Справа № 2а-1670/5399/11
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5399/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

при секретарі Ковальові Д.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кобеляки хлібопродукт" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кобеляки хлібопродукт" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.01.2011 року № /5/12.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що обов'язок по сплаті земельного податку покладається лише на власника земельної ділянки або землекористувача, так як відповідно до договору оренди позивач являється орендарем нерухомого майна та не є землекористувачем, тому не зобовязаний сплачувати земельний податок.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень вказував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кобеляки Хлібопродукт» з 2008-2010 рр. згідно договору оренди нерухомого майна використовувало земельну ділянку за цільовим призначенням, тому у відповідності із положеннями статті 797 Цивільного кодексу України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди, складається із плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою, на підставі чого вважає висновок про заниження позивачем земельного податку обґрунтованим, а спірне податкове повідомлення рішення правомірним.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 24.12.2010 року по 30.12.2010 року відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку подання та сплати земельного податку ТОВ «Кобеляки хлібопродукт» за 2008 - 2010 роки.

За результатами перевірки складено акт від 31.12.2010 року № 00099/1501/32207498, де відображено порушення позивачем ст. 2 Закону України «Про плату за землю», а саме: занижено суму земельного податку за: січень грудень 2008 р. на 40086,59 грн., січень грудень 2009 р. на 46179,75 грн., січень грудень 2010 р. на 48904,36 грн.

На підставі зазначеного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2011 року № /5/12, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: земельний податок з юридичних осіб на загальну суму 169 474 грн., в тому числі: 135 171 грн. - основний платіж, 34 303 грн. - штрафна санкція.

За наслідками адміністративного оскарження скарги позивача залишені без задоволення, податкове повідомлення рішення без змін.

Проте позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленнюрішенню, суд виходить із наступного.

Згідно статті 2 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.1992 року № 2535-XII використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. Справляння земельного податку за земельні ділянки, надані в користування у зв'язку з укладенням угоди про розподіл продукції, замінюється розподілом виробленої продукції між державою та інвестором на умовах такої угоди. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Норма пункту «в» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України від 25.10.2001року № 2768-III покладає обовязок своєчасної сплати земельного податку на власника земельної ділянки, а пункт «в» частини 1 статті 96 цього Кодексу на землекористувачів.

Згідно статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України «Про плату за землю» визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно із положеннями статті 15 вказаного Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже, обов'язок по сплаті земельного податку покладається на власників або землекористувачів земельних ділянок, які отримали земельну ділянку у власність або у користування, що підтверджується відповідними державними актами, та при умові внесення відповідних даних до земельного кадастру, які є підставою для обчислення плати за землю, при цьому інших підстав для нарахування земельного податку законом не встановлено.

Як вбачається із листа відділу держкомзему у Кобеляцькому районі від 27.08.2010 року власником земельної ділянки площею 28,9 га, за юридичною адресою: вул. Пролетарська, 62, с. Бутенки, Кобеляцький район, Полтавська область, є Кобеляцький комбінат хлібопродуктів (), документація на земельну ділянку не переоформлялася з 2000 року.

При цьому, податковим органом не надано суду доказів щодо укладених позивачем договорів оренди даної земельної ділянки.

Разом з тим, матеріали справи містять договір оренди нерухомого майна, що знаходиться за адресою: вул. Пролетарська, 62, с. Бутенки, Кобеляцький район, Полтавська область від 06.12.2004 року, укладений між позивачем та ДАК «Хліб України».

Доводи відповідача про необхідність застосування статті 796 Цивільного кодексу України суд вважає безпідставними, оскільки норма даної статті регулює питання переходу права користування земельною ділянкою при оренді будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини). При цьому, наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Згідно статті 797 Кодексу плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Аналізуючи зміст вказаних норм, суд приходить до висновку, що вони передбачають перехід до орендаря права користування земельною ділянкою в межах цивільно-правових відносин, проте, не встановлюють обовязку орендаря по сплаті земельного податку чи орендної плати за користування земельною ділянкою, оскільки такий обов'язок регулюється спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про плату за землю».

Як вбачається зі змісту статтей 13, 14 Закону України «Про плату за землю», платником земельного податку є власник або користувач земельної ділянки, а орендар земельної ділянки сплачує лише орендну плату за користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній чи комунальній власності, на підставі договору оренди такої ділянки.

Таким чином, встановивши, що у позивача відсутні відповідні документи про право власності на земельну ділянку по вул. Пролетарська, 62, с. Бутенки, Кобеляцький район, Полтавська область, право постійного користування земельною ділянкою чи договір оренди земельної ділянки, суд приходить до висновку про те, що позивач не є власником, користувачем чи орендарем даної земельної ділянки, а отже не може вважатися платником земельного податку.

За таких обставин, відповідачем неправомірно донараховано позивачу земельний податок з юридичних осіб за 2008-2010 р.р на загальну суму 169 474 грн.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних стравах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з положень частини 2 статті 11, пункту 1 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 21.01.2011 року № /5/12.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кобеляки хлібопродукт" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області від 21.01.2011 року № /5/12.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кобеляки хлібопродукт" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 06 вересня 2011 року.

Суддя А.Б. Головко