Справа № 822/2600/15
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2600/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі: представника відповідачаГуцула С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції.

Просить визнати протиправними рішення відповідача від 21.04.2015 року №20819649 та №20818896 про відмову у знятті обмежень на здійснення державної реєстрації квартири за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача зняти заборону на відчуження та здійснення реєстрації права власності ОСОБА_4 на вказане жиле приміщення.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 21.04.2015 року звернулась до відповідача з заявами, в яких просила зняти заборону на відчуження та арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішеннями відповідача від 21.04.2015 року відмовлено у знятті вказаних обмежень у зв'язку із невідповідністю поданих документів.

Позивач вважає, що нею були подані усі необхідні документи для проведення реєстраційних дій, а тому оскаржувані рішення є протиправними.

До суду надійшла заява позивача, в якій вона просить розгляд справи здійснити без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає. Надав до суду письмові заперечення, в яких зазначає про те, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийняті на підставі того, що позивачем подані не усі необхідні документи, тому вони не дають змоги встановити відповідність заявлених та вже зареєстрованих речових прав.

Вважає оскаржувані рішення правомірними, у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, матеріали реєстраційних справ та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 29.12.1995 року між гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 був укладений договір довічного утримання, посвідчений у встановленому порядку.

За вказаним договором ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_6 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору до реєстру прав власності був внесений запис про встановлення заборони щодо відчуження нерухомого майна ( реєстр. № обтяження 5183554)

Угодою від 01.04.1996 року зазначений договір розірваний.

30.07.1996 року між ОСОБА_5 та позивачем укладений договір довічного утримання №2-3612, відповідно до якого ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_4 вищезазначену квартиру. Того ж дня державним нотаріусом першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори накладена заборона на відчуження вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

З метою зняття заборони на відчуження та державної реєстрації права власності на квартиру, 21.04.2015 року позивач звернулась до відповідача з відповідними заявами.

Рішеннями державного реєстратора від 21.04.2015 року №20818896 та №20819649 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв'язку із тим, що документи, надані заявником, не відповідають вимогам закону або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, у рішенні №20818896 від 21.04.2015 року зазначається про те, що заявник подала договір довічного утримання №2-3612 від 30.07.1996 року, а заборона на відчуження квартири була накладена на підставі договору б/н від 29.12.1995 року.

У рішенні №20819649 від 21.04.2015 року зазначено, що за номером запису про обтяження №5186393, який зазначено в заяві, вказана підстава виникнення обтяження - ухвала б/н від 30.07.1996, у той час як заявником наданий договір довічного утримання №2-3612.

Відносини пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (далі - Порядок №868).

Згідно із п.12 Порядку №868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Пункт 16 Порядку передбачає, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановлених цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як видно з матеріалів справи, позивачем з метою зняття заборони (арешту) з нерухомого майна було подано до реєстраційної служби договір довічного утримання №2-3612 від 30.07.1996 року.

Разом з тим, обтяження на вказане житлове приміщення накладені відповідно до записів у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №5186393 від 22.06.2007 року та №5183554 від 21.06.2007 року на підставі договору №3-7100 від 29.12.1995 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ухвали б/н від 30.07.1996 року, які позивачем надані не були.

Тому вимога про визнання протиправними рішень відповідача від 21.04.2015 року не підлягає задоволенню.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до поданих позивачем заяв вона не ставила питання про реєстрацію права власності на вищевказане майно.

Тому, оскільки вимоги позивача про зобов'язання вчинити дії є похідними від вимоги про визнання протиправними рішень відповідача, суд вважає, що у їх задоволенні також слід відмовити.

Суд роз'яснює позивачу, що вона не позбавлена права звернутись до відповідача, надавши документи, на підставі яких були накладені відповідні заборони, про які зазначено у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна або звернутись з позовною заявою про визнання права власності на зазначене житлове приміщення в порядку цивільного судочинства.

Суду надані докази, що свідчать про відсутність протиправних дій зі сторони державного реєстратора, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158 -163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 вересня 2015 року 16.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок