп. Отже, позивач вважає, що відповідач мав право надіслати на адресу ПП ОСОБА_2 лише одну Вимогу .

6) Рішення Управління ПФУ в м.Конотоп №4846 від 06.05.2011р. яке було складено відповідачем у звязку з оскарженням позивачем вищезазначеної Вимоги від 18.04.2011р., позивач також вважає необґрунтованим, оскільки відповідач при винесенні рішення від 06.05.2011р. за наслідками розгляду скарги «не відповів» на поставлені запитання позивача, які були викладені у скарзі. Так, позивач у своїй скарзі також зазначав про порушення ПФУ в м.Конотоп при складанні Вимоги від 18.04.2011р. Додатку 10 Інструкції. Однак дане порушення, відповідачем при розгляді скарги не було враховано.

В судовому засіданні 14.09.2011р. (Журнал с.з а.с.64) представником позивача було заявлено клопотання про зупинення провадження по даній справі до розгляду скарги ПП ОСОБА_2 на вимогу від 18.04.2011р. Пенсійним фондом України. Крім цього, представник позивача зазначив, що відповідно до Постанови Окружного адміністративного суду м.Київ від 01.06.2011р. (а.с.40-45) судом було відмовлено позивачу ПП ОСОБА_2 в задоволенні її позову щодо скасування Вимоги ПФУ від 09.11.2011р. про сплату заборгованості за 3 квартал в сумі 863 грн. 46 коп. У звязку з наміром оскаржити вищезазначену постанову суду до апеляційної інстанції, представник позивача просив також зупинити провадження по даній справі. При цьому, просив суд врахувати, що своєчасно постанову Окружного адміністративного суду м.Київ ПП ОСОБА_2 не отримала, що позбавляє позивачку оскаржити її до апеляційної інстанції в строки визначені КАС України.

В судовому засіданні 20.10.2011р. (Журнал с.з. а.с.80) в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі було відмовлено, оскільки до суду було надано рішення Пенсійного фонду України від 11.08.2011р. про результати розгляду скарги ПП ОСОБА_2 на Вимогу від 18.04.2011р. Інших підстав для зупинення провадження по даній справі суд не вбачав, оскільки позивачем не було надано до суду доказів фактичного звернення з відповідною апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м.Київ по справі №2а-1466-11/2670 до апеляційної інстанції, та відповідно, доказів відкриття апеляційного провадження по справі №2а-1466-11/2670.

В подальшому, незважаючи на те, що позивач та представник позивача були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання вони не зявлялись, надсилаючи до суду клопотання про відкладення розгляду справи мотивуючи свою неявку тим, що нібито «суд своїм рішення зобовязував представника позивача звернутися до Окружного адміністративного суду м.Київ та до Київського апеляційного адміністративного суду з заявою про отримання інформації про дату отримання апеляційної скарги ПП ОСОБА_2 та про результати розгляду апеляційної скарги».

Однак, з цього приводу слід зазначити, що жодного рішення про зобовязання представника позивача вчиняти будь-які дії щодо отримання вищезазначеної інформації, судом не приймалося. Судом лише пропонувалося представнику позивача надати до суду вищезазначені докази на підтвердження своїх обґрунтувань щодо наявності підстав для зупинення провадження по даній справі. На пропозицію суду, будь-яких доказів оскарження позивачем постанови суду по справі №2а-1466-11/2670, яка стосується оскарження вимоги за 3 квартал 2011 року до суду не було надано. З моменту вирішення питання щодо відсутності підстав для закриття провадження у даній справі, необхідність надання інформації про наявність апеляційної скарги та наслідки її розгляду по справі №2а-1466-11/2670, для Сумського окружного адміністративного суду стала неактуальною.

05.12.2011р. представник позивача та позивач в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду даної справи (а.с.106) знову ж таки до отримання позивачем відповіді з Київського апеляційного окружного адміністративного суду м.Київ щодо розгляду апеляційної скарги ПП ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Київ по справі №2а-1466-11/2670. Також, до даної заяви додано копія Направлення представника позивача ОСОБА_3 на лікування.

Однак, вищезазначене клопотання представника позивача судом задоволено не було за безпідставністю. Чисельні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи призводять до порушення судом строків розгляду даної справи, тоді як суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду даної справи за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача не визнає. Зазначає при цьому, що повністю підтримує свою позицію, викладену у письмовому запереченні (а.с.36-39). Вважає, що Вимога ПФУ від 18.04.2011р. №Ф-73/2 повністю відповідає вимогам Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», яку затверджено 19.12.2003р. №21-1. Підставою для формування вимоги стала передбачена п.п. «б» п.8.2. Інструкції №21-1 наявність у платника страхових внесків на кінець звітного базового періоду недоїмка зі сплати страхових внесків. Посилання позивача на відсутність Акту документальної перевірки, відповідач вважає необґрунтованим, оскільки відповідні перевірки та відповідно і складання Акту передує іншому виду вимоги вимозі про донарахування сум страхових внесків, передбачені п.п. «а» п.8.1. Інструкції №21-1. А розрахунок узгодження повноти нарахування страхових внесків, який долучено до Вимоги від 18.04.2011р., є саме тим документом, який підтверджує наявність у платника на кінець звітного базового періоду недоїмки зі сплати страхових внесків. Крім цього, відповідач вважає, що Рішення ПФУ в м.Конотоп від 06.05.2011р. , яке прийняте за результатами узгодження Вимоги від 18.04.2011р. повністю відповідає формі рішення доведеній у Додатку 8 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-2, зареєстрованого в Мінюсті 16.01.2004р. №81/8680 (далі Інструкція №21-2).

З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Крім цього, відповідачем до суду було подано клопотання (а.с.89) про заміну первісного відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Контоп на належного - Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп та Конотопському районі у звязку з тим, що Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп 27.10.2011р. було ліквідовано та створено нове Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп та Конотопському районі відповідно до Постанови КМУ від 27.07.2011р. №893 «Про утворення територіальних органів Пенсійного фонду України».

Вищезазначене клопотання відповідача було задоволено, залучено в якості належного відповідача по даній справі - Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп та Конотопському районі.

Заслухавши позицію представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного:

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та відповідно до ст.ст.14, 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м.Конотопі Сумської області, як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 30.03.2004р., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім цього, відповідно до п.3 Розділу УІІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ, з дня набрання чинності даним Законом, позивачка набула статусу платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем від Управління Пенсійного фонду України в місті Конотопі було отримано Вимогу про сплату боргу від 18.04.2011 року №Ф-73-2 (а.с.7), відповідно до якої станом на 20.01.2011р. заборгованість зі сплати страхових внесків позивача за 3 та 4 квартали 2010 року склала 1 456 грн. 68 коп.

Разом з вищевказаною вимогою позивачем було отримано Розрахунок узгодження повноти нарахування страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичної особи - субєкта підприємницької діяльності за 3 та 4 квартали 2010 року (а.с.7 на звороті).

Позивач, не погоджуючись із зазначеною Вимогою, було направлено до Управління Пенсійного фонду України у м.Конотопі скаргу від 28.04.2011р. (а.с.11-17) в якому ПП ОСОБА_2 зазначає про непогодження з Вимогою від 18.04.2011р. про сплату недоїмки на суму 1456 грн. 68 коп.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м.Конотопі №4846/02 від 06.05.2011 року Вимогу начальника управління Пенсійного фонду України в м.Конотопі про сплату боргу зі страхових внесків від 18.04.2011р. №Ф-73/2 на суму 1456, 68 грн. залишено без змін, а скаргу без задоволення.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було оскаржено Вимогу ПФУ в м.Конотоп до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (яке не є предметом розгляду по даній справі) та до Пенсійного фонду України.

Зокрема, відповідно до рішення Пенсійного фонду України від 11.08.2011р. №16699/09-10 (а.с.75-77) за наслідками розгляду скарги ПП ОСОБА_2 , Рішення головного управління ПФУ в Сумській області від 07.06.2011р. в межах процедури узгодження вимоги про сплату боргу від 18.04.2011р. №Ф-73/2 у сумі 1456, 68 грн. було залишено без змін, а скаргу ОСОБА_2 без задоволення. При цьому. під час розгляду скарги ОСОБА_2 Пенсійним фондом України було досліджено і Рішення Управління ПФУ в м.Конотоп від 06.05.2011р. №4846/2.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків.

Абзац 2 частини 3 статті 20 Закону №1058 встановлює, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обовязкових платежів, передбачених законодавством.

Частиною 3 статті 106 Закону України №1058 передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку вимогу про її сплату.

Відповідно до п.8 Постанови Пенсійного фонду України Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України»від 19.12.2003 року № 21-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663 (далі Інструкція №21-1) суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п.п.8.2 п.8 Інструкції №21-1 органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки.

У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом пяти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п.п.8.3 п.8 Інструкції №21-1 вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника-юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника-фізичної особи).

Закон №1058 встановлює обовязкову сплату фізичними особами-підприємцями на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду з огляду на те, що вони мають статус як страхувальника, так і застрахованої особи. Отже, відповідно до вимог ст.14 Закону №1081, позивач у справі - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 являється платником страхових внесків і несе обовязок по їх сплаті у розмірі, порядку та строки, визначені вказаним Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана вимога № Ф-73/2 від 18.04.2011 року, була сформована відповідачем на підставі облікових даних з картки особового рахунку страхувальника (а.с.85,86) у звязку з наявністю у страхувальника недоїмки зі сплати страхових внесків в сумі 1456, 68 грн. Тобто, на підставі п.п. б) п.8.2 п.8 Інструкції №21-1 та у відповідності до п.п.8.3 п.8 Інструкції №21-1.

Оскаржувана позивачем вимога № Ф-73/2 від 18.04.2011 року про сплату боргу, її форма та зміст відповідають додатку №10 Інструкції №21-1, містить всі обовязкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платника страхових внесків, суму внеску, що підлягає сплаті і підстави для її нарахування, тощо.

Таким чином, твердження позивача щодо надіслання йому відповідачем вимоги про сплату боргу на підставі п.п. а) п.8.2 Інструкції (якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника свідчать про донарахування суми страхових внесків) є помилковим, а його доводи щодо скасування її як такої, що суперечить вимогам законодавства є необґрунтованим.

Фактично, підставою формування оскаржуваної вимоги стала передбачена п.п. а) п.8.2. Інструкції №21-1 наявність у платника на кінець звітного базового періоду недоїмки зі сплати страхових внесків.

Крім цього, представником позивача не заперечувався факт наявності заборгованості ПП ОСОБА_2 за 3 та 4 квартали 2010 року на суму 1456, 68 грн.

На момент розгляду даної справи недоїмка позивачем не погашена.

Посилання позивача на відсутність Акту документальної перевірки є необґрунтованим, оскільки проведення документальної перевірки, в даному випадку, законодавством не передбачається. Проведення документальних перевірок та, відповідно складання Акту, було б необхідно при д о н а р а х у в а н н і суми страхових внесків, як це передбачено п.п. а) п.8.1. Інструкції №21-1.

Слід також зазначити, що розрахунок повноти нарахування страхових внесків є документом, що підтверджує наявність у платника на кінець базового періоду недоїмки зі сплати страхових внесків і складений контролюючим органом у межах наданих повноважень з контролю за надходженням страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду від підприємств, установ, організацій та громадян з метою фіксації суми заборгованості (недоїмки) ОСОБА_2 зі сплати страхових внесків за ІІІ та ІУ квартали 2010 року.

Крім цього, однією з позовних вимог позивачем зазначено визнання недійсним і скасування Рішення Управління Пенсійного фонду в м.Конотоп №4846/02 від 06.05.2011, про залишення вимоги від 18.04.2011р. про сплату заборгованості без змін, а заяви страховика без задоволення.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 8.5 Інструкції №21-1 у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Порядок розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-2, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.01.2004 р. №81/8680 (Порядок № 21-2), який визначає процедуру подання та розгляду органами Пенсійного фонду скарг страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскарженні рішень про нарахування пені та накладення фінансових санкцій, передбачених ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених ч.10 ст.106 Закону, та організацій, які здійснюють виплату і доставку пенсій, на рішення про накладення штрафів, передбачених ч.11 ст.106 Закону.

Відповідно до п.2.1 Порядку, у разі коли страхувальник вважає, що орган Пенсійного фонду в районі, місті, районі у місті (далі територіальний орган Пенсійного фонду) невірно визначив суму недоїмки, такий страхувальник має право звернутися до територіального органу Пенсійного фонду, вимога про сплату недоїмки якого оскаржується, з заявою про узгодження вимоги, яка подається у письмовій формі та супроводжується документами (розрахунками, копіями платіжних доручень тощо), що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

Як вбачається з матеріалів справи, заява (скарга) ОСОБА_2 (а.с.11-17) про узгодження вимоги про сплату недоїмки № Ф-73/2 від 18.04.2011 року, була датована 28.04.2011р., фактично отримана 04.05.2011р. вх..№11133/2 (про що зазначено у рішення ПФУ в м.Конотоп а.с.18).

Відповідно до п.2.3 Порядку заява про узгодження вимоги про сплату недоїмки розглядається територіальним органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів від дня її отримання.

За результатами розгляду заяви про узгодження вимоги про сплату недоїмки територіальний орган Пенсійного фонду зобовязаний прийняти вмотивоване рішення та повідомити про нього особу, що подала заяву (п.2.4 Порядку).

Згідно п.2.5 Порядку територіальний орган Пенсійного фонду приймає одне з таких рішень:

- про повне або часткове задоволення заяви страхувальника про узгодження вимоги про сплату недоїмки, скасування оскарженої вимоги про сплату недоїмки та надсилання страхувальнику нової вимоги;

- про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення.

За результатами розгляду заяви (скарги) ОСОБА_2 від 28.04.2011 року УПФУ в м.Конотопі 6 травня 2011 року, тобто в межах строку, визначеного п.2.3 Порядку було винесено рішення за №4846/02 (а.с.18-19) про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення.

Вказане рішення визнається судом таким, що відповідає формі рішення, наведеній у додатку 8 Порядку, оскільки сформовано на бланку управління, містить: інформацію про заявника та посадову особу, що розглянула заяву; відомості про предмет оскарження; перелік документів, які були взяті до уваги при розгляді заяви; стисле викладення вимог особи, яка подала заяву; викладено результати дослідження матеріалів заяви та докази, на яких ґрунтуються висновки посадової особи; посилання на норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини; висновок про відмову у задоволені заяви та інші необхідні реквізити.

Оскільки досліджене у судовому засіданні рішення управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп №4846/02 від 06.05.2011 року відповідає вимогам, встановленим Порядком розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, підписано повноважною особою виконуючим обовязки начальника Управління та надано у строки, визначені в п.2.3 Порядку, отже, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо його скасування.

У звязку з вищевикладеним суд вважає вимоги позивача недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Матеріали справи таких документально підтверджених судових витрат не містять.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі про визнання недійсним та скасування рішення відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 12.12.2011 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець