Справа № 813/3269/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року № 813/3269/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

представника позивача - Кротова В.Є.

представника відповідача - Дорош А.Б.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат ЛВ» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат ЛВ» (далі - ТзОВ «Дукат ЛВ») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області ( далі - ДПІ Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області) в про скасування податкових повідомленнь рішеннь від 19.06.2015 № та № в частині донарахованої суми 56 528,00 грн та штрафних санкцій від цієї суми в розмірі 28 264,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, які ґрунтуються не на первинних облікових звітних документах, а виключно на припущеннях. Зазначає, що в якості доказу не підтвердження реального придбання товару (робіт, послуг) платником податків та зв'язку такої операції із його господарською діяльністю, є припущення податкового органу про неможливість реального виконання укладеного першим з контрагентом правочинів через відсутність останнього за місцезнаходженням, чи відсутність кваліфікованого персоналу, основних фондів, чи неможливість проведення зустрічної перевірки з посиланням на акти ДПІ за місцем їх реєстрації в податкових органах. Вважає, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення такими, що винесені з урахуванням вимог чинного законодавства. Покликається на те, що в ході проведеної перевірки встановлено відсутність здійснення господарської діяльності позивача з ТзОВ «Віст Групп Лімітед» з метою настання реальних наслідків. Господарські операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій.

В судовому засіданні представник відповідача заперечення підтримала, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Дукат ЛВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014.

За результатами вищевказаної перевірки складено акт №1141/22-06/23268449 від 12.06.2015, яким встановлено порушення п.п14.1.1, п.134.1 ст.134 розділу III, п.135.1 ст.135 пп.138.1, ст.138, пп.139.1.1 п. 139.1 ст.139, Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2 півріччя 2012 року у сумі 422376 грн., за 2013 рік у сумі 958753 грн. та за 2014 рік у сумі 1 522 052 гривень; п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, із змінами та доповненнями; п.4.6.7 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 р. за N 1490/20228, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 67333 грн., в тому числі: за листопад 2012 року в сумі 9972 грн., за червень 2013 року в сумі 15746 грн., за липень 2013 року в сумі 4252 грн., за вересень 2013 року в сумі 6593грн., за жовтень 2013 в сумі 4159 грн., за листопад 2013 року в сумі 4244 грн., за грудень 2013 року в сумі 1284 грн., за січень 2014 року в сумі 4323 грн., за лютий 2014 року в сумі 3962 грн. та за вересень 2014 року в сумі 12798 гривень.

На підставі вказаного акта перевірки ДПІ Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області 19.06.2015 винесено податкові повідомлення-рішення №, яким ТзОВ «Дукат ЛВ» зменшено суму відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 522 021 грн та №, яким ТзОВ «Дукат ЛВ» збільшено суму грошового збовязання з податку на додану вартість в сумі 100 999,50 грн.

Позивач погоджується з висновками податкового органу щодо нарахування ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 16 125,00 грн, однак не погоджується з нарахованим контролюючим органом ПДВ в сумі 56 583,00 грн та 50% штрафними санкціями від нарахованої суми в розмірі 28 291,50 грн за результатами фінансово-господарських взаєморозрахунків ТзОВ «Дукат ЛВ» з ТзОВ «Вест Групп Лімітед».

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами і доповненнями), ЦК України, ГК України, КАС України.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або формування валових витрат; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або формування валових витрат.

Із матеріалів справи видно, що 02 березня 2012 між ТзОВ «Віст Групп Лімітед» (постачальник) та ТзОВ «Дукат ЛВ» (покупець) укладено договір поставки №0091/12к, згідно якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти і оплатити товар у асортименті, кількості і за ціною, що зазначаються у відповідних рахунка-фактурах та видаткових накладних.

На підтвердження проведених взаєморозрахунків ТзОВ «Дукат ЛВ» із ТзОВ «Віст Групп Лімітед» позивачем представлено ориганіли первинних документів, а саме: видаткові накладні, податкові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення, банківські виписки, ж/о №6, товарно-транпортні накладні.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва-підприємцями.

Господарською діяльністю в розумінні п. 14.1.36. ст. 14 ПК України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України (норми кодексу у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 розділу V Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому відповідно до пункту 201.4 статті 201 розділу V Кодексу податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, та зазначено, що первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

В контексті вищевказаного роз'яснення, суд відзначає, що реальність проведених операцій позивача з ТОВ "Віст Груп Лімітед" на загальну суму ПДВ в розмірі 56528,03 грн підтверджується наступними документами: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями про оплату ТМЦ, накладними на відпуск отриманого товару кінцевим споживачам, банківськими виписками про оплату відпущених ТМЦ кінцевим споживачам, податковими накладними, які виписані кінцевим споживачам, податковими деклараціями з реєстрами виписаних та отриманих податкових накладних, витягами з журналу отриманих довіреностей матеріально відповідальними особами ТзОВ «Дукат ЛВ» на отримання ТМЦ від ТОВ «Вест Груп Лімітед», довіреностями кінцевих споживачів на отримання ТМЦ, договорами на матеріальну відповідальність на осіб, що тримували ТМЦ, журналами-ордерами складського обліку.

Досліджені податкові накладні, які відповідно до п.201.10 ПК України є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, були видані позивачу в період з квітня 2013 по червень 2014 та надавали право на формування відповідного податкового кредиту в сумі 56528,03 грн та їх юридична дійсність податковою інспекцією не оспорюється.

Як видно з акта перевірки, єдиною обставиною, на яку посилається відповідач, як на підставу донарахування позивачу суми ПДВ в розмірі 56528 грн та штрафними санкціями в сумі 28264 грн є акт ДПІ у Солом'янському р-ні м.Києва № 4096/26-58- 22-08-11/38050901 від 12.09.2014 року «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "Віст Груп Лімітед" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ "Готіка ЛТД", ТОВ "Пак Плюс 2012", ТОВ "Спрінфудс Торг", ТОВ "Регістан ЛТД", ТОВ "Асторг Центр" за період з 01.01.2013 по 31.07.2014 року, яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст.22, ст.185, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України по операціях з придбання товарів у підприємств- постачальників.

Висновками ДПІ у Солом'янському районі м. Києва зазначено «вищенаведене свідчить, про те, що правочини між ТОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та підприємствами- покупцями за перевіряємий період, здійснені без мети настання реальних наслідків.

Однак, при дослідженні факту реальності господарських операцій суд досліджує відносини безпосередньо між ТзОВ «Дукат ЛВ» та «Віст Групп Лімітед», на підставі яких сформовані дані податкового обліку та бере до уваги ряд обставин, зокрема те, що: договір, укладений між ТзОВ «Дукат ЛВ» та ТзОВ «Віст Групп Лімітед» згідно презумпції правомірності є дійсним, оскільки, в судовому порядку не визнавався недійсним; банківськими виписками підтверджено факт проведення розрахунку ТзОВ «Дукат ЛВ» з контрагентом за отримані позивачем товарно-матеріальні цінності в повному обсязі, копіями договорів оренди транспортних засобів та товарно-транспортними накладними підтверджено факт постачання товарно-матеріальних цінностей орендованими постачальником транспортними засобами, податковими деклараціями з ПДВ з розшифровками виданих та отриманих податкових накладних підтверджується факт обліку податкових накладних в податкових деклараціях позивача, податкова правосуб'єктність ТзОВ «Віст Групп Лімітед» підтверджується належною його реєстрацією як платника податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про реальність та товарність господарських операцій між ТзОВ «Дукат ЛВ» та ТзОВ «Віст Групп Лімітед» на підставі належним чином складених первинних документів, а відтак правомірність задекларованого податкового кредиту в сумі 56528,03 грн за період з квітня 2013 по червень 2014, отже, висновки акту ДПІ у Солом'янському р-ні м.Києва № 4096/26-58-22-08-11/38050901 від 12.09.2014 року про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "Віст Груп Лімітед" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ "Готіка ЛТД", ТОВ "Пак Плюс 2012", ТОВ "Спрінфудс Торг", ТОВ "Регістан ЛТД", ТОВ "Асторг Центр" за період з 01.01.2013 по 31.07.2014 року, не можуть бути підставою для зняття суми податкового кредиту позивачу.

В контексті вказаного, суд додатково наголошує, що в податковому законодавстві діє принцип індивідуальної відповідальності кожного платника податків за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Така ж позиція висловлена і в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", згідно якої, у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії»(заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Крім того, як вбачається з витягів про право власносі, копії якиї є в матеріалах справи, ТзОВ «ДУКАТ ЛВ» здійснює свою господарську діяльність у власному триповерховому складі- магазині загальною площею більше ніж дві тисячі квадратних метрів та спеціалізується на реалізації будівельних матеріалів.

Із податкових декларацій та звітів про продаж і запасів товарів у торговій мережі, наданих до Головного управління статистики у Львівській області, копії яких є в матеріалах справи, видно, що підприємством ТзОВ «Дукат ЛВ»:

- в 2 -гому кварталі 2013 р. реалізовано будівельних матеріалів на суму 3, 851 млн. грн.

- в 3 -тьому кварталі 2013 р. реалізовано будівельних матеріалів на суму 4 ,841 млн. грн..

- за 2013 рік реалізовано будівельних матеріалів на суму 14,149 млн. грн..

- за 1-ий квартал 2014 р. реалізовано будівельних матеріалів на суму 3,220 млн. грн..

- за 2-гий квартал 2014 р. реалізовано будівельних матеріалів на суму 4,225 млн. грн...

Як зазначає представник позивача, з підприємством ТзОВ «ДУКАТ ЛВ» працює понад двісті постачальників, крім того підприємство за прямими договорами отримує будівельну продукцію від підприємств-виробників в тому числі є імпортером продукції будівельного призначення та входить в число провідних підприємств України, що підтверджується загальнодержавним рейтингуванням підприємств України у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що підтверджується копією листа Оргкомітету національного бізнес-рейтингу в України від 19.12.2014.

Одним з постачальників товарно-матеріальних цінностей є підпрємство ТзОВ «Віст Групп Лімітед», яке, як встановлено ДПІ у Соломянському районі м. Києва, про що зазначено в Акті, здійснює свою діяльність за договором аутсорсингу з підприємством ТзОВ «Віст Групп».

Що стосується посилання податкового органу на відсутність у ТОВ "Віст Груп Лімітед" будь-яких основних засобів, необхідних для здійснення господарської діяльності, суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідно до договору аутсортингу, укладеного між ТОВ "Віст Груп Лімітед" (клієнт) та ТОВ "Віст Груп" 20.02.2012 року (діяв до 31.12.2014 року), останнє надає клієнту послуги по управлінню запасами товару, його транспортуванню, складуванню з усіма пов'язаними з цими операціями бізнес-процесами. ТзОВ "Віст Груп", в свою чергу було укладено ряд договорів оренди транспортних засобів з фізичними особами з відповідними актами приймання-передачі транспортних засобів та орендовані склади. Отже, враховуючи зазначене, у підприємства були в наявності відповідні засоби для зберігання товару, його транспортуванню до тЗОВ «Дукат ЛВ», а тому висновок перевіряючих в цій частині є безпідставним та спростовується вищевказаними документами.

Крім того, судом також досліджено облік товаро-матеріальних цінностей, рух товарів на складах та його реалізація кінцевому споживачу та встановлено, що такий здійснюється на підприємстві з допомогою системи «Бухгалтерія 1С», що підтверджується прибутковими накладними, звітами про переміщення товарів на складах, в тому числі кожного найменування.

Отримання товару кінцевим споживачем підтверджується видатковими накладними та довіреністю на отримання, або переліком товару, кількістю та ціною на стрічці касового апарату, якщо товар був придбаний не зі складу, а вмагазині.

Позивач зазначає, що операції купівлі-продажу, що проходять через касовий апарат магазину ТзОВ «Дукат ЛВ» через модем контролюється податковим органом безпосередньо та в якості доказу позивачем долучено поряд з прибутковою накладною, звітом про переміщення товарів на складах, видаткові накладні на відпуск товару кінцевому споживачу та довіреності кінцевого споживача на отримання товару, що взагалі не досліджувалось податковим органом але свідчить про те, що товар отримувався для проведення господарської діяльності.

Крім того, в розшифровках декларацій по ПДВ за цей період зазначено відповідні показники кінцевого споживача за проведеними операціями купівлі товару.

Все вищенаведене свідчить про реальність господарських операцій між ТзОВ «Дукат ЛВ» та ТзОВ «Віст Групп Лімітед» та використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності.

Що стосується правомірності податкового повідомлення рішення № від 19.06.2015 р., згідно якого підприємству ТзОВ «Дукат ЛВ» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 522 021 грн, то суд зазначає наступне.

В Акті перевірки зазначено, що за результатами проведеної документальної перевірки ТзОВ «ДУКАТ ЛВ» за період з 01.07.2011 р. по 30.06.2012 р. (акт від 17.10.2012 р. № 157/22-20/23268449) в період першого півріччя 2012 р. підприємство декларувало податок на прибуток, тобто відємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період відсутнє.

Відповідно до ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Податковому органу відповідно до ст. 66 Податкового кодексу України надано право вносити зміни до облікових даних платника податків на підставі інформації органів державної реєстрації; інформації банків та інших фінансових установ про відкриття (закриття) рахунків платників податків; документально підтвердженої інформації, що надається платниками податків; інформації суб'єктів інформаційного обміну, уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили; даних перевірок платників податків. Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Наведене свідчить, що зміни в облікових даних операцій по податках здійснюються на підставі податкових повідомлень-рішень чи на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

В матеріалах справи міститься постанова Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2012 у справі №2а-14132/11/1370, залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2013, якою скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Галицькому районі м. Львова №1 від 25.10.2011, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування на прибуток в розмірі 2 259 099 грн.

В узагальнюючій податковій консультації щодо врахування відємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, затвердженій наказом ДПС України від 05.07.2012 р. № 575 зазначається, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік один мільйон гривень та більше станом на перше січня 2012 року є відємне значення (з урахуванням відємного значення об'єкта оподаткування за 2010 податковий рік), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових) періодів починаючи з І півріччя і послідуючих звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого відємного значення. Уразі, якщо 25 відсотків суми відємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних податкових періодах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що визначаючи відхилення сум витрат ТзОВ «Дукат ЛВ» ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області не враховано те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2012 у справі №2а-14132/11/1370 зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування на прибуток в розмірі 2 259 099 грн, таким чином сума 25% від суми 2 259 099 грн. складає відємне значення об'єкта оподаткування 564 774,75 грн. та в силу її непогашення переходить із одного звітного періоду в наступний звітний період.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження правомірності винесення податкових повідомленнь рішеннь від 19.06.2015 № та №, зокрема, донарахування ПДВ в сумі 56 528,00 грн та штрафних санкцій від цієї суми в розмірі 28 264,00 грн, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.06.2015 № та № в частині донарахованої суми 56 528,00 грн та штрафних санкцій від цієї суми в розмірі 28 264,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат ЛВ» 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений 22.09.2015