Справа № 2а-1870/4142/11
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2011 р. Справа № 2a-1870/4142/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про визнання причини невиконання судового рішення поважною та скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради (далі по тексту позивач, УПСЗН виконкому Роменської МР) звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сумській області (далі по тексту відповідач, ВДВС ГУЮ в Сумській області), в якому просить:

- визнати причину невиконання судового рішення по виконавчому листу №2-а-2188 виданого Роменським міськрайонним судом Сумської області поважною;

- скасувати постанову від 20.05.2011 р. ВП №26041701 по виконавчому листу №2-а-2188 про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова про накладення на УПСЗН виконкому Роменської МР штрафу за повторне невиконання рішення суду є безпідставною, оскільки постанову суду, якою зобовязано позивача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2004, 2005, 2007, 2009 та 2010 роки, не було ним виконано у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, з поважних причин, а тому у відповідача не було правових підстав до застосування санкцій, передбачених Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.27/, але в письмовому клопотанні, що надійшло до суду, просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с.28/.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.25/. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог не надсилав. Крім того, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Таким чином, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 19.04.2011 р. старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в Сумській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №26041701 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-а-2188/10, виданого 13.04.2011 року Роменським міськрайонним судом Сумської області про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Роменської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2004, 2005, 2007, 2009 та 2010 роки /а.с.6/.

Як вбачається з вищевказаної постанови, боржника, в даному випадку позивача, зобовязано самостійно виконати виконавчий документ негайно. Зважаючи на те, що Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради у встановлений термін вимоги ДВС не були виконані, 10.05.2011 року відповідачем було винесено постанову про накладення на УПСЗН виконкому Роменської МР штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, та надано новий строк для виконання рішення суду. Однак, позивачем повторно не було виконано в добровільному порядку рішення суду, у звязку з чим та на підставі ст.ст. 5, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», 20.05.2011 року державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн. /а.с.7/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України Про державну виконавчу службу примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 2 статті 75 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до ст. 89 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що у звязку з повторним невиконанням рішення суду у встановлений строк, відповідачем відповідно до ст.ст. 5, 75, 89 Закону України Про виконавче провадження, 20.05.2011 р. було винесено постанову про накладення на Управління ПСЗН виконкому Роменської МР штрафу в розмірі 1360,00 грн. за повторне невиконання рішення суду /а.с.7/.

При цьому, суд вважає, що дана постанова не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства України. Так, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, позивачем не надано до суду доказів про відсутність коштів передбачених на виплату особам, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2004, 2005, 2007, 2009 та 2010 роки на відповідному рахунку Державного казначейства.

Крім цього, постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області зобовязано позивача не лише виплатити, а й здійснити перерахунок ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2004, 2005, 2007, 2009 та 2010 роки, однак як вбачається з матеріалів справи відсутні докази про те, що були вчинені будь-які дії по виконанню рішення суду. Варто також зазначити, що відсутність коштів на рахунках не позбавляло можливості позивача хоча б здійснити перерахування коштів, які підлягали для виплати ОСОБА_1, однак, жодного перерахунку позивачем не було здійснено.

Окрім того, законодавство України надає можливість відкладення, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення, встановлення чи зміна способу і порядку виконання рішення, але як вбачається з матеріалів справи позивач з відповідними заявами не звертався.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям з незалежних від них обставин, а також у старості та в, інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу-існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали. законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щорічної разової грошової допомоги створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена допомога, однак, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання даної допомоги, яка прямо передбачена законом та постановлена до стягнення судовим рішенням

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, судом не може бути прийнято до уваги.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду по справі Кечко проти України, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини невиконання рішення Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради стосовно перерахування та виплати ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2004, 2005, 2007, 2009 та 2010 роки, у звязку з відсутністю коштів, є порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та яка є частиною національного законодавства, а також статті 1 Протоколу №1 до Конвенції

Враховуючи, що позивачем без поважних причин, всупереч п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, не були виконані вимоги старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в Сумській області з примусового виконання виконавчого листа №2-а-2188/10, виданого Роменським міськрайонним судом Сумської області, суд вважає, що відповідачем правомірно, у відповідності до ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України та в межах повноважень, наданих йому Законом України Про виконавче провадження, було винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 1360,00грн, а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про визнання причини невиконання судового рішення поважною та скасування постанови відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець