Справа № 2а-1870/1803/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2011 р. Справа № 2a-1870/1803/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

суддів - Бадюкова Ю.В., Воловика С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтрансенерго" до Державної податкової інспекції в місті Суми, головного управління державного казначейства України в Сумській області про стягнення бюджетної заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Промтрансенерго» (далі по тексту позивач, ТОВ «НВП «Промтрансенерго»), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Суми (далі по тексту відповідач 1, ДПІ в м. Суми), головного управління Державного казначейства України в Сумській області (далі по тексту відповідач 2, ГУДКУ в Сумській області) в якому з урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтрансенерго" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 689600,71 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтрансенерго" судовий збір в розмірі 1700,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач подав до ДПІ в м. Суми декларації з податку на додану вартість із зазначенням загальної суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, а також копії таких декларацій до Головного управління державного казначейства України в м. Суми на загальну суму 934883,00 грн., а саме:

- податкова декларація за лютий 2010 року реєстраційний номер звіту № НОМЕР_1 від 18.03.2010 р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 36928,00 грн.

- податкова декларація за березень 2010 року реєстраційний номер звіту № НОМЕР_2 від 16.04.2010р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 98398 грн.

- податкова декларація за квітень 2010 р реєстраційний номер звіту № від 18.05.2010р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 123538 грн.;

- податкова декларація за травень 2010 р реєстраційний номер звіту № від 17.06.2010р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 155967 грн.;

- податкова декларація за червень 2010 р. реєстраційний номер звіту № від ІЗ.07.2010р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 163967 грн.

- податкова декларація за липень 2010 р. реєстраційний номер звіту № від 03.08.2010р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 62784 грн.;

- податкова декларація за листопад 2010 р. реєстраційний номер звіту № від 17.12.2010р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 154482 грн.;

- податкова декларація за грудень 2010 р. реєстраційний номер звіту № від 19.01.2011р., де сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку становить 138819 грн. Позивач надав суду заяву про зменшення суми адміністративного позову в якій зазначив, що ТОВ «НВП «Промтрансенерго» не отримало бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника в установі банку на суму 689600,71 грн., а саме: за лютий 2010 року в сумі 29072,38 грн., березень 2010 року в сумі 73968,95 грн., квітень 2010 року в сумі 123538,00 грн., травень 2010 року в сумі 79028,62 грн., червень 2010 в сумі 29212,92 грн., липень 2010 року в сумі 61478,84 грн., листопад 2010 року в сумі 154482,00 грн. та грудень 2010 року в сумі 138819,00 грн. Також, позивач зазначив, що ДПІ в м. Суми були проведені документальні перевірки ТОВ «НВП «Промтраненерго» з питань обґрунтованості відшкодування з бюджету податку на додану вартість, якими було підтверджено до відшкодування зазначену суму.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача 1 проти позовних вимог заперечували та просили в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на таке.

Враховуючи що на даний час тривають перевірки контрагентів позивача, та на підставі аналізу положень п. 1.3, 1.8 ст. 1, п.10.2 ст. 10, п.п.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України від Про податок на додану вартість, п. 19 ст. 2. ст.9 Бюджетного кодексу України, Державна податкова інспекція в м. Суми вважає передчасним здійснення бюджетного відшкодування заявленої в адміністративному позові суми, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1.8 ст.1 Закону України від 03.04.97 р. № 168/97-ВР Про податок на додану вартістьіз змінами та доповнень Бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03.04.97 р. №168/97-ВР Про податок на додану вартістьіз змінами та доповненнями суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються в першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим Законом. Тобто, в Законі України від 03.04.97 р. № 168/97-ВР Про податок на додану вартістьіз змінами та доповненнями чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне надходження цих сум до Державного бюджету України. Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції -формування доходів Державного бюджету України, а також з поняття платника податку, як особи, яка згідно Закону України від 03.04.97 р. № 168/97-ВР Про податок на додану вартістьз урахуванням змін і доповнень зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, п. 1.3 ст.1 Закону України від 03.04.97 р. № 168 /97-ВР Про податок на додану вартістьз урахуванням змін і доповнень.

Законом України від 03.04.97р. № 168/97-ВР Про податок на додану вартістьзі змінами та доповненнями встановлений прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку.

За змістом Закону України від 03.04.97р. № 168/97-ВР Про податок на додану вартістьз урахуванням змін і доповнень, право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару.

Державна податкова інспекція в м. Суми вважає, що заявлені ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Промтраненерго» позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету через Головне управління Державного казначейства Сумської області суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є необгрунтованими.

Відповідач 2 надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що пунктом 4.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України № 209/72 від 02.07.1997р., передбачено, що для органів Державного казначейства законними підставами проведення відшкодування податку на додану вартість з бюджету на користь платників податку є висновки податкових органів, підтверджені реєстрами суб'єктів підприємницької діяльності на відшкодування податку на додану вартість, або рішення суду. Таким чином, Головне управління Державного казначейства як орган державної виконавчої влади не наділений повноваженнями щодо проведення відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України за рішенням суду.

Суд, заслухавши, представника позивача, представників відповідача 1, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач відповідно до Закону України Про податок на додану вартість з лютого 2010 року по липень 2010 року та з листопада 2010 року по грудень 2010 року щомісячно подавав до ДПІ в м. Суми податкові декларації з податку на додану вартість із заявами про бюджетне відшкодування ПДВ (т.1 а.с. 23-144), а саме: декларація за лютий заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 36928,00 грн.; декларація за березень заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 98398,00 грн.; декларація за квітень заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 123538,00 грн.; декларація за травень заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 155967,00 грн.; декларація за червень заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 163967,00 грн.; декларація за липень заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 62784,00 грн.; декларація за листопад заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 154482,00 грн., декларація за груень заявлена сума відшкодування податку на додану вартість 138819,00 грн. Ці суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість були частково відшкодовані позивачу, в результаті чого на час розгляду справи залишились не відшкодованими такі суми:

- за лютий 2010 року - 29072,38 грн.;

- за березень 2010 року 73968,95 грн.;

- за квітень 2010 року 123538,00 грн.;

- за травень 2010 року 79028,62 грн.;

- за червень 2010 року 29212,92 грн.;

- за липень 2010 року 61478,84 грн.;

- за листопад 2010 року 154482,00 грн.;

- за грудень 2010 року 138819,00 грн.

на загальну суму 689600,71 грн.

Як зазначає в своєму запереченні відповідач 1, вказані вище суми не відшкодовані позивачу в звязку з тим, що на даний час тривають перевірки контрагентів позивача по ланцюгу до виробника.

Як вбачається з матеріалів справи, господарські операції між позивачем та контрагентами, які зазначені в акті перевірки підтверджується укладеними між ними угодами. Поставка товарно матеріальних цінностей та отримання послуг за вказаними угодами підтверджується видатковими накладними та актами приймання - здачі наданих послуг. Оплата за поставлений товар здійснювалась в безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями.

В підтвердження факту поставки товару, надання послуг, у відповідності з вимогами пп. 7.2.1, 7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість, підприємствами контрагентами позивача було надано податкові накладні.

Відповідно до п. 1.7 Закону України Про податок на додану вартість(далі по тексту Закон України „Про ПДВ) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. А за змістом п. 1.8 вказаного закону бюджетне відшкодування це сума податку, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Так, п.1.8 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість", містить загальні норми щодо самого поняття „бюджетне відшкодування та джерела його формування для подальшого використання, а норми ст. 7 вказаного Законну передбачає підстави та порядок одержання платником податку бюджетного відшкодування і не вказує на те, що кошти повертаються платнику податку лише за умови сплати такого податку його контрагентами.

Згідно пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

При цьому, згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного Закону України „Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

З матеріалів справи, а саме з актів перевірки, вбачається, що позивач виконав вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", сплативши податок на додану вартість в ціні товару, придбаного у безпосередніх постачальників, які, в свою чергу, виконали вимоги п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість"- видали покупцеві, яким є позивач, належним чином оформлені податкові накладні на визначені та сплачені покупцем суми податку.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобовязання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податного кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентами продавця (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. Крім того, як вбачається з матеріалів справи податковий орган не довів суду навіть факт несплати податку на додану вартість контрагентами в ланцюгу постачання, а лише посилається на неможливість здійснити відповідні перевірки. Також, податковий орган не надав суду доказів і того що вказані операції по придбанню ТМЦ та послуг мали фіктивний чи безтоварний характер.

Відповідно до п.п.а п.п.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" умовою бюджетного відшкодування є сплата продавцем ПДВ в ціні товарів (послуг) продавцю, а не сплата продавцем або контрагентами продавця податку до бюджету.

Відповідач не заперечує, що позивачем повністю сплачено ПДВ в ціні товарів продавцю.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 ст.7 вищезазначеного Закону, не дозволяється включати до складу податкового кредиту будь-які витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Таким чином, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому продавцем. Із зазначеного випливає, що сума податкового кредиту та відповідно суму бюджетного відшкодування позивач сформував правомірно, оскільки ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої продавцеві.

Отже, судом встановлено, що позивач виконав всі вимоги Закону щодо документального оформлення податкового обліку та в підтвердження правомірності заявлених до відшкодування сум ПДВ під час перевірок надав всі передбачені діючим законодавством Україні документи, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтрансенерго" до Державної податкової інспекції в місті Суми, головного управління державного казначейства України в Сумській області про стягнення бюджетної заборгованості задовольнити в повному обсязі

Стягнути з Державного бюджету України (Головного управління Державного казначейства в Сумській області - м. Суми, вул. Воскресенська, 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтрансенерго" (40007, м. Суми, вул. Черкаська,9, код 21100912, р/р 9 в "Райффайзен банк Аваль" у м.Києві, МФО 380805) суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 689600 (шістсот вісімдесят девять тисяч шістсот) грн. 71 коп.

Стягнути з Державного бюджету України (Головного управління Державного казначейства в Сумській області - м. Суми, вул. Воскресенська, 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтрансенерго" (40007, м. Суми, вул. Черкаська,9, код 21100912, р/р 9 в "Райффайзен банк Аваль" у м.Києві, МФО 380805) судовий збір в розмірі 1700 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 31 травня 2011 року.

Головуючий суддя (підпис) В.О. Павлічек

суддя (підпис) Ю.В. Бадюков

суддя (підпис) С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек