Справа № 2а-1670/7024/11
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/7024/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

при секретарі Ємець Я.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2011 року Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції (надалі по тексту - ОСОБА_4 ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.03.2010 року, винесеного останньою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем на підставі висновків ОСОБА_4 перевірки від 18.02.2010 року щодо порушення позивачем як платником податків норм Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок яких ним було занижено податкове зобовязання на суму 24 858,00 грн. Позивач заперечував обґрунтованість висновків вказаного ОСОБА_4 перевірки, згідно яких позивач начебто не сплатив податку з доходів фізичних осіб, щодо яких, як на думку податкового органу, він мав у якості податкового агента сплатити податок зі сплачених їм за оренду земельних ділянок сум коштів. Так, позивач стверджував, що не перебував із фізичними особами-власниками земельних ділянок у орендних відносинах та докази такого відсутні. Відтак, відсутня база оподаткування. Насправді позивач спільно з рядом фізичних осіб здійснював спільний обробіток землі та в подальшому між ними відбувався розподіл спільно виробленої сільськогосподарської продукції.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічне по суті вказаному у позові (описано вище). Крім того, позивач пояснив, що при проведенні перевірки податковим ревізором-інспектором не було досліджено жодного документу, повязаного із начебто укладеними ним договорами оренди земельних ділянок. Отримано від нього пояснення, яке податковий ревізор-інспектор трактував невірно та без урахування дійсного змісту поясненого ним, без урахування фактичних обставин та здійснення будь-яких перевірочних дій. Позивач пояснив зміст свого наданого під час проведення перевірки пояснення таким чином, що малися на увазі не виплати орендного характеру за земельні ділянки, а розподіл вирощеної спільно із іншими громадянами сільськогосподарської продукції. Неточність вказаних у тексті наданого податковому ревізору-інспектору пояснення пояснив своєю необізнаністю у законах та складенні документів.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спірних правовідносин, у якому наполягав на правомірності оскаржуваного рішення та правильності висновків ОСОБА_4, що стали підставою для прийняття вказаного рішення. При цьому вказував на надане у ході перевірки особисте пояснення платника щодо здійснення виплат громадянам.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 Анатолієвич, зареєстрований як фізична особа субєкт підприємницької діяльності 11.10.1999 року Гребінківською районною державною адміністрацією. Перебуває на податковому обліку ОСОБА_4 ОДПІ з 13.10.1999 року. Згідно зареєстрованих видів діяльності займається вирощуванням зернових та технічних культур, будівництвом будівель, іншими роботами з завершення будівництва, технічне обслуговування та ремонт автомобілів. За перевіряємий період платник перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував єдиний податок, не був зареєстрований у якості платника ПДВ.

З 08.02.2010 року по 15.02.2010 року працівниками ОСОБА_4 ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 Анатолієвичем за період з 01.10.2006 року по 30.09.2009 року.

Результати перевірки оформлені ОСОБА_4 № 449/17- від 18.02.2010 року, згідно висновків якого платником порушено пп.1.15 ст. 1, п.п. 8.1.1 ст. 8, п.п.9.1.1 ст. 9, пп.А п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого за 2006-2009 рік ним не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 8 285 грн.

Обґрунтування даних порушень в ОСОБА_4 наведено наступним чином. Перевіряючим вказано, що платником за перевіряємий період були проведені у натуральній формі розрахунки з громадянами за оренду земельних ділянок на загальну суму 56 600 грн. На підтвердження такого в ОСОБА_4 мається посилання на пояснення самого підприємця ОСОБА_1 При цьому платником не подано відповідної податкової звітності та неутримано й не сплачено до бюджету відповідні суми коштів. Інших порушень, згідно ОСОБА_4, не встановлено.

На підставі висновків ОСОБА_4 ОДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від 04.03.2010 року, яким платнику визначено податкове зобовязання з податку з доходів найманих працівників у сумі 8 286 грн. основного платежу та 16 572 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені ч.3 ст. 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржуване рішення на предмет його відповідності вищезазначеним критеріям, суд приходить до наступних висновків.

Податковий орган виходив з порушень платником пп.1.15 ст. 1, п.п. 8.1.1 ст. 8, п.п.9.1.1 ст. 9, пп.А п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Згідно п.п.1.15 ст. 1 даного Закону, податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Відповідно до п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 цього ж Закону, податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Підпунктом 9.1.1 п. 9.1. ст.9 Закону встановлено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Згідно п.п. «а»п. 19.2 ст. 19 цього ж Закону, особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Суд не погоджується із висновками податкового органу про встановлення та доведеність у діях позивача як платника податку зазначених норм Закону.

В обґрунтування твердження про такі порушення податковий орган посилався на наявність угод оренди землі між позивачем та невідомими фізичними особами, при чому договори оренди відсутні, факт їх укладення та реєстрації податковим органом не перевірено, навіть будь-які відомості про фізичних осіб, з якими начебто були укладені такі договори оренди, податковим органом не встановлені.

Суд вважає, що податковий орган допустив порушення "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого Наказом ДПА України № 327 від 10.08.2005 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 25.08.2005 №925/11205 (далі - Порядок №327, був чинний на момент складення ОСОБА_4 та прийняття рішення та в чинній редакції наводиться далі).

Так, відповідно до п. 1.7 Порядку № 327, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно із п. 2.3.2 Порядку № 327, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів;

у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті.

Згідно 2.3.4 цього Порядку, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо).

Згідно змісту ОСОБА_4, наведені вимоги Порядку № 327 не виконані, відповідачем не проведено та не наведено в ОСОБА_4 належного аналізу первинних документів.

Єдиною документальною підставою для висновків про порушення податкового законодавства платником стала копія пояснення самого платника.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію пояснення ОСОБА_1 на імя начальника ОСОБА_4 ОДПІ, у якому ОСОБА_1 повідомляє про стан розрахунків за оренду земельних ділянок зерном та повідомляє суми коштів, сплачених фізичним особам у 2006-2009 рр.

Суд, досліджуючи матеріали адміністративної справи, звертає увагу на те, що дане пояснення не містить даних про те, яка посадова особа, у ході виконання яких дій та на підставі яких повноважень дане пояснення відібрала. Крім того, це пояснення протирічить поясненням, наданим позивачем та представником позивача у судовому засіданні та не підтверджено жодними доказами, які податковий орган повинен був би здобути у ході проведення перевірки. З огляду на вказане, суд не приймає дане пояснення до уваги.

Жодних інших доказів існування орендних відносин платника з будь-ким податковий орган не здобув та не навів, як не навів і будь-яких доказів здійснення ним виплат на користь фізичних осіб, хоча для здобуття таких доказів у ході проведення перевірки має достатньо повноважень.

За таких обставин суд не може вважати спростованим твердження платника щодо суті фактичних обставин здійснення ним господарської діяльності.

А встановлені судом з цього приводу фактичні обставини справи вказують на відсутність в даному разі у платника передбачених п.п. 1.15 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»ознак податкового агенту по відношенню до інших фізичних осіб, оскільки докази орендних відносин та докази здійснення будь-яких виплат платником на користь інших фізичних осіб - відсутні.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали предметом даного позову покладено на відповідача, який у даному разі не надав суду доказів та не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд приходить висновку про протиправність та наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 04.03.2010 року, а відповідно задоволення позовних вимог.

Згідно до частини першої статі 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 ОДПІ № /0 від 04.03.2010 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 18.10.11.

Суддя І.С. Шевяков