Справа № 817/1135/15
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"21" вересня 2015 р. Справа № 817/1135/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю предстаників сторін:

від позивача - Скарбарчук І.А.

від відповідача - Степанець М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" липня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.04.2015.

В обґрунтування позову зазначило, що документи по взаєморозрахунках з ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС" є первинними у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а відтак підтверджують факт здійснення господарських операцій та надають право ТОВ "ПРОПРИНТ" на включення до податкового кредиту вартості придбаних у вказаного контрагента товарів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 09.04.2015 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Рівне, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначив, що згідно з інформацією по платнику ПДВ у Автоматизованій системі перегляду результатів співставлення АІС ДФС система "Податковий блок" щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ГУ ДФС України за жовтень 2014 року встановлено відхилення по податковому кредиту на суму 68420,85 грн. по ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС". За даними Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів встановлено, що ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС" не задекларовано податкові зобов'язання за жовтень 2014 року.

Крім того, зазначив, що на адресу ДПІ у Оболонському районі м. Київ було надіслано запит на проведення зустрічної звірки між ТОВ "ПРОПРИНТ" і ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕС ПЛЮС" № 200/17-15-01-08 від 18.12.2014, повторно від 17.03.2015 № 6670/17-16-15-02-07, однак відповіді станом на дату складання акта перевірки не отримано. У зв'язку з чим, неможливо підтвердити формування податкових зобов'язань контрагентом-постачальником за жовтень 2014 року по взаєморозрахунках із ТОВ "ПРОПРИНТ", а також неможливо підтвердити придбання товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ТОВ "ПРОПРИНТ".

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 12.08.2013; взяте на облік як платник податків ДПІ у м. Рівному з 13.08.2013; є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №200142143 від 01.10.2013; види діяльності за КВЕД: виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки (аркуші акта 2-3, а.с.9-10 т.1) та сторонами не заперечується.

Суд встановив, що на підставі наказу №155 від 16.03.2015 та направлення №38/17-16-15-02 від 16.03.2015, відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.81.1 ст.81, п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України в період з 16.03.2015 по 20.03.2015 посадовою особою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на підставі проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ", , від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в розмірі 52 404 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 458 177 грн., відображених в уточнюючому розрахунку до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 27.03.2015 № 284/17-16-15-02/38822418 (а.с.9-16 т.1), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення п.198.3 ст.198, п.200.3 та п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "ПРОПРИНТ" завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р.23.2 уточнюючого) за грудень 2014 року на суму 69 421 грн.

09.04.2015 ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 27.03.2015 № 284/17-16-15-02/38822418 винесено податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено суму від'ємного значення (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за грудень 2014 року на 69 421 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17355,25 грн. (а.с.17 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Як встановлено судом, 16.10.2014 між ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС" (Постачальник) та ТОВ "ПРОПРИНТ" (Покупець) укладено договір поставки №07/10/14 (а.с.18-19 т.1), відповідно до якого Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупця картонно-паперову продукцію виробництва ПАТ "Київський картонно-паперовий комбінат". Загальна сума договору - 2 000 000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.3 Договору №07/10/14 від 16.10.2014 датою передачі товару у власність Покупця є дата відвантаження товару зі складу ПАТ "Київський КПК" у транспортний засіб. Транспортування здійснюється за рахунок Покупця. Приймання товару по якості та кількості здійснюється Покупцем Згідно з Інструкціями №№ П-6 і П-7, затвердженими постановами Держарбітражу від 15.06.1965 та 25.04.1966 відповідно.

На виконання умов Договору №07/10/14 від 16.10.2014 ТОВ "ПРОПРИНТ" придбав товар у ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС", що підтверджується:

видатковою накладною РН-010 від 17.10.2014 та податковою накладною №10 від 17.10.2014 на суму 69 048,01 грн. в тому числі ПДВ 11508,00 грн., доставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною 010 від 17.10.2014 (а.с.20-22 т.1).

видатковою накладною №РН-011 від 21.10.2014 та податковою накладною №11 від 21.10.2014 на суму 72 495,44 грн. в тому числі ПДВ 12082,57 грн., пдоставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною 011 від 21.10.2014 (а.с.23-25 т.1);

видатковою накладною РН-019 від 27.10.2014 та податковою накладною №22 від 27.10.2014 на суму 64 054,13 грн. в тому числі ПДВ 10675,69 грн., доставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною №019 від 27.10.2014 (а.с.26-28 т.1);

видатковою накладною №РН-024 від 29.10.2014 та податковою накладною №28 від 29.10.2014 на суму 210 927,49 грн. в тому числі ПДВ 35154,58 грн., доставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною №024 від 29.10.2014 (а.с.29-31 т.1).

Доставка придбаного товару здійснювалась орендованим транспортом, що підтверджується договором оренди транспортних засобів від 21.10.2013 (а.с.158-161 т.1).

Отримані від ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС" податкові накладні відображені в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних. Сума ПДВ по вказаних операціях включена позивачем до суми податкового кредиту відповідного періоду (а.с.162-179 т.1).

Оплата за поставлений товар здійснена в безготівковій формі, про що свідчать банківські виписки: від 14.11.2014 на суму 120 000,00 грн., від 19.11.2014 на суму 18 600,00 грн., від 25.11.2014на суму 20 000,00 грн., від 11.12.2014 на суму 15 000,00 грн., від 22.12.2014 на суму 50 000,00 грн., від 21.01.2015 на суму 63 000,00 грн., від 22.01.2015 на суму 120 000,00 грн. та на суму 50 000,00 грн. Усього на суму 456 600,00 грн. (а.с.32-39 т.1).

Оприбуткування на склад та використання позивачем у господарській діяльності придбаного у ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС" товару підтверджується наявними доказами.

Всі проаналізовані вище документи бухгалтерського обліку ТОВ "ПРОПРИНТ", якими оформлено спірні господарські операції, відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача та використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності. Таким чином, вказані документи є первинними документами в розумінні закону, які належить складати для даного виду господарських операцій, а відтак є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статті 70 КАС України, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що придбання позивачем товарів за досліджуваними господарськими операціями відповідає основному реєстраційному виду господарської діяльності ТОВ "ПРОПРИНТ" та спрямоване на одержання прибутку в результаті реалізації виробленої продукції кінцевому споживачу; а їх реальність підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

В силу приписів ст.ст.44,83 Податкового кодексу України посадові особи податкового органу під час проведення перевірки були зобов'язані врахувати надані ТОВ "ПРОПРИНТ" первинні документи. У разі, якщо первинні документи, надані платником податків під час проведення перевірки, викликають сумніви у їх достовірності, акт документальної перевірки повинен містити посилання на докази, що доводять складання таких документів без реального здійснення господарських операцій. Однак, в дослідженому судом акті перевірки належно підтверджені висновки щодо складання бухгалтерських документів без реального здійснення господарських операцій - відсутні.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо неможливості підтвердження формування податкових зобов'язань контрагентом-постачальником за жовтень 2014 року по взаємовідносинах ТОВ "ПРОПРИНТ", оскільки ПАТ "Київський КПК" надано суду всі документи на підтвердження придбання товару ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС".

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Вирішуючи даний адміністративний спір по суті, суд першої інстанції правильно враховував, що у постановах Верховного Суду України від 09.09.2008 року у справі № 21-500во08, від 01.06.2010 року у справі № 21-573во10, судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім цього, суд правомірно врахував практику Європейського Суду з прав людини, а саме у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив, що при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "АЛЬЯНС ІНВЕСТ ПЛЮС" позивач діяв у відповідності до приписів податкового законодавства, дані податкового обліку відповідають даним бухгалтерського обліку та ґрунтуються на первинних документах, які підтверджують реальність руху його активів.

Апелянт не виконав процесуального обов'язку доказування правомірності спірних податкових повідомлень-рішень та не довів порушення позивачем п.198.3 ст.198, п.200.3 та п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті, правильне застосування норм матеріального та процесуального права необхідне для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат. Для ухвалення обґрунтованого рішення суду необхідно правильно оцінити докази, оцінка яких здійснюється на основі внутрішнього переконання, що має бути засноване на повному, безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПРИНТ" вул.Фабрична,6,м.Рівне,33016

представник Скарбарчук І.А., АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33000

- ,