Справа № 2а-15244/10/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України

до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Форте Лайф”

про стягнення штрафу у розмірі 2 550,00грн., -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України з позовом до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Форте Лайф” про стягнення штрафу у розмірі 2 550,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2010 року позовну заяву Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 09.11.2010 року включно.

Ухвала суду від 28.10.2010 року в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

Серед недоліків позовної заяви, які слід було усунути, судом було визначено, зокрема: відсутність належних доказів сплати судового збору (державного мита); необхідність надання доказів стосовно повноважень посадової особи, яка підписала позовну заяву.

08 листопада 2010 року до канцелярії суду надійшло клопотання позивача із зазначенням про виправлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 106 КАС України. До клопотання долучені докази: актуальна довідка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо позивача, рішення про призначення керівника позивача та положення про державну комісію та ін.

В той же час, як вбачається наданих матеріалів, позивач не усунув недоліків в частині надання належних доказів сплати державного мита.

На підтвердження сплати державного мита надано платіжне доручення № 1667 від 29.09.2010 року, що підтверджує сплату позивачем судового збору в розмірі 3,40 грн., тобто судовий збір в розмірі, що підлягає сплаті з немайнових вимог.

Отже, на момент звернення з позовом позивач визнавав себе особою, яка зобов’язана сплачувати державне мито, але свої вимоги по стягненню з відповідача штрафу у розмірі 2 550,00грн. визначив як немайнові.

Оскільки заявлені позивачем вимоги по стягненню штрафу у розмірі 2 550,00 грн. є майновими вимогами, то позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 25,50 грн., а його несплата є недотриманням вимог статті 106 КАС України.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” позивач не віднесений до осіб, звільнених від сплати державного мита. Суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу від звільнення від сплати судового збору на ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” з наступних підстав.

Стаття 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” передбачає, що від сплати державного мита звільняються: державні органи, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно статті 60 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Відповідно до п. 1, 2 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2010р. №157, позивач є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, а також є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Згідно до п. 4 даного Положення, до компетенції позивача, зокрема, належить звертатися з позовами (заявами) щодо порушення законодавства про фінансові послуги, а також в інших передбачених законом випадках.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, Комісія діє на реалізацію власної компетенції у сфері публічно-правових відносин та не належить до кола осіб, визначених у ст. 60 КАС України, які мають право звертатися до суду в інтересах третіх осіб та звільнені у зв’язку з цим від сплати державного мита (судового збору).

Відповідно до положень статті 121 Конституції України та ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом, покладається на прокуратуру.

Таким чином, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем виконані частково. Станом на 09 листопада 2010 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті не в повному обсязі, належних доказів сплати судового збору не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів вручення відповідачу рішення на підставі якого позивач просить стягнути кошти, що є перешкодою для відкриття провадження у справі з огляду на положення п. 7 ч. 3 ст. 108 КАС України. В контексті вимог цієї норми КАС України та ухвали суду від 28.10.2010 р., суд зазначає, що Списки поштових відправлень, які надані позивачем на підтвердження відправлення відповідачу вищезгаданого рішення не містять опису вкладення про направлення відповідачу рішення про стягнення санкцій, а отже не підтверджують направлення відповідачу цього рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачу, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений строк.

З урахуванням вищевикладеного, позовна заява Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Роз’яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п’яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя О.А. Кармазін