Справа № 2а/1570/2028/2011
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2а/1570/2028/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

при секретарях - Височенко Н.М., Колотовічевій Г.В., Чіндіній Н.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Міханікі Україна»до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 05.10.2010 року, № /0, № /0, № /0 від 15.10.2010 року, № /1, № /1, № /1, № /1 від 09.11.2010 року, № /2, № /2, № /2, № /2 від 07.12.2010 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Підприємство з іноземними інвестиціями «Міханікі Україна»(далі «ПІІ «Міханікі Україна») з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси (далі «ДПІ»), про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № /0 від 05.10.2010 року № /0, № /0, № /0 від 15.10.2010 року, за якими у звязку з порушеннями граничного строку сплати узгодженого податкового зобовязання з орендної плати за землю, передбачений ст. 17 Закону України «Про плату за землю», п.п. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 вказаного Закону до нього застосовані штрафні санкції, та про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № /1, № /1, № /1, № /1 від 09.11.2010 року, № /2, № /2, № /2, № /2 від 07.12.2010 року, прийнятих відповідачем в ході процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у ПІІ «Міханікі Україна»були наявні законні підстави для невнесення орендної плати за землю, самостійно задекларованої підприємством на початку 2010 року. Підставою для укладення договорів оренди земельної ділянки та сплати орендної плати за землю являється рішення Одеської міської ради (далі «ОМР») №5346-ІV від 06.03.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання підприємству з іноземними інвестиціями «Міханікі Україна»земельних ділянок загальною площею 20,218 га за адресою: м. Одеса, узбережні схили від пляжу «Отрада»до провулка Кренкеля, для проектування, будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд рекреаційно-оздоровчого призначення та благоустрою території організація паркової зони загального користування міста»(далі «Рішення ОМР № 5346-ІV»). Однак вказане рішення постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2009 року, залишеним в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2010 року та постановою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2010 року, визнано протиправним та скасовано. В звязку з цим, на думку позивача, укладені між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР договори оренди землі не породжують жодних юридичних наслідків та зобовязань сторін, у тому числі з оплати орендної плати за користування земельними ділянками, оскільки є нікчемними.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ДПІ вважав позов необґрунтованим, прийняті податкові повідомлення-рішення правомірними, та посилаючись на письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 67-70) просив в задоволенні позову відмовити. При цьому зазначив, що ПІІ «Міханікі Україна»шляхом подачі податкової декларації від 12.02.2010 року було самостійно визначене податкове зобовязанні з орендної плати за земельні ділянки згідно з договорами оренди від 02.11.2006 року, укладеними між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР. В звязку з цим на підставі п.п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-III податкове зобовязання самостійно визначене позивачем у податковій декларації, вважається узгодженим і на підставі п.п. 5.3.1. п.п. 5.3. ст. 5 вказаного Закону підлягає сплаті ПІІ «Міханікі Україна». Також зазначав, що податкові зобовязання позивачем сплачувалися невчасно, в звязку з чим до нього органами державної податкової служби були правомірно застосовані штрафні санкції. В задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає встановленим наступне.

06.03.2006 року Рішенням ОМР № 5346-ІV затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання ПІІ «Міханікі Україна»земельних ділянок загальною площею 20,218 га за адресою: м. Одеса, узбережні схили від пляжу «Отрада»до провулка Кренкеля, для проектування, будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд рекреаційно-оздоровчого призначення та благоустрою території організації паркової зони загального користування міста.

02.11.2006 року між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР були укладені договори оренди земельних ділянок №№ 552, 553, а саме: земельної ділянки площею 101273 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, Приморський район, узбережні схили від пляжу «Отрада»до провулку Кренкеля (державна реєстрація від 17.01.2007 року №03); земельної ділянки площею 100907 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, Приморський район, узбережні схили від пляжу «Отрада» до провулку Кренкеля (державна реєстрація від 17.01.2007 року №04) (а.с.82-87).

З 17.01.2007 року ПІІ «Міханікі Україна»сплачує орендну плату за землю на підставі зазначених договорів.

12.02.2010 року ПІІ «Міханікі Україна»до ДПІ була надана нова звітна податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, відповідно до якої узгоджена сума орендної плати на 2010 рік склала 3721526,08 гривень: січень 310127,21 гривень, лютий-грудень 310127,17 гривень.

22.09.2010 року ПІІ «Міханікі Україна»до ДПІ була надана нова звітна податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, у якій узгоджена сума орендної плати на 2010 рік склала 310127,21 гривень (січень), нарахування за лютий грудень скасовані (а.с.91-93).

29.09.2010 року ДПІ проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати орендної плати за землі комунальної і державної власності за 2010 рік ПІІ «Міханікі Україна»за результатами проведення якої складено акт №11613/15-4 від 29.09.2010 року (а.с.10). Перевіркою встановлено, що у порушення ст. 17 Закону України «Про плату за землю»від 03.07.1992 року № 2535-XII (далі «Закон України № 2535-XII») та п.п. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-III (далі «Закон України № 2181-III») ПІІ «Міханікі Україна»за податковий період 2010 року несвоєчасно здійснено перерахування узгодженого податкового зобовязання по орендній платі за землю: податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за січень 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 02.03.2010 року, фактично сплачено 29.06.2010 року, у звязку з чим затримка склала 119 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка. Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобовязання встановлена п.п. 17.1.7. п.п. 17.1. ст.. 17 Закону України № 2181-III.

На підставі вищезазначеного акту перевірки 05.10.2010 року ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № /0 (а.с.25), яке було отримане позивачем 15.10.2010 року, згідно якого застосовано штрафні санкції в сумі 155063,59 гривень на підставі п.п. 17.1.7. п.п. 17.1. ст. 17 Закону України № 2181-III.

14.10.2010 року ДПІ проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки комунальної і державної власності у 2010 році ПІІ «Міханікі Україна»за результатами проведення якої складено акт №12403/15-4 від 14.10.2010 року (а.с.11-12).

Перевіркою встановлено, що у порушення ст. 17 Закону України Закон України № 2535-XII та п.п. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 Закону України № 2181-III ПІІ «Міханікі Україна»за податковий період 2010 року несвоєчасно здійснено перерахування узгодженого податкового зобовязання по орендній платі за землю:

податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за лютий 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 30.03.2010 року, фактично зменшено згідно із новою звітною податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки комунальної і держаної власності з уточненням від 22.09.2010 року на суму 2170890,19 гривень, у звязку з чим затримка склала 176 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка в сумі 310127,17 гривень;

податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за березень 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 30.04.2010 року, фактично зменшено згідно із новою звітною податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки комунальної і держаної власності з уточненням від 22.09.2010 року на суму 2170890,19 гривень, у звязку з чим затримка склала 145 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка в сумі 310127,17 гривень;

податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за квітень 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 31.05.2010 року, фактично зменшено згідно із новою звітною податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки комунальної і держаної власності з уточненням від 22.09.2010 року на суму 2170890,19 гривень, у звязку з чим затримка склала 114 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка в сумі 310127,17 гривень;

податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за травень 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 30.06.2010 року, фактично зменшено згідно із новою звітною податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки комунальної і держаної власності з уточненням від 22.09.2010 року на суму 2170890,19 гривень, у звязку з чим затримка склала 84 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка в сумі 310127,17 гривень;

податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за червень 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 30.07.2010 року, фактично зменшено згідно із новою звітною податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки комунальної і держаної власності з уточненням від 22.09.2010 року на суму 2170890,19 гривень, у звязку з чим затримка склала 54 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка в сумі 310127,17 гривень;

податкове зобовязання в сумі 310127,21 гривень за липень 2010 року згідно із податковою декларацією від 12.02.2010 року №8084, граничний термін сплати якого 30.08.2010 року, фактично зменшено згідно із новою звітною податковою декларацією орендної плати за земельні ділянки комунальної і держаної власності з уточненням від 22.09.2010 року на суму 2170890,19 гривень, у звязку з чим затримка склала 23 календарних днів, на протязі яких рахувалась недоїмка в сумі 310127,17 гривень.

