Справа № 2а-1670/6966/11
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6966/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

при секретарі Зайченко Н.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № /1096 від 01.04.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією у Полтавській області проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 18.03.2011 року №1380/23-209/32860348 та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.04.2011 року №/1096. Позивач вважає висновки акту про порушення п. 13.2. ст. 13 Закону України "Про оподаткування прибутку приватних підприємств" помилковими, а податкове повідомлення - рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що між фірмою Scania Credit AB (Швеція) (лізингодавець) та позивачем (лізингоотримувач) укладено договір фінансового лізингу № 69-05526 від 10.09.2007 р., відповідно до умов якого лізингоотримувач сплачує власникові за лізинг товарів лізингові платежі у фіксованому розмірі. У період із 01.01.2008 року по 31.12.2010 року позивачем виплачено на користь нерезидента суму лізингової винагороди згідно договору фінансового лізінгу від 10.09.2007 року № 69-05526 р. в розмірі 177792 грн. 23 коп. або 18337,83 євро. Зазначає, що згідно довідок податкового органу Швеції компанія Scania Credit AB є резидентом Швеції. Вказує, що прибуток, отриманий нерезидентом не є процентами у розумінні Конвенції про уникнення подвійного оподаткування доходів та попередження податкових ухилень, укладеної між Урядом України і Урядом Швеції та ратифікованої Україною 23.04.1996 року, а підпадає під визначення прибутку від комерційної діяльності, тому підлягає оподаткуванню виключно у Швеції .

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень посилався на висновки планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 18.03.2011 року №1380/23-209/32860348.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" зареєстроване як юридична особа 24.03.2004 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області, ідентифікаційний код 32860348, про що видане свідоцтво серії А01 № 360247. Позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 60.24.0 Діяльність автомобільного вантажного транспорту; 45.23.0 Будівництво доріг, аеродромів та улаштування поверхні спортивних споруд; 51.90.0 Інші види оптової торгівлі, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ №276815.

У період із 18.02.2011 року по 12.03.2011 Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією у Полтавській області проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Бодекс-Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.12.2010 року, за результатами перевірки складено акт від 18.03.2011 року №1380/23-209/32860348 (а.с. 19-105).

За висновками перевірки позивач у порушення пункту 13.2. статті 13 Закону України "Про оподаткування прибутку приватних підприємств" не нарахував та не сплатив до бюджету податок на виплачений дохід нерезиденту - резиденту Швеції - фірмі "Scania Credit AB" у розмірі 17779,22 грн. (177792,23 х 10%), зокрема:

- у І кварталі 2008 року в сумі 1811,46 грн.;

- у II кварталі 2008 року в сумі 1660,67 грн.;

- у III кварталі 2008 року в сумі 1456,28 грн.;

- у ІV кварталі 2008 року в сумі 2113,44 грн.;

- у ІІ кварталі 2009 року в сумі 3568,81 грн.;

- у III кварталі 2009 року в сумі 1737,66 грн.;

- у ІV кварталі 2009 року в сумі 1562,50 грн.;

- у І кварталі 2010 року в сумі 1250,96 грн.;

- у ІІ кварталі 2010 року в сумі 972,72 грн.;

- у III кварталі 2010 року в сумі 929,48 грн.;

- у ІV кварталі 2010 року в сумі 715,24 грн.

На підставі акта перевірки Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 квітня 2011 року № /1096, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" в розмірі 29792 грн. 76 коп., в тому числі за основним платежем 17779,22 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 12013,54 грн., з них: за основним платежем в сумі 17779 грн. 22 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 12013 грн. 54 коп. (а.с.124).

Позивач здійснив процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення від 01 квітня 2011 року № /1096, за результатами якої рішеннями податкових органів оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення (а.с. 132-156), що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що між фірмою Scania Credit AB (Швеція) (лізингодавець) та позивачем (лізингоотримувач) укладено договір фінансового лізингу № 69-05526 від 10.09.2007 р., відповідно до статті 2 якого постачальником є Scania CV АВ S-151 87 Содертал"є, строк поставки 4 квартал 2007 року, перший лізинговий платіж у розмірі 6360 євро сплачується щонайменше, як за 14 днів перед поставкою. Загальна сума, що підлягає сплаті перед поставкою, складає 19400 євро. Другий лізинговий платіж в сумі 6360 євро підлягає сплаті 15 числі календарного місяця, який є третім місяцем після початкової дати. За другим лізинговим платежем слідують чотирнадцять лізингових платежів по 6360 євро кожний, які сплачуються авансом щоквартально 15-го числа або на останній день робочого місяця, коли такий платіж підлягає сплаті, відповідно до вищенаведеного (а.с. 157-158).

Згідно положень п.4 загальних умов даного договору лізингоотримувач сплачує власникові за лізинг товарів лізингові платежі. Лізингоотримувач повинен сплачувати всі гербові збори, ПДВ стягнення та інші податки, імпортне та експортне мито, а також всі інші подібні збори, які можуть справлятися або встановлюватися у зв'язку із лізингом товарів за цим договором та здійсненням платежів власникові, а також на імпортування, експортування, поставку та перепоставку товарів.

Графіком лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу № 69-05526 від 10.09.2007 р. передбачено фіксований розмір лізингових платежів та лізингової винагороди (а.с. 164).

Судом встановлено, що за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року позивач здійснив виплату фірмі Scania Credit AB згідно умов договору фінансового лізингу № 69-05526 від 10.09.2007 р. лізингову винагороду в загальному розмірі 177792 грн. 23 коп. (18337,83 євро).

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 806 ЦК України встановлено, що до відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингові платежі включають платіж як винагороду за отримане в лізинг майно.

Згідно п. 13.2. ст. 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) резидент, що здійснює на користь нерезидента будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Пунктом 18.1 статті 18 цього закону передбачено, що у разі, якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Між Урядом України і Урядом Швеції укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування доходів та попередження податкових ухилень, яка ратифікована Україною 23.04.1996 та набрала чинності для України 04.06.1996 (далі Конвенція).

Згідно із ч. 3 ст. 2 Конвенції податок на прибуток (доходи) підприємств є податок, на які поширюється дана Конвенція.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 11 Конвенції проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватися в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач фактично має право на проценти, податок, що стягується, не повинен перевищувати 10 процентів від загальної суми процентів.

Пункт 1.10. ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" під процентами розуміє доход, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора у вигляді плати за використання залучених на визначений строк коштів або майна.

До процентів включаються: платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит; платіж за використання коштів, залучених у депозит; платіж за придбання товарів у розстрочку.

При цьому абзацом шостим даної норми Закону визначено, що платежі за іншими цивільно-правовими договорами, незалежно від того, чи встановлені вони в абсолютних (фіксованих) цінах або у відсотках до суми договору або до іншої вартісної бази, не є процентами.

Аналіз наведених норми Закону, а також правової природи договору фінансового лізингу, дозволяє дійти висновку, що доход, який сплачується лізингоотримувачем (позивачем) на користь лізингодавця (нерезидента) у вигляді винагороди лізингодавцю за отримане у лізинг майно, яка за договором обчислюється у вигляді сталих сум, не є процентами у розумінні даного Закону, оскільки не є доходом, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора за використання залучених на визначений строк коштів або майна, зокрема не є платежем за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит, платежем за використання коштів, залучених у депозит або платежем за придбання товарів у розстрочку.

До того ж, ч. 5 ст. 11 Конвенції визначено, що термін "проценти" при використанні в цій статті означає доход від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника і, зокрема, на доход від урядових цінних паперів і доход від облігацій чи боргових зобовязань, включаючи премії та винагороди, що сплачуються стосовно таких цінних паперів, облігацій та боргових зобовязань.

Зі змісту наведеної норми випливає, що доход, який сплачується лізингоотримувачем (позивачем) на користь лізингодавця (нерезидента) у вигляді винагороди лізингодавцю за отримане у лізинг майно, не підпадає під визначення "процентів" у розумінні ст. 11 Конвенції, оскільки не є доходом від боргових вимог будь-якого виду.

Відповідно, такий платіж слід розглядати як прибуток від комерційної діяльності, про який йдеться у ст. 7 Конвенції та який має оподатковуватися згідно з положеннями даної норми у Швеції як прибуток підприємства Договірної Держави.

Згідно п. 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року № 470 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Судом встановлено, що позивачем до перевірки надавалися відповідні довідки податкового органу Швеції за 2008, 2009, 2010 рік, які підтверджують резидентство фірми Scania Credit AB. У акті перевірки відсутні зауваження щодо оформлення даних довідок. Копії довідок наявні у матеріалах справи.

Таким чином, відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення рішення від 01 квітня 2011 року № /1096 без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Тому, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 01 квітня 2011 року № /1096.

З огляду на викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 01 квітня 2011 року № /1096.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бодекс-Україна" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2011 року.

Суддя С.С. Сич