Справа № 2а-4497/10/0770
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4497/10/0770
рядок статзвітності № 8.2.1
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
20 вересня 2011 року 16.15 год. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. при секретарі судового засідання Рябець О.С., та сторін, які беруть участь у справі:
позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_1 представник ОСОБА_2;
відповідача Мукачівська ОДПІ - представник ОСОБА_3;
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за уточненим адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про скасування та визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -
Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України 20 вересня 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 вересня 2011 року.
Позивач субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 до звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової адміністрації, Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про визнання протиправним рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги та про скасування податкових повідомлень-рішень начальника Мукачівської ОДПІ.
Щодо донарахування податку з доходів фізичних осіб, представник Позивача зазначив, що воно було здійснено протиправно, адже Позивач був змушений укласти угоди щодо виплати безвідсоткової фінансової допомоги на суму 750000,00 гривень у звязку з фінансовою кризою 2009 року та блокуванням коштів на банківському рахунку Позивача у акціонерному банку «ОСОБА_4 Розвитку». Повернення ж коштів лише у 2010 році сталось у звязку з обєктивними причинами та це не може бути покладеним в основу донарахування податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб.
Крім того, представник позивача заперечив факт відсутності серед поданих до перевірки документів таких, що документально не підтверджували б фактично понесені витрати за 2009 рік чи ненадання до перевірки відповідних документів. Зазначив, що відомості, зазначені у податковій звітності з податку з доходів фізичних осіб в повному обсязі підтверджені документально.
Відповідач проти позову заперечив , надавши суду письмові заперечення (а.с.175-180, 182-187). Представник Відповідача проти позову заперечила в повному обсязі та пояснила, що позивач включив до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних ПП «Авторитет-Регіон-8», ПП «Класик-Проект-Лайн» за відсутності у таких продавців статусу платників ПДВ і відсутності у виписаних ними після цієї дати податкових накладних юридичної значимості. Зазначила, що відповідно до бази даних ДПС платників ПДВ ліквідовані свідоцтва платників ПДВ: ПП «Авторитет-Регіон-8» (код 35707552), дата ліквідації - 04.08.2009 р.; ПП «Класик-Проект-Лайн» (код 35629438), дата ліквідації - 30.07.2009 р. Посилання позивача на те, що про анулювання свідоцтв платників ПДВ ПП «Авторитет-Регіон-8», ПП «Класик-Проект-Лайн» йому стало відомо лише з акту перевірки та те, що у СПД були відсутні можливості перевіряти дійсність свідоцтв платника ПДВ підлягає спростуванню, адже згідно з наказу ДПА України від 24.05.2005 р. № 185 для інформування платників податку Державна податкова адміністрація України щомісяця у термін до 12 числа місяця оприлюднює на сайті Державної податкової адміністрації України, що дає підстави вважати, що у позивача на момент включення податку на додану вартість до податкового кредиту була можливість перевірити статус свого контрагента як платника ПДВ.
Що стосується податкового зобовязання з податку на доходи від підприємницької діяльності, представник Відповідача зазначила, що за наслідками перевірки було встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 завищено валові витрати в 2009 р. та відповідно зменшено чистий дохід, що підлягає оподаткуванню за ставкою 15% на суму 864193 грн. Перерахування ж коштів за договорами про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотні основі не було повязане з витратами господарської діяльності та було включено до складу витрат безпідставно.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків
Судом встановлено, що відповідно до пп. 7.2.3 п.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітнім податковим документом і водночас розрахунковим документом.
Згідно з п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відносить до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.
Згідно з вимогами пп.. 7.2.4 цього пункту право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону.
Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону встановлено заборону на включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.
Згідно матеріалів справи, у контрагентів СПД ОСОБА_1 були ліквідовані свідоцтва платників ПДВ, а саме у ПП «Авторитет-Регіон-8» (код 35707552) - 04.08.2009 р.; у ПП «Класик-Проект-Лайн» (код 35629438) - 30.07.2009 р. (а.с.41-42).
Виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень (ч. 5 ст. 118 КАС України).
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 255 КАС України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Що стосується визначення Позивачу суми податкового зобовязання з податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 118556,00 грн., суд констатує, що фізична особа субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року була платником податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності.
На підставі ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92 (із змінами і доповненнями) обєктом оподаткування громадян є сукупний оподатковуваний дохід за календарний рік (що складається з місячних сукупних оподаткованих доходів). Податок з доходів фізичних осіб з такого доходу обчислюється за ставкою 15% на 2008-2009рр. згідно п.7.1 ст. 7 Закону України від 22.05.2003 р. № 889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб» із змінами і доповненнями.
Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) та документально підтвердженими витратами, що безпосередньо повязані із одержанням доходу. Якщо ці втирати не можуть бути підтверджені документально, от вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою адміністрацією України (ст. 13. розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92 (із змінами і доповненнями).
Згідно п.4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92 (із змінами і доповненнями, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного кварталу у строки, визначені пп..4.1.4 «б» п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» із змінами та доповненнями.
Відповідно до п.1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р. за № 283/97-ВР із змінами та доповненнями «господарська діяльність будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою».
На підставі п.4 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92 із змінами і доповненнями, «згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як обєкти оподаткування у розділах ІІ та ІІІ цього Декрету. Податок з доходів фізичних осіб з такого доходу обчислюється за ставкою 15% згідно п.7.1 ст.7 Закону України від 22.05.2003 р. № 889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб».
Згідно ст. 13 Декрету та п.13 Інструкції про прибутковий податок з громадян (в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 14.02.2001 р. № 53) до складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва або підлягають амортизації згідно із Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р. за № 283/97-ВР із змінами та доповненнями.
Відповідно до п.5.1 ст. 5 України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р. за № 283/97-ВР із змінами та доповненнями «валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності».
Згідно додатку № 7 Інструкції про прибутковий податок з громадян (в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 14.02.2001 р. № 53), будь-які суми витрат фізичної особи-підприємця до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є його власним ризиком відповідно до ст. 1 Закону України «Про підприємництво» від 07.02.1991 р. за № 698-ХІІ із змінами та доповненнями. Тобто виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх видатків, а тільки тієї частини, яка прямо відповідає цьому доходу.
Документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом звітного періоду, та підтверджені відповідними документами.
Суд констатує, що перевіркою встановлено розбіжність між розмірами оподатковуваного доходу за 2009 рік СПД ОСОБА_1 в розмірі 790372,00 гривень, яка зокрема виникла за наслідками включення до складу валових витрат 750000,00 гривень, виплачених за договорами про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі у вересні 2009 року, кошти за якими були повернуті на рахунок СПД ОСОБА_1 тільки в 2010 році. (а.с.33).
Обґрунтування ж представника позивача про вимушений характер дій щодо укладення угод безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі, викликаний фінансовою кризою, не можуть бути взяті до уваги в силу вищевикладеного.
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються висновки про порушення вимог Закону України від 22.05.2003р. № 889-IV «Про податок доходів фізичних осіб» із змінами і доповненнями, розділу 4 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 р. N 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» із змінами та доповненнями, фізичною особою СПД ОСОБА_1, за наслідками яких було нараховано до сплати в бюджет 118556,0 грн. податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідач як субєкти владних повноважень частково обґрунтував суду правомірність прийнятих рішень.
За наведених обставин суд, з врахуванням отриманих під час розгляду справи доказів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.
Стягнути із державного бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1,70 грн. (одна гривня 70 копійок).
Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Уточнений адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про скасування та визнання недійсними податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Стягнути із державного бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1,70 грн. (одна гривня 70 копійок)..
5. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Дору Ю.Ю.