Справа № 2а/1570/5982/2011
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/5982/2011
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2011 року м.Одеса

07 листопада 2011 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Соколенко О.М.
при секретарі Кулішенко Є.С.
за участю:
позивача ОСОБА_1 ;
представника відповідача Єрмакова А.В. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання внести відповідний запис до особової справи, щодо початку перебування позивача на військовій службі з дня прибуття на навчання до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, тобто з 20 серпня 1994 року; зобов`язання здійснити переобчислення вислуги років, а саме: зарахувати до безпосереднього строку дійсної військової служби, у календарному обчисленні, весь період навчання у Криворізькому ліцеї; стягнення недоплаченої суми всіх надбавок в розмірі 1489 грн. 14 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період 20.08.1994 року по 19.06.1997 року проходив навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. По закінченню трьохрічного строку навчання у Криворізькому ліцеї, з липня 1997 року по червень 2002 року проходив навчання у Харківському військовому університеті. Крім того позивач зазначив, що з 2002 року безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України та на момент звернення до суду проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, позивач зазначає, що до загального строку військової служби відповідачем не включено час навчання у Криворізькому ліцеї, в наслідок чого позивачу не зараховано до вислуги 2 роки 9 місяців та 30 днів, та у зв`язку з чим позивач недотримав відповідні надбавки за вислугу років на військовій службі на суму 1489 грн. 14 коп. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки в період з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року він проходив навчання у ліцеї, який відносився до військових навчальних закладів. Оскільки, відповідно до ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу`в редакції від 25 березня 1992 року та пункту 4 розділу 1 Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року за №174/93, початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), позивач вважає, що строк навчання повинен бути зарахований до загального строку військової служби.
Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що період навчання у військовому ліцеї не може відноситись до військової служби, оскільки Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу`не передбачене одночасне проведення допризовної підготовки та проходження військової служби. Також, відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про вищу освіту», ліцей це загальноосвітній навчальний заклад загальної середньої освіти з профільним навчанням і допрофесійною підготовкою, таким чином, громадяни, які навчаються у ліцеї не відносяться до військовослужбовців, а тому період навчання ліцеїстів не може бути зараховано у вислугу років військової служби. Відповідач зазначив, що оскільки допризовна підготовка громадян у військових ліцеях не є військовою службою, для врахування часу цієї підготовки у вислугу років для перерахування та виплати надбавки за вислугу років не має підстав. Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також посилаючись на постанову Гагарінського районного суду м. Севастополя від 09.10.2006 року по справі № 2а-600/06.
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти адміністративного позову, та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, ознайомившись з запереченнями відповідача та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.
Згідно витягу з Наказу № 48 від 20.08.1994 року «Про зарахування абітурієнтів на перший курс ліцею», ОСОБА_1 зараховано до Криворізького ліцею з посиленою військо-фізичною підготовкою (а.с.44).
Згідно витягу із Наказу № 50 від 19.06.1997 року «Про розподіл ліцеїстів випускного курсу до вищих військово-навчальних ОСОБА_2 направлено для вступу у Харківський військовий університет ліцеїстів (а.с.45).
Як вбачається з довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2011 року № 254 капітан ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 (м. Одеса) (а.с.7).
Судом встановлено, що 20.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 щодо вирішення питання стосовно зарахування періоду навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військо-фізичною підготовкою з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року до вислуги років, а також здійснення перерахунку щомісячної надбавки за вислугу років (а.с.41).
Як вбачається з матеріалів справи, Командиром військової частини НОМЕР_1 було розглянуто вказаний рапорт, та надано відповідь, у якій зазначено, що оскільки допризовна підготовка громадян у військових ліцеях не є військовою службою, для врахування часу цієї підготовки у вислугу років для перерахування та виплати надбавки за вислугу років немає підстав. Також зазначено, що порушень в діяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років не встановлено та підстав для перерахунку та виплати надбавки за вислугу років немає (а.с.42).
При цьому, судом встановлено, що 09.10.2006 року Гагарінським районним судом м. Севастополя по справі № 2а-600/06 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_3 про зобов`язання зарахувати строк навчання винесена постанова, якою зазначений адміністративний позов задоволено та зобов`язано Командира військової частини НОМЕР_3 зарахувати ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в період з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року у загальний строк військової служби (а.с.43).
Так, вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 в період з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року навчався в Криворізькому ліцеї з посиленою військо-фізичною підготовкою. Ліцей відносився до системи військової освіти та знаходився в оперативному управлінні Міністерства оборони України, тобто мав статус військово-навчального закладу.
Також зазначено, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу`та п.4 розділу 1 «Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами», затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93 чинних в період здійснення правовідносин щодо навчання в Ліцеї, початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний в приписі, виданому військовим комісаріатом - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Також у постанові встановлено, що у даному випадку правовідносини щодо проходження військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_1 виникли 20.08.1994 року і на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу»№ 766-ХІV від 18.06.1999 року (відповідно до якого норма, що містилася у статті 24 вказаного Закону стосовно військових ліцеїв та військово-навчальних закладів втратила чинність) не припинилась.
Як вбачається з матеріалів справи вказана постанова набрала чинності 20 жовтня 2006 року (а.с.30-зворотній бік).
Згідно ч.1 ст.72 КАС обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої ці обставини встановлені.
При цьому, не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно (Ухвала Вищого адміністративного суду України від 13.07.2010 року у справі № К-18246/07).
Таким чином, вказаною постановою встановлені обставини щодо проходження позивачем військової служи в Збройних Силах України з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років, зарахувавши ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20 серпня 1997 року по 19.06.1997 року у загальний строк військової служби підлягає задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання внести відповідний запис до особової справи, щодо початку перебування позивача на військовій службі з дня прибуття на навчання до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, тобто з 20 серпня 1994 року, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 14.02.2007 року Державною виконавчою службою в Гагарінському районі м. Севастополя відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа по справі № 2а-600/06 (а.с.31-зворотній бік)
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, до послужного списку ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_3 , на виконання вимог постанови Гагарінського районного суду м. Севастополя від 09.10.2006 року по справі № 2а-600/06, внесено запис у графу 9 «Проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України», що у період з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року ОСОБА_1 проходив навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військо-фізичною підготовкою (а.с.38).
Таким чином, як вбачається з викладеного, до послужного списку позивача у графі «Проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України`вже внесено відповідний запис, щодо навчання позивача у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року, а отже суд приходить до висновку, що вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача недоплаченої суми всіх надбавок в розмірі 1489 грн. 14 коп., суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно п. 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 р. N 260 (надалі Інструкція) грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується: військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у центральному апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, об`єднаннях, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).; військовослужбовцям, які навчаються у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів (далі - військові навчальні заклади); особам, які навчаються у військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, а також проходять підготовку у військових оркестрах; військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників) (далі - перебувають у розпорядженні), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад (далі - звільнені від посад).
Відповідно п. 1.10. Інструкції грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Згідно п. 1.12. Інструкції у разі виникнення спірних питань щодо нарахування належного грошового забезпечення фінансові органи до з`ясування (уточнення) у фінансовому органі вищого рівня порядку виплати здійснюють виплату безспірно належного військовослужбовцю грошового забезпечення.
Згідно довідки-розрахунку № 1097 від 28.07.2011 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 та начальником ФЕС військової частини НОМЕР_1 , розрахунок заборгованості грошового забезпечення ОСОБА_1 з вересня 2009 року з урахуванням строку навчання в Криворізькому військовому ліцеї з посиленою віськово-фізичною підготовкою складає 1489 грн. 14 коп., а саме: надбавка за вислугу років (30%) 1008 грн. 59 коп., та 50% за виконання особливо важливих завдань 480 грн. 55 коп. (а.с.10).
Тобто, як вбачається з вказаної довідки-розрахунку, відповідач фактично визнає строк навчання ОСОБА_1 в Криворізькому військовому ліцеї з посиленою віськово-фізичною підготовкою, як проходження військової служби, для здійснення відповідного розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Таким чином, з урахуванням викладено та враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , зарахувавши ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20 серпня 1997 року по 19.06.1997 року у загальний строк військової служби, суд доходить висновку, що не зарахування строку проходження навчання у військовому ліцеї до військової служби призвело до обмеження права позивача на отримання відповідного грошового забезпечення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ч.2 ст.19 Конституції України та ч. 3 ст.2 КАС України передбачають, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростовували доводи позивача в частині задоволених позовних вимог, відповідач суду не надав.
Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд вважає за необхідне на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.
При вирішенні питання щодо способу захисту прав позивача, який необхідно застосувати у даній справі, суд вважає, що таким способом є зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , зарахувавши ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20 серпня 1997 року по 19.06.1997 року у загальний строк військової служби та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню у розмірі 1489 грн. 14 коп. (тисяча чотириста вісімдесят дев`ять гривень 14 копійок), згідно довідки-розрахунку № 1097 від 28.07.2011 року.
Такий спосіб захисту на думку суду повністю відповідає тому способу, про який просить позивач в своїх позовних вимогах. Викладення судом в резолютивній частині постанови змісту способу захисту по-іншому, ніж його виклав позивач у позовних вимогах, не свідчить про те, що суд у даній справі вийшов за межі позовних вимог і обрав інший спосіб захисту, ніж просив позивач. Такі відмінності обумовлені власним тлумаченням суду належного способу захисту, який узгоджується з нормами діючого законодавства та фактичними обставинами справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково шляхом зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , зарахувавши ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20 серпня 1997 року по 19.06.1997 року у загальний строк військової служби та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню у розмірі 1489 грн. 14 коп. (тисяча чотириста вісімдесят дев`ять гривень 14 копійок), згідно довідки-розрахунку № 1097 від 28.07.2011 року, в решті позовних вимог суд вважає за необхідним відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94, 158 163, 167 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів задовольнити частково.
Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , зарахувавши ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20.08.1994 року по 19.06.1997 року у загальний строк військової служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню у розмірі 1489 грн. 14 коп. (тисяча чотириста вісімдесят дев`ять гривень 14 копійок) згідно довідки-розрахунку № 1097 від 28.07.2011 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.
Повний текст постанови складений та підписаний суддею 11 листопада 2011 року.

Суддя О.М. Соколенко