Справа № 808/6040/13-а
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

09 вересня 2015 року (16 год. 30 хв.) Справа № 808/6040/13-а м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Киселя Р.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

04.07.2013 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» (далі - позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2013 на суму 6607,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3303,50 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2013 на суму 1169188,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2013 року позивача, за результатами якої складено акт від 07.06.2013 №273/26-0/31792555 (далі - Акт перевірки). На підставі Акта перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.06.2013 № та №. Висновки Акту перевірки позивач вважає необґрунтованими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.06.2013 № та №, на думку позивача, є безпідставними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 08.07.2013 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 17.07.2013.

У судове засідання 17.07.2013 представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не прибули.

Ухвалою від 17.07.2013 за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №808/3587/13-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою від 13.07.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 28.07.2015.

У судове засідання 28.07.2015 представник позивача не прибув, через що судовий розгляд був відкладений на 04.08.2015.

У судовому засіданні 28.07.2015 судом було здійснене процесуальне правонаступництво первинного відповідача, замінено його на правонаступника - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

У судове засідання 04.08.2015 представники осіб, які беруть участь у справі, не прибули.

Ухвалою від 04.08.2015 за клопотанням позивача провадження у справі було зупинено до 09.09.2015.

Ухвалою від 09.09.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 09.09.2015.

09.09.2015 від позивача до суду надійшли письмові пояснення до позовної заяви, де, серед іншого, позивач просив розглянути справу без його участі, на позові наполягає.

У судове засідання, призначене на 09.09.2015, прибув представник відповідача Лазарук В.В., надав письмові заперечення проти позову.

За приписами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що в даному судовому провадженні була відсутня необхідність заслуховувати свідка, експерта, спеціаліста, керуючись вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вирішив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

На підставі п. 200.10 ст. 200 ПК України, в порядку ст. 76 ПК України відповідачем було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2013 року позивача.

За результатами перевірки 07.06.2013 відповідачем був складений Акт перевірки, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, абз. «а» п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 2 Розділу ХІ «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, зареєстрованого в Мінюсті 20.12.2011 за №1490/20228 (далі - Порядок №1492), в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за квітень 2013 року на загальну суму 6607,00 грн.; п. 200.4б ст. 200 ПК України, Порядку №1492, позивачем завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 декларації за квітень 2013 року) на загальну суму 1169188,00 грн.

На зазначений Акт перевірки 13.06.2013 позивачем було подано заперечення, проте згідно відповіді на заперечення від 20.06.2013 заперечення позивача було залишено без задоволення.

На підставі Акту перевірки 25.06.2013 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 6607,00 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 3303,50 грн.; №, яким позивачу було зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1169188,00 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №808/3587/13-а щодо спору між позивачем та відповідачем про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2013 по справі №808/3587/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 (далі - ухвала від 24.02.2015), адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.03.2013 № та №.

Зі змісту ухвали від 24.02.2015 вбачається, що висновків зазначених в акті перевірки податковий орган дійшов з огляду на встановлення збитковості операцій.

Відповідно досліджених податковим органом під час перевірки документів, а саме згідно податкових накладних, видаткових накладних, бухгалтерських документів за грудень 2012 року та договорів встановлено, що дохід позивача від реалізації основної продукції за звітний податковий період складає 1229435,05 грн. (без ПДВ). При цьому, згідно калькуляцій собівартості реалізованої продукції, реєстру отриманих та виданих податкових накладних, первинних документів щодо придбання товарів, послуг (податкових накладних, накладних, актів виконаних робіт, договорів та ін.) собівартість реалізованої продукції у грудні 2012 року складає 4997851,12 грн.

Судом було встановлено, що під час здійснення розрахунку зменшення суми бюджетного відшкодування відповідачем були враховані дані довідок за результатами проведення перевірок позивача щодо достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2012 року та листопад 2012 року, якими також було встановлено збитковість господарських операцій позивача з огляду на продаж товарів за ціною нижчою від собівартості. Позивачем було реалізовано продукцію за ціною нижчою за собівартість - обсяг продажу виготовленої продукції є меншим ніж обсяг придбаних товарів та послуг, з яких складається собівартість виготовленої продукції.

Судом було встановлено, що підставою для невизнання сум заявлених до бюджетного відшкодування та залишку від'ємного значення стала збитковість реалізації виготовленої позивачем продукції.

Суд дійшов висновку, що збитковість окремої господарської операції, що враховується для цілей оподаткування має визначатись з урахуванням грошових сум, які стосуються саме цієї господарської операції, з урахуванням її економічної мети, змісту та обсягу. До факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов'язаних з виробництвом товару, належать також рівень попиту на продукцію, кон'юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об'єктивно впливають на формування ціни. При цьому, чинним законодавством не передбачено обов'язковості визначення бази оподаткування товару, виходячи із його собівартості.

В зазначеній ухвалі суд наголосив, що приписи Податкового кодексу України, не ставлять в залежність право платника податків на формування податкового кредиту від наявності чи відсутності доходу по окремим господарським операціям, оскільки вказане не може свідчити про відсутність можливості отримання доходу з усієї господарської діяльності. Таким чином, Податковий кодекс України не встановлює жодних інших вимог, крім вказаних вище, щодо формування податкового кредиту. При цьому, порядок формування податкового кредиту не має зв'язку з фінансовим результатом звітного періоду.

Суд дійшов висновку, що господарська діяльність також як і підприємницька, проводиться особою на власний ризик, тобто при здійсненні всіх необхідних дій, заходів, укладанні відповідних угод, тощо; особа не може бути впевненою, що той прибуток, на який вона розраховувала протягом провадження господарської діяльності, ще й в тому самому обсязі неодмінно настане. Таким чином придбаваючи товар та відносячи суму ПДВ від цього придбання до податкового кредиту відповідного звітного періоду за результатами якого було отримано від'ємне значення, позивач не знав і не міг знати, чи виправдаються вимушені витрати майбутнім прибутком, що отримає підприємство.

Суд наголосив, що відповідачем не проведено детального та обґрунтованого аналізу цін, які існували на світовому ринку щодо товарів, які реалізовував позивач, не здійснено аналізу договорів з ідентичними (однорідними) товарами у співставних економічних умовах, не проаналізовано та не дана оцінка наявності або відсутності будь-яких інших об'єктивних умов, що існували на ринку ідентичних (однорідних) товарів та могли вплинути на ціну.

Підсумовуючи суд зазначив, що доводи відповідача щодо невизнання сум заявлених до бюджетного відшкодування та залишку від'ємного значення у зв'язку зі збитковістю реалізації виготовленої позивачем продукції є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, безпідставним є використання відповідачем під час здійснення перевірки висновків інших актів щодо позивача, на підставі яких були винесені відповідні податкові повідомлення - рішення.

Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, було визнано протиправними податкові повідомлення-рішення: від 14.03.2013 №, яким зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за грудень 2012 року та залишок від'ємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 Декларації за грудень 2012 року) на загальну суму 1607780 грн. (завищення від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту окремо за грудень 2012 року на 191285 грн. + завищення залишку від'ємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 Декларації за грудень 2012 року) на суму 1416495 грн.; №, яким завищено суму бюджетного відшкодування за грудень 2012 року на загальну суму 474857 грн.

Судом встановлено, що під час прийняття оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень-рішень відповідач керувався даними позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2012 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2012 року, якою було встановлено здійснення позивачем операцій придбання з податком на додану вартість матеріальних запасів, які не використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності - порушення п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого позивачем завищено дозволений податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за жовтень 2012 року на суму 608610 грн., за грудень 2012 року на загальну суму 191285 грн.

За наслідками перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.03.2013 № та №, які постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2013 по справі №808/3587/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015, було визнано протиправними та скасовано.

Судом встановлено, що до розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2013 року позивачем було включено частину залишку від'ємного значення жовтня 2012 року в сумі 6607,00 грн.

Суд зазначає, що згідно Акту перевірки, на підставі якого були прийняті оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення, відповідачем встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за квітнень 2013 року на суму 6607,00 грн.

Отже, оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення є похідними та прийнятими на основі податкових повідомлень-рішень від 14.03.2013 №, №, які зазначеним вище рішенням суду, що набрало законної сили, були визнані протиправними та скасовані.

Слід зазначити, що провадження у справі зупинялося до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №808/3587/13-а, саме за клопотанням відповідача, який підкреслив, що питання неправомірності формування залишку від'ємного значення з податку на додану вартість, що є предметом оскарження в адміністративній справі №808/3587/13-а, безпосередньо впливає на вирішення питання щодо правомірності визначення суми бюджетного відшкодування та залишку від'ємного значення за квітнень 2013 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що обставини даної справи є фактично тотожними з обставинами адміністративної справи №808/3587/13-а, що були встановлені та дослідженні судом при розгляді адміністративної справи №808/3587/13-а, а отже не підлягають доказуванню в даному провадженні.

З наведених вище підстав, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили податкові повідомлення-рішення від 14.03.2013 №, №, на основі яких були прийняті оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення, визнані протиправними та скасовані, то оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення є також протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Отже, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та необхідність їх скасування.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням №10155 від 27.06.2013 документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 2294,00 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на користь позивача з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2013, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби, яким Приватному акціонерному товариству «Завод напівпровідників» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 6607,00 грн., а також нараховано штрафні санкції в розмірі 3303,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2013, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби, яким Приватному акціонерному товариству «Завод напівпровідників» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2013 року у розмірі 1169188,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» суму сплаченого судового збору у розмірі 2294,00 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири гривні 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль