Справа № 2а-1670/5445/11
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2011-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5445/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

при секретарі Ворошилові Ю.В. ,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх прав України в Полтавській області, третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, про визнання нечинними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2011 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 (надалі - позивачі) звернулись до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_7 у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання нечинними та скасування рішень № 16 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_5 і про заборону подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року, та № 15 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України громадянки ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_6 та її двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і про заборону подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року (з урахуванням змін та доповнень).

Ухвалою від 13 липня 2011 року Полтавським окружним адміністративним судом замінено відповідача ОСОБА_7 у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на належного відповідача - Октябрський районний відділ Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі - відповідач, Октябрський РВ ПМУ УМВС в Полтавській області) та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Службу у справах дітей Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що з 2000 року разом з двома дітьми - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають в Україні. З 2005 року ними не було продовжено термін перебування в Україні, у зв'язку з чим згідно ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення їх притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, який позивачі добровільно сплатили, таким чином відбувши покарання в повному обсязі.

За таких обставин, зважаючи на добровільне виконання обов`язку зі сплати накладеного штрафу та відсутність грубих порушень норм чинного законодавства держави України, враховуючи те, що з 2003 року і по теперішній час неповнолітні діти навчаються у Полтавській гімназії № 33 Полтавської міської ради Полтавської області, а також знаходяться під наглядом в дитячому поліклінічному відділенні № 2 дитячої міської клінічної лікарні м. Полтава, позивачі вважають, що оскаржувані рішення про видворення прийняті необґрунтовано, суперечать правам , свободам та інтересам дітей.

Позивачі та представник позивачів підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях відповідач в обґрунтування правомірності оскаржуваних рішень № 15 та № 16 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України зазначав, що позивачі у 2005 році прибули на територію України через КПП Козача Лопань в приватних справах. Після закінчення відповідного терміну перебування за межі України не виїхали, до ОВС з клопотанням про продовження такого терміну не звертались, таким чином, з 2005 року перебувають на території України нелегально. Постановами Октябрського районного суду від 09.06.2011 року у справах № 3-2209/11 та № 3-2211/11, відповідно, на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 накладені адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу, які позивачами сплачено в повному обсязі. Тому на підставі ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" винесено рішення про їх видворення та заборону в'їзду в Україну терміном на один рік.

Третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради у судове засідання участь уповноваженого представника не забезпечила, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення не надсилала.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представника та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_5 є громадянином ОСОБА_8 ОСОБА_9, що підтверджується його паспортом № АА 0441988, позивачка ОСОБА_6 також є громадянкою ОСОБА_8 ОСОБА_9, що підтверджується її паспортом № АВ 0272993.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають у шлюбі з 12.05.1992 року (свідоцтво про шлюб ІІІ-СЛ № 386966 від 12.05.1992 року) та мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Перевіркою СГІРФО Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області встановлено, що громадянин ОСОБА_9 ОСОБА_5 із сім'єю проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 нелегально, із порушенням Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно пояснень, відібраних Октябрським РВ ПМУ ГУМВС від ОСОБА_5 та ОСОБА_6, інших документів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивачі прибули на територію України 02.10.2005 року через КПП Козача Лопань в приватних справах. Після закінчення відповідного терміну перебування за межі України не виїхали, до ОВС з клопотанням про продовження такого терміну не звертались, у зв'язку з чим не мають документів, які б підтверджували законність їх перебування на території України.

За допущення порушень правил перебування іноземців в Україні постановами Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2011 року у справах № 3-2209/11 та № 3-2211/11, відповідно, на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 накладено адміністративні стягнення згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Накладені штрафи відповідачами сплачені, про що свідчать копії квитанцій № 61Р09297 від 09.06.2011 року на суму 510 грн. та № 61Р09298 від 09.06.2011 року на суму 510 грн.

21 червня 2011 року Октябрським РВ ПМУ УМВС прийняті рішення №16 про видворення за межі України громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_5 із забороною подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року, та № 15 про видворення за межі України громадянки ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_6 та її двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з забороною подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року. З відповідними рішеннями позивачі ознайомлені, що підтверджується їх підписами на примірниках рішень.

Позивачі не згодні із рішеннями про видворення, у зв`язку з чим звернулись до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку рішенням № 16 та № 15 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 3 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 04.02.1994 року № 3929-XII іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на іншій законній підставі, вважаються такими, що тимчасово перебувають в Україні. Вони зобов'язані в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, зареєструвати свої паспортні документи і виїхати з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Згідно п. 11 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1995 № 1074, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (надалі - Правила) в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства може здійснюватися, зокрема, за паспортним документом і за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством України.

Відповідно до статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом ОСОБА_8 ОСОБА_9 "Про безвізові поїздки громадян", що набула чинності 20.02.2002 року, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в'їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Згідно пункту 19 Правил паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в'їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в'їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; після вступу України до Світової організації торгівлі - для іноземців та осіб без громадянства з держав-членів Світової організації торгівлі - на термін не більш як 180 днів протягом року.

Пунктом 27 Правил визначено, що продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства здійснюється територіальними органами або підрозділами Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в порядку, встановленому МВС. Відповідні документи оформляються на підставі письмових звернень іноземця та особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніше ніж за 3 робочих дні до закінчення дії реєстрації

Враховуючи те, що у 2005 році позивачі після закінчення відповідного терміну перебування за межі України не виїхали, до ОВС з клопотанням про продовження такого терміну не звертались, суд приходить до висновку, що вони перебували на території України із порушенням вимог чинного законодавства України.

До органу міграційної служби із заявою про набуття статусу біженця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не звертались, що підтверджується листами ОСОБА_7 міграційної служби у Полтавській області від 20.06.2011 року № 17-18/352/1 та № 17-18/353/1.

За порушення правил перебування на території України постановами Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2011 року у справах № 3-2209/11 та № 3-2211/11 др позивачів були застосовані адміністративні стягнення у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземець та особа без громадянства може бути видворений за межі України у разі якщо: його діяльність на території України негативно впливає на відносини України з іншою державою; він вчинив адміністративне правопорушення після виконання адміністративного стягнення; у нього немає законних засобів існування, достатніх для забезпечення його перебування в Україні та виїзду з України, у розмірі, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення про видворення іноземця та особи без громадянства за межі України приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України на підставах, визначених у частині першій цієї статті, супроводжується забороною подальшого в'їзду в Україну строком до десяти років, а на підставах, визначених у частині другій цієї статті, може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення зазначеного рішення.

Таким чином, враховуючи порушення позивачами правил перебування в Україні, застосування до них у зв'язку з цим адміністративного стягнення, яке ними виконано, у відповідача були законні підстави для прийняття рішень № 15 та № 16 від 21.06.2011 року про видворення їх за межі України.

Разом з тим, суд вважає, що заборону в'їзду в Україну терміном на 1 рік відповідачем застосовано до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх неповнолітніх дітей необґрунтовано з огляду на наступне.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини встановлює, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статей 24, 28 Конвенції про права дитини держави - учасниці визнають право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Держави-учасниці намагаються забезпечити, щоб жодна дитина не була позбавлена свого права на доступ до подібних послуг системи охорони здоров'я. Держави учасниці визнають право дитини на освіту.

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітні діти позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 2000 року перебувають під наглядом медичних установ м. Полтави та з 2003 року навчаються в Полтавській гімназії № 33, що є свідченням наявності сталих суспільних відносин, які в повній мірі забезпечують реалізацію прав та інтересів дітей на освіту та охорону здоров`я. Згідно пояснень позивачів діти досконало володіють українською мовою усно та письмово, натомість вірменською мовою лише на рівні спілкування. Характеристики на дітей, надані гімназією, свідчать про те, що діти мають високий і достатній рівень знань, активно беруть участь у різних навчальних та організаційних заходах

За таких обставин заборона в'їзду на територію Україну позбавляє дітей можливості продовження та закінчення навчання, здобуття ними вчасно повної загальної середньої освіти, а також можливості користування послугами системи охорони здоров'я, де вони наглядаються.

Батькам дітей в Україні надається матеріальна допомога з боку близьких осіб, а директором пансіонату «Зелена дубрава»ОСОБА_13 гарантується надання житла для постійного проживання та працевлаштування, що підтверджується наявними у справі документами (гарантійні листи, заяви).

Крім вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 203 КУпАП (порушення правил перебування іноземців на території України), позивачі інших порушень чинного законодавства України не допускали, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягалися, за місцем проживання характеризуються позитивно.

Таким чином відповідачем при прийнятті рішень про видворення позивачів в частині заборони в`їзду на територію України на один рік не враховані права та законні інтереси неповнолітніх дітей, які постійно мешкають на території України, такі рішення прийняті без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачів та їхніх дітей і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та визнання протиправними і скасування рішень Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 16 та № 15 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_5, громадянки ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_6 та двох її неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині заборони подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно то тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх прав України в Полтавській області, третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, про визнання нечинними і скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 16 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_5 в частині заборони подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року.

Визнати протиправним і скасувати рішення Октябрського районного відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 15 від 21 червня 2011 року про видворення за межі України громадянки ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_6 та її двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині заборони подальшого в'їзду на територію України строком на 1 рік з 21.06.2011 року до 21.06.2012 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2011 року.

Суддя М.В. Довгопол