Справа № 2а-1670/6551/11
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2011-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6551/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

при секретарі Ємець Я.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2011 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області , Державної податкової адміністрації у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ № /68 від 06 травня 2011 року.

У ході попереднього судового засідання, після зясування позиції позивача щодо позовних вимог, звернутих до ДПА у Полтавській області, представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, у якій відмовився від будь-яких позовних вимог до ДПА в Полтавській області, змінив позовні вимоги та просив скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ № /142 від 09.08.2011 року, яким йому було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 11 356 245,00 грн.

В обґрунтування вимоги про скасування й визнання протиправним вищевказаного податкового повідомлення-рішення позивач вказав, що це рішення прийнято на підставі помилкових висновків відповідача, Кременчуцької ОДПІ, про порушення ним, як платником, п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3, п.п. 7.4.1., 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (надалі по тексту Закон про ПДВ). Висновки про такі порушення були викладені відповідачем у Акті № 1264/23-308/05763814 від 16.03.2011 року та у Акті № 2596/23-308/05763814 від 27.04.2011 року, який складений після проведення позапланової перевірки за наслідками розгляду заперечень платника до Акту перевірки від 16.03.2011 року.

З посиланням на норми Закону про ПДВ позивач стверджував про помилковість позиції Кременчуцької ОДПІ щодо неправомірного віднесення ним до складу податкового кредиту, а відтак до суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сум коштів, сплачених постачальникам (ПП "Авто-СВ-2009", ПП "Альпарі-Т", ТОВ «Альянс-7», ТОВ «Газпостач», ТОВ «Вінтком ЛТД», ТОВ «Мегаполіс 2001», ТОВ «Інженерно-технічні системи», ЗАТ «ФБК «Дніпро-Інвест-Буд», МПП «Запоріжекологія», ТОВ «Світлодніпровське», ПП «Ромб», ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», ТОВ «ТД «Лисичанський завод ГТВ», ТОВ «АВВІ», ТОВ «ТК-Арматура ЛТД», ПП «Піар квадрат», ТОВ «Російський прокат»), та сум коштів, сплачених за договором факторингу ПАК "Класикбанк". Позивач зазначає, що на момент вчинення правочинів між ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" та його вищеперерахованими контрагентами всі сторони значились існуючими субєктами господарювання (перебували в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) та здійснювали свою діяльність згідно вимог чинного законодавства. Позивач вважає, що податковий орган протиправно ставить йому у вину формування податкового кредиту на підставі документів, виданих ПП "Авто-СВ-2009" та ПП "Альпарі-Т", які мають ознаки фіктивності. Позивач також вказує, що діючим законодавством не передбачено обов'язку платника податків перевіряти на предмет фіктивності свого контрагента. Разом із тим, позивач зазначає, що отримані ним на виконання договорів поставки автошин та наконечників зварювальних первинні бухгалтерські документи контрагентами - ПП "Авто-СВ-2009" та ПП "Альпарі-Т" оформлені належним чином та дають всі правові підстави для включення сум за цими договорами до валових витрат позивача. Також зазначив, що неподання його контрагентами податкової звітності само по собі не є причиною й підставою для заперечення його права на формування за рахунок відповідних сум податкового кредиту, при цьому вказуючи, що дійсність та товарність з цими контрагентами повністю підтверджена первинною документацією. Також позивач наполягав на тому, що винагорода за договором факторингу, укладеним з ПАК "Класикбанк", відповідно до вимог податкового законодавства, зокрема, згідно до Закону України "Про податок на додану вартість" є об'єктом оподаткування та відповідні суми поставлені до складу податкового кредиту правомірно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні. Наполягали на правомірності висновків Кременчуцької ОДПІ та відповідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування таких тверджень вказували, що платником було вчинено порушення податкового законодавства, зокрема внаслідок віднесення до складу податкового кредиту сум коштів, сплачених як ПДВ у ціні товарів, придбаних у постачальників ПП "Авто-СВ-2009" та ПП "Альпарі-Т", які мають ознаки фіктивності, відсутні за місцезнаходженням. При цьому стверджували про нікчемність угод з даними контрагентами. Аналогічно наполягали на неправомірному формуванні податкового кредиту за рахунок сум, сплачених ТОВ «Альянс-7», ТОВ «Газпостач», ТОВ «Вінтком ЛТД», ТОВ «Мегаполіс 2001», ТОВ «Інженерно-технічні системи», ЗАТ «ФБК «Дніпро-Інвест-Буд», МПП «Запоріжекологія», ТОВ «Світлодніпровське», ПП «Ромб», ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», ТОВ «ТД «Лисичанський завод ГТВ», ТОВ «АВВІ», ТОВ «ТК-Арматура ЛТД», ПП «Піар квадрат», ТОВ «Російський прокат», оскільки дані підприємства не відобразили зустрічне податкове зобовязання у своїй податковій звітності, або ж податкова звітність була нездана чи здана з порушенням і не визнана такою. Також представники відповідача відзначили, що суми сплачені за договором факторингу позивачем до складу податкового кредиту віднесені неправомірно, оскільки факторингова операція, як на думку податкового органу, у даному разі не є обєктом оподаткування ПДВ.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" 29 грудня 1993 року зареєстровано як юридичну особу (ідентифікаційний код 05763814) виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради. Позивач перебуває на податковому обліку у Кременчуцькій ОДПІ.

У період з 02.02.2011 року по 10.03.2011 року працівниками Кременчуцької ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірка ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року.

За результатами перевірки 16 березня 2011 року складено акт № 1264/23-308/05763814, в якому, зокрема, зафіксовано порушення платником п.п.7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого перевіркою зменшено суму відємного значення з податку на додану вартість за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року на загальну суму 21 097 362 грн., що у свою чергу призвело до зменшення суми бюджетного відшкодування за цей же період у розмірі 13 825 904 грн. Даний акт підписаний представниками платника із запереченнями.

На підставі отримання заперечень у період 30.03.2011 року по 19.04.2011 року працівниками Кременчуцької ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод»з питань, викладених в запереченні до акту від 16.03.2011 року № 1264/23-308/05763814.

Результати цієї перевірки оформлені Актом № 2596/23-308/05763814 від 27.04.2011.

Згідно висновків цього Акту, платником допущено порушення, зокрема, п.п.3.2.5 п.3.2 ст. 3, п.п. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого завищено показники податкового кредиту за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року на суму 11 365 961 грн. Згідно цього Акту встановлено завищення платником суми податку, заявленої платником до бюджетного відшкодування, на 4 360 519 грн. та перевіркою зменшено суму залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 6 879 541 грн.

На підставі висновків вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /68 від 06 травня 2011 року, яким платнику зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 4 360 519 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 37 654,50 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, платник розпочав процедуру адміністративного оскарження, звернувшись зі скаргою до ДПА в Полтавській області.

15.07.2011 року ДПА в Полтавській області прийняла рішення за скаргою платника, скасувавши, з-поміж іншого, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ №/68 від 06 травня 2011 року в частині визначеної суми завищення відємного значення ПДВ.

На підставі цього рішення про результати розгляду скарги платника, Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /142 від 09.08.2011 року, яким платнику було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 11 356 245,00 грн.

Оцінюючи оскаржуване рішення, суд виходить із критеріїв правомірності рішень субєкта владних повноважень, встановлених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі висновків про порушення платником п.п.3.2.5 п.3.2 ст. 3, п.п. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 Закону про ПДВ, не є об'єктом оподаткування операції з:

надання послуг з інкасації, розрахунково-касового обслуговування, залучення, розміщення та повернення коштів за договорами позики, депозиту, вкладу (у тому числі пенсійного), управління коштами та цінними паперами (корпоративними правами та деривативами), доручення, надання, управління і переуступки фінансових кредитів, кредитних гарантій і банківських поручительств особою, що надала такі кредити, гарантії або поручительства;

торгівлі за грошові кошти або цінні папери борговими зобов'язаннями, за винятком операцій з інкасації боргових вимог та факторингу (факторингових) операцій, крім факторингових операцій, якщо об'єктом боргу є валютні цінності, цінні папери, у тому числі компенсаційні папери (сертифікати), інвестиційні сертифікати, іпотечні сертифікати з фіксованою дохідністю, житлові чеки, земельні бони та деривативи;

імпорту майна як технічної або благодійної (гуманітарної) допомоги згідно з нормами міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або відповідно до закону.

Згідно п.п. 7.4.1 цього ж Закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Відповідно до п.п.7.4.4, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно п.п. 7.4.5, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд за наслідками судового розгляду, аналізу матеріалів справи, приходить до висновку про відсутність порушень зазначених норм закону у діях позивача та непідтвердженість висновків податкового органу про наявність таких порушень, викладених у Акті перевірки.

Так, з приводу висновків відповідача про безпідставне включення до складу податкового кредиту сум коштів, сплачених постачальникам ПП "Авто-СВ-2009" та ПП "Альпарі-Т", судом встановлено, що Позивачем укладено договір постачання автошин № 640 від 15 жовтня 2009 року та специфікації № 1, 2 до нього з ПП "Авто-СВ-2009".

Відповідно до укладеного договору Позивач оплатив товар згідно платіжних доручень № 25/9434 від 29 жовтня 2009 року на суму 27664,80, № 25/9698 від 03 листопада 2009 року на суму 27664,80 грн., 25/9970 від 10 листопада 2009 року на суму 55656,00 грн., а його контрагент ПП "Авто-СВ-2009" поставив визначений договором товар в жовтні 2009 та листопаді 2009 року. Ціна вказаного договору склала 92488,00 грн. та ПДВ у розмірі 18497,60 грн. - всього 110985,60 грн.

На виконання вимог договору постачання автошин № 640 від 15 жовтня 2009 року ПП "Авто-СВ-2009" виписано податкові накладні № 35/1 від 26 жовтня 2009 року на суму 9221,60 грн. та № 41/1 від 13 листопада 2009 року на суму 9276,00 грн.

Факт реальності виконання договору № 640 від 15 жовтня 2009 року підтверджується подорожним листом вантажного автомобіля № 532940 від 26 жовтня 2009 року, прибутковими ордерами № 37 від 31 жовтня 2009 року, № 40 від 20 листопада 2009 року, 8/134 від 31 березня 2010 року.

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що отримані за договором №640 від 15 жовтня 2009 року автошини використані Позивачем у господарській діяльності для свого власного автотранспорту .

Первинна документація бухгалтерської та фінансової звітності, складена на виконання вищевказаного договору між позивачем та ПП "Авто-СВ-2009", що стала підставою для включення відповідних сум до складу податкового кредиту ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", оформлена належним чином, із акту перевірки слідує, що порушень при їх оформленні відповідачем у ході проведення перевірки не виявлено.

Судом встановлено, що ПП "Авто-СВ-2009" на момент укладення договорів було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Таким чином, реальність господарських операцій між позивачем та ПП "Авто-СВ-2009" підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, а саме: подорожним листом вантажного автомобіля, податковими накладними, договором, прибутковими ордерами, придбаний товар використано у господарській діяльності позивача, вищезазначені угоди виконані в повному обсязі, відповідно до умов договору, укладеного між позивачем та його контрагентом, сторони претензій та зауважень один до одного не мають, а отже, підстави для визнання правочинів між вказаними суб'єктами господарювання неправомірними - відсутні.

Крім того, судом встановлено, що спеціальним ресурсом, розробленим ДПА України "Дізнайся більше про свого бізнес-партнера" на запит позивача відносно ПП "Авто-СВ-2009" надано інформацію про те, що відносно платника не надходила інформація про перебування юридичної особи в процесі припинення; набрання законної сили судовим рішенням про припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством; про порушення провадження у справі про банкрутство, про визнання юридичної особи банкрутом; державну реєстрацію припинення юридичної особи; відсутність за місцезнаходженням (для платників, щодо яких до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність за місцезнаходженням); не підтвердження відомостей (для платників, щодо яких до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність підтвердження відомостей).

Посилання Кременчуцької ОДПІ на кримінальну справу за фактом створення та використання ПП "Авто-СВ-2009" з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 КК України, судом оцінюються з урахуванням первинної документації, доказів дійсності господарської операції. При цьому, суд враховує, що у документах, наданих відповідачем стосовно вказаної кримінальної справи, відсутні дані про те, що в ході розслідування та судового розгляду кримінальної справи були встановлені факти злочинних дій, повязаних із поставкою товару даним підприємством саме в адресу ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод".

З приводу взаємовідносин ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" та ПП «Альпарі-Т», судом встановлено, що 02 грудня 2019 року між позивачем та ПП "Альпарі-Т" укладено договір № 679 на постачання наконечників зварювальних М6х1,4х25 в кількості 10000 шт. та наконечників зварювальних М10х1,8х25 в кількості 60000 шт.

Матеріалами справи підтверджується, що розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок постачальника на підставі платіжних доручень № 25/12419 від 29 грудня 2009 року на суму 17424,00 грн., № 25/1247 від 04 лютого 2010 року на суму 1562,88 грн., № 25/1397 від 08 лютого 2010 року на суму 3696,00 грн., № 25/1495 від 10 лютого 2010 року на суму 2798,40 грн., № 25/1862 від 18 лютого 2010 року на суму 6932,64 грн., № 25/1996 від 23 лютого 2010 року на суму 7920,00 грн., № 25/2315 від 03 березня 2010 року на суму 10560,00 грн., № 25/2687 від 12 березня 2010 року, № 25/3170 від 29 березня 2010 року на суму 34584,00 грн. (належним чином завірені копії платіжних доручень наявні в матеріалах справи).

На виконання умов вищезазначених договорів ПП "Альпарі-Т" виписано видаткові накладні та прибуткові ордери до них:

№ РН-2212-1 від 22 грудня 2009 року (прибутковий ордер № 8/363 від 25 грудня 2009 року),

№ РН-2701-1 від 27 січня 2010 року (прибутковий ордер № 8/31 від 29 січня 2010 року),

№ РН-3001-1 від 30 січня 2010 року (прибутковий ордер № 8/34 від 30 січня 2010 року),

№ РН-0402-2 від 04 лютого 2010 року (прибутковий ордер № 8/41 від 05 лютого 2010 року),

№ РН-0902-1 від 09 лютого 2010 року (прибутковий ордер № 8/47 від 10лютого 2010 року),

№ РН-1602-3 від 16лютого 2010 року (прибутковий ордер № 8/58 від 18 лютого 2010 року),

№ РН-2402-1 від 24 лютого 2010 року (прибутковий ордер № 8/74 від 26 лютого 2010 року),

№ РН -0903-1 від 09 березня 2010 року (прибутковий ордер № 8/93 від 10 березня 2010 року),

№ РН-1503-1 від 15 березня 2010 року (прибутковий ордер № 8/104 від 16 березня 2010 року),

№ РН-2503-2 від 25 березня 2010 року (прибутковий ордер № 8/123 від 29 березня 2010 року),

№РН-3003-1 від 30 березня 2010 року (прибутковий ордер № 8/134 від 31 березня 2010 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Первинна документація бухгалтерської та фінансової звітності, складена на виконання вищевказаного договору між позивачем та ПП "Альпарі-Т", що стала підставою для формування податкового кредиту ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", оформлена належним чином, із акту перевірки слідує, що порушень при їх оформленні відповідачем у ході проведення перевірки не виявлено.

Судом встановлено, що ПП "Альпарі-Т" на момент укладення договорів та складення податкових накладних було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Таким чином, реальність господарських операцій між позивачем та ПП "Альпарі-Т" підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, а саме: видатковими накладними, договорами, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями, придбаний товар використано у господарській діяльності позивача, вищезазначена угода виконана в повному обсязі, відповідно до умов договору, укладеного між позивачем та його контрагентом ПП "Альпарі-Т", сторони претензій та зауважень один до одного не мають, а отже, підстави для визнання правочинів між вказаними суб'єктами господарювання неправомірними та нечинними - відсутні.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи факт правомірного отримання позивачем податкових накладних від ПП "Авто-СВ-2009" та ПП "Альпарі-Т" на підтвердження підстав включення до складу податкового кредиту сум, передбачених цими документами, використання придбаного товару в господарській діяльності Позивача, суд погоджується із правомірністю віднесення Позивачем до складу податкового кредиту сум коштів, сплачених за наслідками господарської операції з ПП "Авто-СВ-2009", а також суми коштів по взаємовідносинам з ПП "Альпарі-Т".

Також частина суми коштів, правомірність включення яких до складу податкового кредиту за відповідний податковий період була заперечена відповідачем, була сплачена платником за договором факторингу.

При цьому відповідач, податковий орган, стверджував, що укладені платником угоди факторингу не є такими, удавані, а насправді вказані угоди є кредитними договорами, метою укладення яких є одержання платником обігових коштів та завищення суми податкового кредиту, кошти, отримані за удаваними угодами факторингу, не призначені для використання у господарській діяльності платника.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Позивачем та ПАТ "Класикбанк" укладені договори факторингу № 01 від 31 березня 2010 року (том ІІ а.с. 127-129), № 02 від 27 квітня 2010 року (том ІІ а.с. 130-132). Суд не погоджується з висновками податкового органу, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення про те, що сума винагороди за здійснення факторингових операцій не використовувалась у господарській діяльності Позивача, та як наслідок - суми коштів податку на додану вартість, сплачені за такими правочинами, неправомірно віднесені до складу податкового кредиту ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", а також висновком про укладення Позивачем фактично кредитних, а не факторингових договорів, тобто здійснення Позивачем удаваних операцій, з наступних підстав.

Слід зазначити, що відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

15 березня 2010 року Позивачем укладено договір поставки № 7610/010/005 з ТОВ "Укррослізинг". За умовами вказаного договору одна сторона (лізингодавець - ТОВ "Укррослізинг") передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві - КП "Київський метрополітен") у користування майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника - ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод") відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Доказом наявності саме цих відносин непрямого лізингу є договір від 15 березня 2010 року № 7610/010/005 та вся переписка між названими суб'єктами щодо виконання цього договору.

За здійснення послуги з факторингу Клієнт, відповідно до умов Договору факторингу від 31 березня 2010 року та від 27 квітня 2010 року, зобов'язаний в день отримання грошових коштів від Фактора, перерахувати Фактору плату в розмірі 8333328,75 грн., крім того податок на додану вартість у розмірі 1666665,67 грн.

Доцільність оформлення саме договору факторингу, з урахуванням кредиторської заборгованості Позивача, оцінена судом як розумна - для отримання значних фінансових ресурсів Позивач повинен надати кредитору ліквідне забезпечення, прийнятне для цього кредитора. Таким чином, укладення договорів факторингу надали Позивачеві можливість швидкого отримання обігових коштів та забезпечило безперервне здійснення господарської діяльності підприємством позивача.

Договори факторингу є договорами з надання послуг - за правилами статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно пункту 1.32 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно пункту 1.21 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції цивільно-правового характеру з надання результатів робіт (послуг), з надання права на користування або на розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими ніж товари, об'єктами власності за компенсацію.

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, отримані Позивачем за договорами факторингу грошові кошти у розмірі 79 999 956 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 13 333 326 грн. 00 коп. були використані на поповнення обігових коштів, головним призначенням яких було використання в господарській діяльності Позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач не порушив норм податкового законодавства, віднісши відповідно сплачені за даним договором суми до складу податкового кредиту. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що договір факторингу укладений Позивачем належним чином. На його виконання сторонами підписані відповідні акти приймання-передачі, а ПАТ "Класикбанк", відповідно до вимог закону "Про податок на додану вартість", виписав Позивачу податкові накладні № 1 від 31 березня 2010 року на суму 1666665,75 грн. та № 5 від 27 квітня 2010 року на суму 1666665,75 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та протиправність оскаржуваного рішення в цій частині.

Також податковий орган стверджував про неправомірне включення платником до складу податкового кредиту сум коштів, сплачених в ціні товару ТОВ «Альянс-7», ТОВ «Газпостач», ТОВ «Вінтком ЛТД», ТОВ «Мегаполіс 2001», ТОВ «Інженерно-технічні системи», ЗАТ «ФБК «Дніпро-Інвест-Буд», МПП «Запоріжекологія», ТОВ «Світлодніпровське», ПП «Ромб», ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», ТОВ «ТД «Лисичанський завод ГТВ», ТОВ «АВВІ», ТОВ «ТК-Арматура ЛТД», ПП «Піар квадрат», ТОВ «Російський прокат», оскільки дані підприємства не відобразили зустрічне податкове зобовязання у своїй податковій звітності, або ж податкова звітність була нездана чи здана з порушенням і не визнана такою.

З матеріалів справи судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" було включено до складу податкового кредиту суми коштів сплачені таким контрагентам:

ТОВ «Альянс-7»- 1 701 813 грн. у квітні 2010 року;

ТОВ «Газпостач»- 4 663 942,50 грн. у жовтні 2009 року березні 2010 року;

ТОВ «Вінтком ЛТД»- 716 025,67 грн. у березні-вересні 2010 року;

ТОВ «Мегаполіс 2001»- 304 228 грн. у травні вересні 2010 року;

ТОВ «Інженерно-технічні системи»- 295 308,28 грн. у липні- серпні 2010 року;

ЗАТ «ФБК «Дніпро-інвест-буд»- 204 313,50 грн. у грудні 2009 року;

МПП «Запоріжекологія»- 33 200 грн у серпні 2010 року;

ТОВ «Світлодніпровське»- 5 386,67 грн. у квітні 2010 року;

ПП «Ромб»- 3 615 грн у серпні 2010 року;

ТОВ «Світловодський машинобудівний завод»- 10 716 грн. у грудні 2009 року;

ТОВ «ТД «Лисичанський завод ГТВ»- 44 906,53 грн. у листопаді 2009 року липні 2010 року;

ТОВ «АВВІ»- 3 270 грн. у серпні 2010 року;

ПП «ТК-Арматура»- 3 944,23 грн. у вересні 2010 року;

ПП «Піар квадрат»- 6 733,34 грн. у червні 2010 року;

ТОВ «Російнський прокат»1 449 у вересні 2010 року.

Податковий орган вказує як на підставу висновків про встановлені ним з боку платника порушення за операціями з переліченими контрагентами те, що за наслідками опрацювання даних Системи автоматизованого співставлення між сумами податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ, встановлено наявність розбіжностей (податкових ям) за перевіряємий період.

Причиною відхилень є відсутність у підприємств-постачальників податкової звітності або визнання податкової звітності як «недійсна»або «до відома».

Суд критично ставиться до такого обґрунтування начебто встановлених у діях платника порушень.

Як на думку суду, в цій частині відповідачем допущено порушення допущено порушення "Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно із пунктом 5.2. Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Згідно змісту Акту, наведені вимоги Порядку не виконані, відповідачем не проведено та не наведено в Акті належного аналізу первинних документів.

У свою чергу судом перевірено наданий позивачем повний комплекс фінансово-господарської документації, повязаної із укладенням та виконанням угод платника з перерахованими вище контрагентами.

У ході аналізу матеріалів справи, суд приходить до висновку про повну підтвердженість належними доказами фактів укладення угод. перерахування коштів, транспортування, зберігання товару та використання його у власній господарській діяльності платника.

З наданих документів можливо зробити висновок про вчинення позивачем зі вказаними контрагентами господарських операцій, які спричинили зміни в структурі активів підприємства, що у свою чергу свідчить про виконання позивачем усіх умов, передбачених законом, для наявності підстав на відповідне формування податкового кредиту.

Суд відкидає як неогбгрунтовані і такі, що не ґрунтуються на законі, доводи податкового органу про непідтвердженість зустрічного податкового зобовязання контрагентами згідно бази даних податкового органу.

Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій чи бездіяльності його контрагентів.

Подання чи неподання податкової звітності контрагентами платника, як на думку суду, не впливають на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, оскільки у відповідності до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Окрім того, суд приймає до уваги наявну у матеріалах справи переписку позивача зі вказаними вище контрагентами, з якої слідує, що згадані підприємства відображали зустрічні податкові зобовязання у своїй податковій звітності, однак в ряді випадків їх звітність не приймалася до уваги податковим органом з різних причин. Вказане виключає відповідальність платника за неприйняття чи невизнання податкової звітності його контрагента податковим органом.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на податковий орган.

Відповідач не довів суду правомірність прийнятих ним спірного податкового повідомлення-рішення, внаслідок чого суд має всі підстави вважати, що відповідачем необґрунтовано зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з ПДВ.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ № /142 від 09.08.2011 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" судові витрати у сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2011 року.

Суддя І.С. Шевяков