На підставі зазначеного акту перевірки від 14.10.2010 року ДПІ 15.10.2010 року винесено податкові повідомлення-рішення: № /0, згідно якого застосовано штрафні санкції в сумі 124050,86 гривень (а.с. 27), № /0, згідно якого застосовано штрафні санкції в розмірі 31012,72 гривень (а.с. 26), № /0 , згідно якого застосовано штрафні санкції в сумі 465190,79 гривень (а.с. 28) на підставі п.п. 17.1.7. п.п. 17.1. ст. 17 Закону України № 2181-III.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ПІІ «Міханікі Україна»розпочало процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень рішень. 22.10.2010 року позивач звернувся із скаргою до ДПІ на податкові повідомлення рішення № /0, № /0, № /0, № /0 (а.с. 127).

Рішенням ДПІ від 09.11.2010 року №85908/10/25-012 оскаржувані податкові повідомлення рішення залишені без змін, скарга без задоволення. 17.11.2010 року ПІІ «Міханікі Україна»звернулось із повторною скаргою до ДПА в Одеській області. Рішенням ДПА в Одеській області від 07.12.2010 року №44614/10/25-0007 оскаржувані повідомлення рішення також залишені без змін, а скарга без задоволення (а.с. 75-77). В звязку з цим позивач 27.12.2010 року звернувся із повторною скаргою до Державної податкової адміністрації України. Остаточним рішенням про результати розгляду повторної скарги, прийнятим Державною податковою адміністрацією України 23.02.2011 року №3517/6/25-0215 оскаржувані податкові повідомлення рішення залишені без змін ( а.с. 78-81).

В ході процедури адміністративного оскарження ДПІ додатково були прийняті податкові повідомлення-рішення № /1, № /1, № /1, № /1 від 09.11.2010 року, № /2, № /2, № /2, № /2 від 07.12.2010 року.

Позивач вважає, що у нього були наявні законні підстави для невнесення орендної плати за землю, самостійно задекларованої ним в лютому 2010 року, обґрунтовуючи це наступним. Підставою для сплати орендної плати за землю ПІІ «Міханікі Україна», як вказує позивач, являється Рішення ОМР №5346-ІV. На підставі цього рішення між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР були укладені договори оренди земельної ділянки від 02.11.2006 року, реєстраційний № 552 та 553. Тобто підставою для укладення договорів оренди земельної ділянки являється Рішення ОМР №5346-ІV.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2009 року у справі №2а-1019/09 був задоволений позов громадянина України ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування, зокрема Рішення ОМР №5346-ІV від 06.03.2006 року (а.с.39-41). Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2010 року (а.с. 35-38) та ухвалою Вищого адміністративного суду України (а.с. 29-34) від 21.07.2010 року постанова Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2009 року залишена в силі.

Позивач ПІІ «Міханікі Україна»вважає, що з моменту набрання законної сили вищезазначеною постановою Приморського районного суду м. Одеси, тобто з 23.02.2010 року, якою скасоване Рішення ОМР №5346-ІV від 06.03.2006 року, договори оренди землі, укладені між ОМР та ПІІ «Міханікі Україна»втратили свої правові наслідки.

Крім цього, позивач ПІІ «Міханікі Україна»вказує на те, що вищевказані договори оренди земельних ділянок є нікчемними на підставі ч. 1 статті 228 Цивільного Кодексу України (далі «ЦК України»). Частиною 1 ст. 228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Як слідує зі змісту наведених вище судових рішень, підставою для визнання неправомірним та скасування Рішення ОМР №5346-ІV від 06.03.2006 року послугувало те, що цим Рішенням було порушено право власності ОСОБА_1І.(позивача по справі) на належну йому земельну ділянку (яке є конституційним правом у відповідності до статті 41 Конституції України). Таким чином, на думку позивача, Рішення ОМР і укладені на його підставі договори оренди земельних ділянок були спрямовані на порушення конституційних прав ОСОБА_1 Це в свою чергу, на думку позивача, означає, що вказані договори оренди землі порушують публічний порядок. В якості додаткового підтвердження вірності цього твердження позивач посилається на зміст пункту 18 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику визнання правочинів недійсними», відповідно до якого до числа правочинів, які порушують публічний порядок в розумінні статті 228 ЦК України відносяться, в тому числі, правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної або державної власності, незаконне користування землею. Відповідно до ч. 2 статті 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (тобто недійсним в силу закону).

У відповідності до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю. В звязку з вищевикладеним позивач вважає, що договори оренди землі, укладені між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР, є нікчемними та не створюють жодних юридичних наслідків, передбачені законом підстави для нарахування та сплати орендної плати за цими договорами відсутні. Відповідно і відсутні підстави для застосування до підприємства штрафних санкцій.

Вищезазначені обґрунтування несплати орендної плати за землю містяться у поясненнях, наданих 21.09.2010 року позивачем на імя ДПІ у звязку з поданням уточнюючого розрахунку податкового зобовязання орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 22.09.2010 року (а.с.121).

Однак з такою юридично оцінкою обставин справи суд погодитись не може з огляду на наступне. Відповідно до статті 13 Закону України № 2535-XII підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності є договір оренди такої земельної ділянки. Договори оренди земельних ділянок між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР, були укладені в передбаченій законом формі, на підставі рішення ОМР і пройшли процедуру державної реєстрації. Згідно з ч. 1 статті 592 ЦК України зобов'язання (до яких відносяться і договори) мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. На підставі частин 1 та 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Можливість дострокового розірвання договору оренди, передбачена п.п. 12.2. Договору оренди від 02.11.2006 року, укладеного міжПІІ «Міханікі Україна»та ОМР. Позивачем не було надано суду жодних доказів припинення договорів оренди землі, укладених з ОМР, в тому числі шляхом їх розірвання за згодою сторін або в судовому порядку. В звязку з цим зобовязання, які витікають з вищевказаних договорів оренди для його сторін не можуть вважатися припиненими. Твердження позивача про те, що скасування рішенням Приморського районного суду м. Одеси рішення ОМР №5346-ІV від 06.03.2006 року призвело до автоматичного припинення дії договорів оренди, які були укладені на його підставі, суд вважає необґрунтованими, оскільки судом скасовані саме рішення ОМР, а не розірвані відповідні договори. Обовязок сплачувати орендну плату витікає для позивача саме з договору оренди відповідно до положень статті 13 Закону України № 2535-XII.

Посилання позивача на порушення договорами оренди земельних ділянок публічного порядку згідно зі статтею 228 ЦК України суд також вважає необґрунтованими. Згідно з абзацом 6 п.18 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику визнання правочинів недійсними», при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Позивачем не надано суду доказів того, що ОМР та позивач, укладаючи договори оренди, мали намір порушити конституційні права громадян, в тому числі право власності ОСОБА_1 В звязку з цим вищезазначені договори оренди земельних ділянок не можна вважати нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок.

Таким чином, суд робить висновок, що договори оренди земельних ділянок, укладені 02.11.2006 року між ПІІ «Міханікі Україна»та ОМР зберігають свою юридичну силу і продовжують породжувати для його сторін відповідні обовязки, в тому числі і по сплаті орендної плати.

Відповідно до ч. 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі»у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України № 2535-XII у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Позивач стверджуючи, що договірні зобовязання припинено не надав суду доказів повернення ОМР, як орендодавцю, вищевказаних земельних ділянок.

В звязку з чим суд робить висновок, що ПІІ «Міханікі Україна» фактично продовжує здійснювати користування земельними ділянками і відповідно зобовязаний сплачувати орендну плату.

Посилання позивача на те, що ОМР, як орендодавець, за вищевказаними договорами не виконує належним чином свої зобовязання, створює перешкоди ПІІ «Міханікі України»у користуванні земельними ділянками, суд не приймає до уваги оскільки такі порушення витікають із господарських правовідносин між сторонами договору і не входять до кола фактичних обставин, які необхідно встановити по даній адміністративній справі.

Частиною 1 статті 14 Закону України № 2535-XII встановлено, що, платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом.

Посилання позивача на те, що згідно з розясненням ДПА в Одеській області, наданим 27.08.2010 року за № 31525/1015-0325 він мав право надати уточнюючі декларації орендної плати до ДПІ на зменшення суми податкового зобовязання по орендній платі на 2010 рік відповідно до абзацу 2 п.п.5.1. ст. 5 Закону № 2181-III, судом не приймаються до уваги. Згідно з абзацом 2 п.п.5.1. ст. 5 Закону № 2181-III платник податку має право надати уточнюючий розрахунок, у випадку виявлення ним помилок у показниках поданих ним раніше податкових декларацій.

Як вказано у розясненні ДПА в Одеській області позивач має право надати уточнюючі декларації з орендної плати за умови документального підтвердження розірвання відповідних договорів земельних ділянок. ПІІ «Міханікі Україна»не було надано ДПІ жодних доказів розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених з ОМР або фактів здійснення помилок при подачі 12.02.2010 року податкової декларації орендної плати. В звязку з цим позивач не мав права зменшувати свої податкові зобовязання з орендної плати за період з лютого по серпень 2010 року.

Відповідно до ч. 1. статті 17 Закону України № 2535-XII податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Заявлене в уточнюючому розрахунку зменшення попередньо визначеного позивачем податкового зобовязання відповідно до п.5.1. ст.. 5 Закону № 2181-III вважається узгодженим від дня подання такого уточнюючого розрахунку до ДПІ та погашає суми податкового боргу у разі їх наявності. Тобто, у разі погашення податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі за рахунок відємного значення податкового зобовязання, зазначеного в уточнюючому розрахунку, відповідно до положень ст. 16 Закону № 2181-III, виникають підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених підпунктом 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону № 2181-III.

У звязку з викладеним, за порушення граничних строків сплати орендної плати за землі комунальної власності, ПІІ «Міханікі України»несе відповідальність у вигляді нарахування штрафних санкцій. Підпунктом 17.1.7. п.17.1. ст.. 17 Закону № 2181-III передбачено, що у разі коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим законом, такий платник податку зобовязаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що позивач невчасно здійснював погашення податкових зобовязань з орендної плати, які ґрунтувалися на договорах оренди з ОМР від 02.11.2006 року, реєстраційні номери 552 та 553, самостійно визначених ним в податковій декларації зі сплати орендної плати за користування землями державної або комунальної власності, поданої 12.02.2010 року до ДПІ у звязку з чим ДПІ на підставі п.п.17.1.7 п.п. 17.1. ст. 17 Закону України № 2181-III правомірно застосовано штрафні санкції. Наданий відповідачем ДПІ розрахунок штрафних санкцій до актів перевірки від 29.09.2010 року та від 14.10.2010 року ПІІ «Міханікі України»(а.с. 118) підтверджує правильність розміру нарахованих позивачу штрафних санкцій.

Таким чином, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси правомірно винесено податкові повідомлення-рішення № /0 від 05.10.2010 року, № /0, № /0, № /0 від 15.10.2010 року, № /1, № /1, № /1, № /1 від 09.11.2010 року, № /2, № /2, № /2, № /2 від 07.12.2010 року, законних підстав для їх скасування немає, у звязку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені адміністративного позову Підприємства з іноземними інвестиціями «Міханікі Україна» до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 05.10.2010 року,№ /0, № /0, № /0 від 15.10.2010 року, № /1, № /1, № /1, № /1 від 09.11.2010 року, № /2, № /2, № /2, № /2 від 07.12.2010 року - відмовити в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

28 жовтня 2011 року