Справа № 810/3520/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року 810/3520/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іволга-2" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іволга-2» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача, які полягають в незаконній та безпідставній перевірці місцезнаходження ТОВ «Іволга-2» та визнати протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції, щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оперуповноваженим податкової міліції Броварської об'єднаної державної податкової інспекції було здійснено вихід за юридичною адресою позивача та складено акт про відсутність вивіски на будівлі з назвою товариства, а також про те що керівник в момент візиту перевіряючого був відсутнім. Такі дії відповідача ТОВ «Іволга-2» вважає незаконними, оскільки жодних повідомлень про проведення перевірки не отримувало, документів у позивача витребувано не було. Проте, на підставі даних, отриманих від оперуповноваженого, Броварською об'єднаною державною податковою інспекцією було в односторонньому порядку розірвано договір про визнання електронних документів, що стало підставою звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. В письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії по перевірці місцезнаходження були законні, а на теперішній час, після підтвердження юридичної адреси, дію договору було поновлено і на зараз він є діючим.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Іволга-2» та Броварською об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було укладено договір про визнання електронних документів № 190220152 від 19 лютого 2015 року.

За умовами пункту 4 розділу 6 цього договору, орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Судом встановлено, що 28 травня 2015 року податковим органом було направлено запит № 2207/1501 на встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «Іволга-2».

Так, оперуповноваженим податкової міліції Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Мартиненком В.В. 15 червня 2015 року було здійснено виїзд за місцезнаходженням підприємства позивача за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: Київська область, Броварський район, с. Літки, вул. Чоповського, 32. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Іволга-2» за зазначеною адресою реєстрації не знаходиться, про що складено акт та 16 червня 2015 року отримано довідку про встановлення місцезнаходження платника податків, якою зазначено, що місцезнаходження платника податків не встановлено.

Листом від 25 червня 2015 року № 9393/10-10-06-11-02 Броварська об'єднана державна податкова інспекція повідомила позивача про припинення договору № 190220152 від 19 лютого 2015 року через порушення вимог п. 4 р. 6 договору, а саме в зв'язку із незнаходженням за юридичною адресою.

Незгода позивача з розірванням договору в односторонньому порядку, негативні наслідки таких дій, стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від договору у повному обсязі або частково, дозволяється у разі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом та зазначено, що лише у відповідності до даних умов договір відповідно є розірваним або зміненим.

Як вбачається з матеріалів справи, у податкового органу не має рішення суду про зміну або розірвання договору через істотні порушення позивачем умов договору.

Судом було встановлено, що умова про одностороннє розірвання податковим органом спірного договору закріплена у п. 4 розділу 6 договору № 190220152 від 19 лютого 2015 року про визнання електронних документів, згідно якої орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

В даному випадку, як встановлено в судовому засіданні договір було припинено на підставі саме зміни платником місця реєстрації.

В той же час, позивач, на спростування доводів відповідача про зміну платником місця реєстрації, надав до суду докази, відповідно до яких товариство знаходилось за юридичною адресою: Київська область, Броварський район, с. Літки, вул. Чоповського, 32, що підтверджується: випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, описом документів, що подавалися державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу з відміткою державного реєстратора. Крім того, представником відповідача зазначено у запереченнях, що позивачем було підтверджено своє місцезнаходження.

Враховуючи те, що державним реєстратором Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців не вносилися зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність товариства за місцезнаходженням, то розірвання договору про визнання електронних документів № 190220152 від 19 лютого 2015 року податковим органом в односторонньому порядку є протиправним, оскільки були відсутні будь-які підстави для розірвання договору в односторонньому порядку, які передбачені договором чи Цивільним кодексом України.

Таким чином, встановлення відсутності юридичної особи за юридичною адресою (адресою реєстрації) за результатами здійснених заходів щодо встановлення фактичного її місцезнаходження, не може бути розцінено, як порушення платником істотних умов договору, та як наслідок підставою для розірвання договору в односторонньому порядку.

За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог про визнання протиправними дій відповідача, щодо незаконної та безпідставної перевірки місцезнаходження, то суд приходить до наступних висновків.

Так, за змістом п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік в органах державної податкової служби за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Згідно п.64.7 ст.64 Податкового кодексу України центральний орган державної податкової служби визначає порядок обліку платників податків в органах державної податкової служби та порядок формування Реєстру великих платників податків на відповідний рік з урахуванням критеріїв, визначених цим Кодексом для великих платників податків.

Відповідно до п.12.1, 12.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 09.12.2011 № 1588, з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами - підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи органів державної податкової служби, до функцій яких входить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців органами державної податкової служби після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до Єдиного державного реєстру чи установчих документів.

Згідно положень названого Порядку працівниками органів державної податкової служби здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

За змістом п.12.5 названого Порядку якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18 для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Таким чином, здійснення контролюючим органом заходів щодо обліку платників податків, в тому числі, здійснення заходів щодо перевірки місцезнаходження платника податків є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством, а отже позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій по проведенню перевірки місцезнаходження ТОВ «Іволга-2» задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 70-72, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів за № 190220152 від 19 лютого 2015 року.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.