Справа № 2а-7800/11/1470
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв.
30.11.2011 р. Справа № 2а-7800/11/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. за участю секретаря судового засідання Салової І.О. розглянувши адміністративну справу

за позовомВійськового прокурора Миколаївського гарнізону, (вул. Нікольська, 18-а,Миколаїв,54000)

в інтересахОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 )

доВійськової частини НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_2 )

провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання виплатити 1106 гривень 83 копійки,
ВСТАНОВИВ:
Військовий прокурор Миколаївського гарнізону звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання відшкодувати витрати на відрядження в сумі 1106 гривень 83 копійки.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач позов визнав, просив слухати справу за відсутністю представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, зважаючи на таке.

Відповідно до вимог ст. 121 Конституції України, ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 60 КАС України, у випадках, передбачених законом, на прокуратуру покладається представництво інтересів держави або громадянина в суді у випадках, визначених законом.

Проведеною військовою прокуратурою Миколаївського гарнізону прокурорською перевіркою встановлено, що з грудня 2007 року по теперішній час майор ОСОБА_1 проходить службу на посаді начальника обліково-операційного відділу.

Протягом 2010-2011 років згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 неодноразово перебував у службових відрядженнях.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2010 року № 239 майор ОСОБА_1 був направлений у службове відрядження терміном на 4 доби з 15 грудня 2010 року до військової частини НОМЕР_2 м. Київ для проведення звірки облікових документів.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2011 року № 22 майор ОСОБА_1 був направлений у службове відрядження терміном на 3 доби з 02 лютого 2011 року до військової частини НОМЕР_3 для проведення звірки облікових документів.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2011 року № 39 майор ОСОБА_1 був направлений у службове відрядження терміном на 7 діб з 27 лютого 2011 року до військової частини НОМЕР_3 для проведення звірки облікових документів, але повернувся з відрядження 02.03.2011 про що свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2011 року № 40/1.

Вартість особистих витрат позивача у відрядженнях склала 1106 грн. 83 коп.

Неодноразові звернення позивача про відшкодування витрати на відрядження залишені без задоволення.

Відповідно до ст.ст. 9, 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. При виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населенні пункти, військовослужбовцям оплачуються витрати по відрядженню у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон», яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 663 ( далі «Про норми...»), для працівників підприємств, установ і організацій всіх форм власності (крім державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються ( фінансуються ) за рахунок коштів бюджетів) гранична норма добових витрат в межах України становить 30 грн.

Крім того, пунктом 4 «Про норми...»передбачено, що підприємства, установи та організації, що направляють працівників у відрядження в межах України та за кордон, зобов`язані забезпечити їх коштами (у разі відрядження за кордон - у національній валюті країни, куди відряджається працівник, або у вільно конвертованій валюті) як аванс на поточні витрати у розмірах згідно з установленими нормами.

Всупереч вимог діючого законодавства, витрати на службові відрядження посадовими особами військової частини НОМЕР_1 станом на час розгляду справи в суді позивачу не виплачені.

Наявність вказаної заборгованості з витрат на відрядження перед ОСОБА_1 на загальну суму 1106 грн. 83 коп. підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1

Таким чином, оскільки відповідач допустив порушення чинного законодавства, чим обмежив законне право ОСОБА_1 на своєчасне та повне одержання компенсації витрат на відрядження, позовні вимоги належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по відшкодуванню витрат на відрядження в сумі 1 106 гривень 83 копійки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 1 106 гривень 83 копійки заборгованості на відшкодування витрат на відрядження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний