Справа № 2а-9551/11/1470
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24.03.2015 р. № 2а-9551/11/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТОВ "Антарес-Буд", пр. Г.Сталінграду, 1д/1, м. Миколаїв,54025

доДПІ у Заводському р-ні м. Миколаєва Миколаївської обл. Державної податкової служби, вул. Г.Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029

проскасування податкових повідомлень-рішень від 04.10.2011 р. № і № ,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес-Буд", звернувся до суду з позовом до державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (далі - Відповідач) про визнання незаконними дій співробітників ДПІ під час складання акту перевірки та податкових повідомлень-рішень, скасування акту перевірки, скасування податкових повідомлень-рішень від 04.10.2011 р. № і № .

Ухвалою від 19.12.2011 р. суд відмовив у відкритті провадження в частині позовних вимог про скасування акта перевірки. Ухвалою від 24.03.2015 р. суд за клопотанням представника позивача залишив без розгляду позовні вимоги щодо визнання незаконними дій співробітників ДПІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що результати перевірки оформлені упереджено та не об'єктивно, з суттєвими порушеннями норм податкового законодавства. Відповідач посилається на обставини, що стосуються припущень щодо можливих зловживань контрагентів позивача по ланцюгу постачальників, за які позивач відповідати не може, виходячи з принципу індивідуалізації юридичної відповідальності.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких посилається на те, що висновки акта перевірки ґрунтуються на актах перевірок контрагентів позивача, що встановлюють здійснення правочинів, не спрямованих на реальне настання правових наслідків. Вважає висновки акта перевірки такими, що відповідають чинному законодавству, а податкові повідомлення-рішення обґрунтованими (т. 1 а. с. 167-168).

Сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З'ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідив матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

У серпні-вересні 2011 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 16.09.2011 р. № 3320/23-200/31159868 (т. 1 а. с. 14-92).

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 3.1 ст. 3, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.9 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ч. 1 ст. 228, ч. 1-2 ст. 215, ч. 1, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на суму 302178,00 грн., у тому числі: за IV квартал 2010 р. - 299469,00 грн. і за І квартал 2011 р. - 2709,00 грн.;

- п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, абзацу 2 п.п. 7.5.1 п. 7.5, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ч. 1 ст. 228, ч. 1-2 ст. 215, ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 382117,00 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.10.2011 р. № на суму 377046,25 грн. і № на суму 475702,25 грн. (т. 1 а. с. 133-136).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

За період, що перевірявся відповідачем, позивач мав господарські відносини з наступними контрагентами:

ТОВ "Будівництво УКР-М" - договір підряду від 01.12.2010 р. № 115 на виконання капітального та поточного ремонтів житлових і нежитлових приміщень;

ТОВ "Промторг-Юг" - договір підряду від 01.10.2010 р. № 99 про передачу у власність будматеріалів;

ТОВ "Альфа-К" - купівля-продаж будматеріалів без укладення письмового договору.

Висновки щодо нікчемності правочинів позивача з контрагентами мотивовані актами перевірок ТОВ "Промторг-Юг" і ТОВ "Альфа-К", а також довідкою про проведення перевірки ТОВ "Будівництво УКР-М". Так, довідкою від 21.03.2011 р. № 364/23-400/37031516 встановлено, що ТОВ "Будівництво УКР-М" не мало необхідних умов для виконання такого постачання або здійснення діяльності, про що свідчить відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, а також начебто доведена доказова база щодо нікчемності укладених товариством правочинів з постачальниками. Аналогічні висновки викладені в актах перевірок ТОВ "Промторг-Юг" і ТОВ "Альфа-К". Випадки нікчемності правочинів передбачені ЦК України та є вичерпними. Відповідач не довів існування будь-якої з обставин нікчемності правочинів позивача.

Згідно з приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції: подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; звертаються до суду в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем досліджувалися первинні бухгалтерські документи щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ "Промторг-Юг", ТОВ "Альфа-К" і ТОВ "Будівництво УКР-М". В акті перевірки відсутні посилання на недоліки в оформленні документів. Позивач надав суду письмові договори, податкові та видаткові накладні, рахунки на оплату, акти прийому виконаних робіт (т. 1 а. с. 183-245, т. 2 а. с. 1-278, т. 3 а. с. 1-122). Відсутність письмового договору позивача з ТОВ "Альфа-К" за наявності податкових та видаткових накладних, платіжних доручень, які досліджувалися відповідачем, не є підставою для визнання правочину нікчемним.

Можливе порушення податкового законодавства контрагентами позивача, а тим більше по ланцюгу постачальників, не означає "автоматичного" порушення вимог податкового законодавства самим позивачем. У позивача відсутній обов'язок і можливості перевіряти добросовісність своїх контрагентів. Акти перевірок, на які посилається відповідач, не містять дослідження операцій контрагентів безпосередньо з позивачем.

Зазначена позиція узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. в п. 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вищий адміністративний суд України (постанови від 14.11.2012 р. по справі № 2а-9864/11/2670; від 19.02.2013 р. по справі № 2а-6067/11/1470) зазначає, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

У своєму листі від 02.06.2011 р. № 11/13-11 Вищий адміністративний суд України роз'яснив, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

В інформаційному листі від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11 Вищий адміністративний суд України зазначив, що для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Відсутність або недостатність відповідних доказів з урахуванням змісту підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України (презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків) є підставою для висновку про неправомірність оскарженого рішення контролюючого органу.

Суд враховує також, що відповідач проводив позапланову перевірку позивача з питань взаємовідносин з ТОВ "Будівництво УКР-М" за період жовтень-листопад 2010 р. та травень-червень 2011 р. За результатами перевірки було складено акт та винесено податкове повідомлення-рішення, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.11.2013 р. по справі № 814/4380/13-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення. Суд дійшов висновку про реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Будівництво УКР-М".

Нормами п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нараховоного) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.б цього пункту).

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198, п. п. 201.4, 201.10 ст. 201 ПК України право на формування податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання по першій події. Підставою для формування податкового кредиту є перш за все податкова накладна, оформлена належним чином і зареєстрована в Реєстрі податкових накладних.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем надано первинні бухгалтерські документи на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва від 04.10.2011 р. № і № .

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська