Справа № 2а-1670/9288/11
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/9288/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

при секретарі Дубовик О.І.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс" до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс" (далі - позивач, ТОВ "Транс-сервіс") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області (далі - відповідач, Гадяцька МДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 31 жовтня 2011 року № /75.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неправомірність висновків податкового органу у акті перевірки щодо порушення позивачем пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України стосовно завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту за червень 2011 року на 66223,35 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у липні 2011 року на 66295,02 грн., внаслідок віднесення до складу податкового кредиту у червні 2011 року податкових накладних, що виписані в іншому звітному періоді та не містять документального підтвердження їх отримання в попередніх звітних періодах. Позивач зазначив, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У своїх запереченнях відповідач посилався на порушення позивачем вимог пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: віднесено до складу податкового кредиту у червні 2011 року суму ПДВ по податкових накладних, що виписані в іншому звітному періоді та не містять документального підтвердження їх отримання в попередніх звітних періодах, чим завищено суму податкового кредиту на 66223,35 грн., що призвело до завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту за червень 2011 року на 66223,35 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у липні 2011 року на 66295,02 грн. Крім того, посилався на положення пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, яким встановлено, що право на податковий кредит може виникнути на дату отримання не податкової накладної, а на дату отримання товарів/послуг. Наголошував на тому, що Гадяцька МДПІ при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Податковим Кодексом України, прийняття спірного податкового повідомлення-рішення здійснено виключно на підставі норм чинного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Транс-Сервіс» (ідентифікаційний код 30080834) є юридичною особою, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 195479, перебуває на податковому обліку в Гадяцькій МДПІ та є платником податку на додану вартість.

ТОВ «Транс-Сервіс» 22.08.2011 року подано до Гадяцької МДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2011 року, у якій розраховано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 92 517 грн.

У період з 04.10.2011 року по 12.10.2010 року інспекторами Гадяцької МДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника за липень 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 19.10.2010 року № 892/23-30080834, у висновках якого зазначено про підтвердження відображеного ТОВ «Транс-сервіс» у декларації за липень 2011 року бюджетного відшкодування ПДВ на суму 26221,98 грн. та відображено порушення позивачем пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу Україну, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2011 року на суму 66 295 грн. 02 коп.

На підставі акту перевірки від 19.10.2010 року № 892/23-30080834 Гадяцькою МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.10.2010 року № /75, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 66 295 грн. 02 коп. та нараховано штрафних (фінансових) санкцій в сумі 33 147 грн. 51 коп.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 Податкового кодексу України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 Податкового кодексу України, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Позивачем подано до Гадяцької МДПІ податкову декларацію з ПДВ за липень 2011 року, в якій до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку заявлено суму в розмірі 92 517 грн.

Гадяцька МДПІ заперечує право ТОВ «Транс-сервіс» щодо включення до бюджетного відшкодування в липні 2011 року суму податку на додану вартість в розмірі 66 295 грн. 02 коп. згідно податкових накладних, які виписані в іншому звітному періоді та не містять документального підтвердження їх отримання в попередніх періодах.

Щодо включення до податкового кредиту сум податкових накладних минулих періодів, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до підпункту а) пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

У пункті 201.10 Податкового кодексу України вказано, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відмови з боку постачальників товарів, послуг надати позивачу податкові накладні.

Відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані позивачу його контрагентами, складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Фактична сплата сум податку на додану вартість, яка заявлена до бюджетного відшкодування, підтверджена платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Загальні правила щодо дати виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту містяться у пункті 198.2 статті 198 ПК України, згідно із яким такою датою вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом вказаної норми, із датами списання коштів або отримання товарів/послуг пов'язується право платника податку на податковий кредит, проте це право не обмежується звітним податковим періодом, в якому виписані податкові накладні та платник податку приймає самостійне рішення про реалізацію свого права на отримання податкового кредиту після настання дати виникнення такого права на податковий кредит.

Такий висновок можна зробити на підставі аналізу положень абзаців 1-3 пункту 198.6 статті 198 ПК України, згідно із якими не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Отже, чинним законодавством не встановлено звязок між датою виписки податкової накладної та датою її отримання, натомість чітко передбачено, що право на податковий кредит виникає з дати отримання податкової накладної.

Крім того, абзацом 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

В ході розгляду справи судом встановлено, що зазначений строк позивачем не порушено. За таких обставин позивач має право на податковий кредит.

Податковим органом не виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту або податкових зобовязань з ПДВ, не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, як-безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій, постійне придбання позивачем товару у посередників, контрагенти яких систематично протиправно не сплачували ПДВ до бюджету, або мали ознаки фіктивного підприємництва тощо.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про правомірність дій позивача щодо включення до складу податкового кредиту в податкових деклараціях по податку на додану вартість за червень 2011 року податкових накладних, отриманих позивачем в червні 2011 року, проте виписаних постачальниками в попередніх звітних періодах. Оскільки, як зазначено вище, пунктом 198.2 Податкового кодексу України передбачено датою виникнення права у платника податку на податковий кредит - дату отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а не дату видачі накладної.

Також, у листі Державної податкової адміністрації України від 11.08.2004 року №15316/7/15-2417 викладено правову позицію, відповідно до якої у випадку коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких відбулися оплата та отримання товарів (робіт, послуг), суми податку, вказані в таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані.

В свою чергу, Податковий кодекс України містить норму, яка встановлює, що платник податків повинен забезпечувати ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, яким і підтверджується отримання податкових накладних таким платником податків.

Так, пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Приписами пунктів 201.14, 201.15 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають органу державної податкової служби копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Отже, зазначеними нормами Податкового кодексу України передбачено, що в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних відображується, зокрема, й дата отримання платником податків відповідної податкової накладної.

Крім цього, наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1002 "Про затвердження форми Реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Порядку його ведення" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 року за № 1402/18697) затверджено форму Реєстру виданих та отриманих податкових накладних, в якій передбачено, що в реєстрі відображається дата виписки та дата отримання податкових накладних в окремих рядках реєстру.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач за датою отримання податкових накладних, вказаних у акті перевірки, вніс всі передбачені законодавством відомості, зокрема, й відомості щодо дати отримання податкових накладних та згідно вказаних відомостей сформував податковий кредит з податку на додану вартість в податковій декларації за червень 2011 року.

Суд зазначає, що надання до перевірки податкових накладних, зазначених у акті перевірки, відображення позивачем цих податкових накладних в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних і є фіксацією факту та дати отримання податкових накладних позивачем у передбаченій чинним законодавством правовій формі.

Судом досліджено реєстр отриманих і виданих податкових накладних позивача, який подано разом із податковою декларацією з ПДВ за червень 2011 року, та встановлено, що в ньому відображено отримання податкових накладних від АСМАП України, ВАТ «Гадячгаз», ВДСО при УВВСУ в Полтавській області, ПП «Сатурн М», ПП «Шина Плюс», ТОВ «Експосервіс трейд», ТОВ «ЄвроТрансСервіс», ТОВ «Зовніштехсервіс», ТОВ «МСС «ТІДІПСІ-Дальнобой», ТОВ «Технооптторг-Трейд», ТОВ "Континент Нафто Трейд".

Із реєстру виданих та отриманих податкових накладних судом встановлено дійсні дати їх отримання.

Таким чином, зменшення позивачеві задекларованої ним суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням є незаконним.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних стравах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про правомірність заявленої позивачем суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 66295,02 грн., а тому податкове повідомлення-рішення Гадяцької МДПІ від 31.10.2011 року № /75 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Транс-сервіс» є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс" до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області від 31 жовтня 2011 року № /75.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 28 грн. 23 коп. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2011 року.

Суддя А.Б. Головко