Справа № 821/1479/13-f
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2015 р. м. Київ К/800/47944/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013

у справі №821/1479/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до 1) Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби;

2) Податкового ревізора-інспектора податкової служби відділу адміністрування податку з доходів фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції у м. Херсоні - Гомзякової Лідії Вікторівни

про визнання дій неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2013 позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби від 22.12.2010 №/0 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2013 скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача у зв'язку з неподанням ОСОБА_2 податкової декларації про доходи отримані від продажу рухомого майна за 2009 рік, за результатами якої складено акт №1531/17-1/НОМЕР_1 від 13.12.2010.

За висновками акта перевірки позивачем порушено вимоги пп.8.2.1 п.8.2 ст.8, п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003, що полягало у несплаті фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб в сумі 42438,65 грн.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.10 № /0 про визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб від продажу рухомого майна у розмірі 42438,65 грн.

За висновками акту перевірки, 17.06.09 ОСОБА_2 зняв з обліку транспортний засіб моделі LEXUS GS 300, 2008 року випуску, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3 для реалізації громадянину ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17.06.2009 укладеного через товарну біржу «Центральна». Вартість проданого автомобіля склала 100,00 грн. Згідно звіту від 17.06.2009 № 768 про незалежну експертну оцінку вказаного автомобіля вартість останнього становить 282924,31 грн. На думку податкового органу, дана вартість автомобіля підтверджується також сплаченим покупцем автомобіля до Пенсійного фонду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 % від вартості автомобіля квитанцією від 17.06.2009 на суму 8487,73грн.

Таким чином, відповідач зазначає про отримання ОСОБА_2 доходу від продажу рухомого майна, який слід рахувати від оціночної вартості транспортного засобу в сумі 282924,31 грн., що розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, зареєстрованої МЮУ 24.11.2003 № 1074/8395, яка застосовується для встановлення розміру обов'язкових платежів до бюджету. Також, податковий орган зазначає про не подання ОСОБА_2податкової декларації у зв'язку із виникненням грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від продажу рухомого майна.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що основним нормативним документом, який на момент продажу позивачем автомобіля врегульовував питання сплати фізичними особами податку з доходів фізичних осіб, був Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», який і підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, тобто в розмірі 15 %.

Суд, першої інстанції, надаючи оцінку спірних правовідносинам, правильно виходив з того, що на відміну від визначення доходу фізичної особи при продажі рухомого майна, п.11.1.3. ст. 11 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачав базу оподаткування операцій від продажу об'єкта нерухомого майна, зокрема, дохід, отриманий фізичною особою, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого нерухомого майна, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до законодавства.

Зважаючи на викладені норми Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що на момент продажу позивачем автомобіля законодавство не вимагало визначення доходу від продажу рухомого майна, у тому числі і автомобіля, як бази для оподаткування податком з доходів фізичних осіб не нижче оціночної вартості такого майна і відповідно сплати вказаного податку, виходячи з ціни, яка не може бути нижче оціночної вартості рухомого майна.

Висновки апеляційного суду щодо невідповідності суми продажу ринковій вартості цього автомобіля, є помилковими, оскільки податкове законодавство, що діяло на час такого продажу, не передбачало визначення оподатковуваного доходу фізичної особи від продажу рухомого майна за звичайною ціною (ринковою вартістю).

Отже, доходом фізичної особи від продажу об'єкта рухомого майна є сума коштів, отриманих продавцем у власність або нарахованих на його користь. Таким чином, при розрахунку податку з доходів фізичних осіб необхідно враховувати суму, зафіксовану в договорі купівлі-продажу.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно і скасовано судом апеляційної інстанції помилково.

Відповідно до ст.226 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 скасувати.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2013 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун