Справа № 10218/09/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

при секретарі судового засідання Коваленко І.І.,

за участю сторін:

від позивача представник - ОСОБА_1 , за довіреністю

від відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Балтської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з доходів фізичних осіб в сумі 3107 грн. 25 коп.-

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулася Балтська міжрайонна державна податкова інспекція Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з доходів фізичних осіб в сумі 3107 грн. 25 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу акцій від 18.07.2007 року № Д-448/БАЛ-07 продав Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія ОСОБА_3» 1381 штук простих іменних акцій ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів», що належали йому на праві власності згідно з сертифікату іменних акцій серії А № 000174, за ціною 20715 грн. ОСОБА_2 27 березня 2008 року подав до Балтської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області декларацію про доходи за 2007 рік, в якій задекларував суму доходу отриману від продажу акцій в розмірі 20715 грн., разом з декларацією було надано пояснення та копії наявних документів щодо отримання вказаних акцій. В ході оброблення даної декларації, податковим органом було визначено податкове зобовязання ОСОБА_2 з податку доходів фізичних осіб в розмірі 3107 грн. 25 коп. (15% від суми отриманого доходу) та виставлено податкове повідомлення форми «Ф» № /0 від 25.06.2008 року, яке було вручено відповідачу 05.07.2008 року. Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням ОСОБА_2 його оскаржував в адміністративному порядку в Бальську МДПІ та ДПА в Одеській області, проте, воно було залишено без змін, тому позивачем були виставлені відповідачу перша та друга податкові вимоги про сплату вказаного боргу, але у добровільному порядку борг відповідачем не був сплачений, що послугувало причиною звернення до суду з позовом про стягнення вказаного боргу.

Представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у відкритому судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, зокрема на те, що від продажу вказаних акцій ним не отриманий доход, оскільки враховуючи індекс інфляції за період з 11.10.1995 року по 18.07.2007 року загальна вартість акцій дорівнює 29249, 58 грн., а ним вони продані за ціною 20715 грн., також відповідно до п.п. 4.3.18 п. 4.3. ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається сума доходів, отриманих платником податку внаслідок відчуження акцій, одержаних ним у власність в процесі приватизації в обмін на приватизаційні компенсаційні сертифікати, безпосередньо отримані ним в обмін на приватизаційні сертифікати відповідно до закону. Також відповідач посилався на те, що ним була подана податковому органу 31 березня 2008 року повторна декларація з поясненнями, в яких відповідач довів позивачу, що від продажу акцій ним не був отриманий дохід, що безпідставно не було враховано позивачем при визначені податкового зобовязання та на те, що дії позивача щодо самостійного визначення суми податкового зобовязання суперечать чинному законодавству.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача та дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з договором купівлі-продажу акцій від 18.07.2007 року № Д-448/БАЛ-07 (а.с. 4) ОСОБА_2 продав Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія ОСОБА_3» 1381 штук простих іменних акцій ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів» за ціною 20715 грн.

Вказані акції належали ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджено сертифікатом простих іменних акцій серії А № 000174, на загальну номінальну вартість 5800, 20 грн. (а.с. 5) та сертифікатом акцій АП № 0610 від 14.04.1995р. (а.с.43).

Судом встановлено, що 27 березня 2008 року ОСОБА_2 подав до Балтської МДПІ Одеської області декларацію про доходи за 2007 рік, в якій задекларував суму доходу отриману від продажу акцій в розмірі 20715 грн. (а.с. 6-8). Також разом з декларацією відповідач подав до Балтської МДПІ Одеської області письмові пояснення в обґрунтування відсутності доходу від продажу акцій (а.с. 67-68).

Також судом встановлено, що 31 березня 2008 року відповідач подав до Балтської МДПІ Одеської області ще одну декларацію про доходи одержані у 2007 році, в якій не зазначив придбання акцій.

За результатами оброблення декларації та доданих до неї документів, Балтською МДПІ Одеської області було визначено податкове зобовязання ОСОБА_2 з податку доходів фізичних осіб в розмірі 3107 грн. 25 коп. (15% від суми отриманого доходу) та виставлено податкове повідомлення форми «Ф» № /0 від 25.06.2008 року на вказану суму (а.с. 9), яке було отримано відповідачем 05.07.2008 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с. 10).

Судом встановлено, що відповідач не погодився з винесеним податковим повідомленням та подав в Бальську МДПІ в адміністративному порядку скаргу на вказане податкове повідомлення (а.с. 60-63). Суд встановив, що під час розгляду вказаної скарги позивачем був зроблений запит (а.с. 86) до ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів», на який отримана відповідь Товариства від 02.07.2008 року № 437 (а.с.84-85) про те, що інформацію на яких підставах (за майнові сертифікати, готівкою, дольова участь за рахунок прибутку підприємства) були отримані акції Товариства поіменно не мають можливості надати, оскільки архівні данні не збереглися. Аналогічна відповідь була отримана від ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів» на запит суду (а.с. 81). Проте відповідачем була надана суду довідка № 697 від 09.10.2008 року, видана ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів» ОСОБА_2 про те, що станом на 20.04.2008 року він є акціонером Товариства з пакетом акцій 1381 штук по номінальній вартості 4 грн. 20 коп. на суму 5 800 грн., із них 33 акції по номінальної вартості 4, 20 грн. на суму 138, 20 грн. отримані в обмін на приватизаційний сертифікат, 1348 штук по номінальній вартості 4, 20 грн. на суму 5661, 60 грн. отримані в процесі приватизації як дольова участь у формуванні Статутного фонду. Дольова участь акціонерів у формуванні Статутного фонду визначалась з урахуванням стажу роботи та заробітної плати на даному підприємстві (а.с. 42).

За результатами розгляду вказаної заяви Балтською МДПІ Одеської області було прийнято рішення, яким відповідачу відмовлено у задоволенні скарги та податкове повідомлення залишено без змін (а.с.76-77), з підстав того, що скаржником документально не підтверджені відомості, що ним були понесені будь-які витрати на придбання інвестиційного активу під час приватизації підприємства. Щодо врахування індексу інфляції при визначенні вартості цінних паперів також відповідачу було відмовлено Балтською МДПІ Одеської області з посиланням на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.2003року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», відповідно до яких до обєктів індексації не відносяться доходи від акцій та інших цінних паперів. Вказане рішення про розгляд скарги було отримано відповідачем 18.09.2008 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с. 78).

З цих підстав позивачем повторно було винесене податкове повідомлення № /1 від 29.09.2008 року на суму 3107 грн. 25 коп. (а.с. 11), яке було отримано відповідачем 04.10.2008 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с. 12).

Також судом встановлено, що відповідач подав у Державну податкову адміністрацію Одеської області скаргу від 23.09.2008 року на наведене податкове повідомлення (а.с.66), за результатами розгляду якої теж було прийнято рішення від 10.10.2008 року № 32958/ш/250008 про залишення скарги без задоволення та податкового повідомлення без змін (а.с. 73-74), з тих самих підстав. Судом встановлено, що конверт із вказаним рішенням, яке надсилалось відповідачу повернулось з позначкою пошти «причина повернення відмова адресата від одержання», про що був надісланий лист від 12.11.2008 року № 36682/7/25-0012 на адресу Балтської МДПІ Одеської області (а.с. 75).

Враховуючи, що скарга була залишена ДПА в Одеській області без задоволення, позивачем було винесене податкове повідомлення форми «Ф» № /2 від 20.10.2008 року (а.с. 13), яке через неможливість вручення відповідачу поштою, було розміщено 27 жовтня 2008 року на дошці оголошень, про що був складений акт № 1294 від 27.10.2008 року (а.с. 14).

У звязку з не виконанням відповідачем податкового повідомлення у добровільному порядку позивачем була виставлена відповідачу перша податкова вимога від 28.11.2008 року №1/9/282 на суму боргу (а.с. 17а) та друга податкова вимога від 10.02.2009 року № 2/16/145 (а.с. 17б).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, та досліджені докази, які є в матеріалах справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Оподаткування інвестиційних прибутків регулюється Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-ІУ.

Відповідно до п.п. 9.6.2. п. 9.6. ст. 9 цього Закону інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту. До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу корпоративного права його емітентом, яке належало платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного фонду емітента корпоративних прав, внаслідок виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента. Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного фонду юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права. Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за нульовою вартістю.

Згідно з п.п. 9.6.7. п. 9.6. ст. 9 вказаного Закону під "інвестиційним активом" розуміється пакет цінних паперів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом, а також банківські метали, придбані у банку, незалежно від місця їх подальшого продажу.

Відповідно до п.п. 9.6.6. п. 9.6. ст. 9 цього Закону до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального

фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року. Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Згідно з п.п. 9.6.8. п. 9.6. ст.9 цього Закону не підлягає оподаткуванню та не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу: а) дохід, отриманий платником податку протягом звітного податкового року від продажу інвестиційних активів, якщо сума такого доходу не перевищує суму, визначену у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону; б) дохід, отриманий платником податку від продажу інвестиційних активів у випадках, визначених підпунктами 4.3.3 та 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 цього Закону, а саме: сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження акцій (інших корпоративних прав), одержаних ним у

власність в процесі приватизації в обмін на приватизаційні компенсаційні сертифікати, безпосередньо отримані ним як компенсація суми його внеску до установ Ощадного банку СРСР або до установ державного страхування СРСР, або в обмін на приватизаційні сертифікати, отримані ним відповідно до закону, а також сума доходу, отриманого таким платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), майнових паїв, безпосередньо отриманих ним у власність у процесі приватизації згідно з нормами земельного законодавства. У випадках, визначених підпунктами "а" і "б" цього підпункту, платник податку не включає до розрахунку загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами суму таких доходів та витрат на придбання таких інвестиційних активів. Відповідно до п.п. 9.6.10.п. 9.6.ст. 6 Закону норми цього пункту не поширюються на придбання або продаж (погашення) платником податку цінних паперів у вигляді ощадних (депозитних) сертифікатів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю.

З довідки № 697 від 09.10.2008 року, виданої ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів» ОСОБА_2 (а.с. 42) вбачається, що станом на 20.04.2008 року він був акціонером Товариства з пакетом акцій 1381 штук по номінальній вартості 4 грн. 20 коп. на суму 5 800 грн., із них 33 акції по номінальної вартості 4, 20 грн. на суму 138, 20 грн. отримані в обмін на приватизаційний сертифікат, 1348 штук по номінальній вартості 4, 20 грн. на суму 5661, 60 грн. отримані в процесі приватизації як дольова участь у формуванні Статутного фонду. Дольова участь акціонерів у формуванні Статутного фонду визначалась з урахуванням стажу роботи та заробітної плати на даному підприємстві.

З огляду на викладене, керуючись вимогами п.п. 9.6.8. п. 9.6. ст.9, п.п. 4.3.3 та 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-ІУ суд приходить до висновку, що дії позивача щодо оподаткування 33 акції по номінальної вартості 4, 20 грн. на суму 138, 20 грн. отримані відповідачем в обмін на приватизаційний сертифікат є неправомірними, оскільки відповідно до вищевказаної норми Закону такий дохід не підлягає оподаткуванню та не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу, тому податок з доходів фізичних осіб нарахований позивачем відповідачу за продаж 33 акції в сумі 74 грн. 25 коп. (одна акція була продана за 15 грн.х33=495 грн., 15 відсотків від цієї суми - 74 грн. 25 коп.) не може бути стягнутий з відповідача і з цих підстав позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача податку з доходів фізичних осіб за продаж акцій 1348 штук в сумі 3033 грн. суд вважає, що вказані позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. З довідки № 697 від 09.10.2008 року, виданої ВАТ «Балтський молочноконсервний комбінат дитячих продуктів» ОСОБА_2 (а.с. 42) вбачається, що 1348 штук акцій по номінальній вартості 4, 20 грн. на суму 5661, 60 грн. були отримані відповідачем в процесі приватизації як дольова участь у формуванні Статутного фонду (інших доказів з цього приводу суду не надані), тому вказані акції не відносяться до інвестиційних активів, на які не поширюється оподаткування, перелічені в п.п. 9.6.8. п. 9.6. ст.6 та п.п. 9.6.10.п. 9.6.ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-ІУ.

В іншому випадку положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачає оподаткування інвестиційних прибутків, яке відповідно до п.п. 9.6.2. п. 9.6. ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-ІУ розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту. При тому документами, що підтверджують понесені витрати на попереднє придбання цінних паперів фізичною особою платником податку, крім договорів купівлі-продажу цінних паперів, виписок зберігачів під кожну замову, завірених печатками зберігачів, актів прийому-передачі цінних паперів, є також касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

Відповідачем не були надані позивачу та суду документи на підтвердження фактично понесених витрат на попереднє придбання вказаних акцій.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та дослідження і оцінки у сукупності доказів у справі, суд прийшов до висновку, що позивачем було правомірно нараховане відповідачу податок з доходів фізичних осіб в сумі 3033 грн., тому позов в частині стягнення вказаної суми підлягає задоволенню.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, щодо врахування індексу інфляції при визначенні вартості цінних паперів, оскільки відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» до об'єктів індексації, не відносяться, зокрема: доходи громадян від здачі в оренду майна, від акцій та інших цінних паперів, ведення селянського (фермерського) і особистого підсобного господарства, підприємницької діяльності, яка є для громадян джерелом грошових доходів від власності.

Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що дії позивача щодо самостійного визначення суми податкового зобовязання суперечать чинному законодавству, оскільки відповідно до п. 4.2.2. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

Відповідно до п. 18.1. ст. 18 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» річна декларація про майновий стан і доходи (податкова декларація) подається платником податку, який: а) зобов'язаний подавати таку декларацію згідно з нормами цього Закону або інших законів (що відноситься до відповідача). При тому, згідно з п. 18.6., п. 18.7. цієї статті Закону перевірка достовірності даних, визначених у деклараціях, здійснюється у порядку, встановленому законодавством та сума податкових зобов'язань, донарахована податковим органом, підлягає сплаті до відповідного бюджету у строки, встановлені законом. З цих самих підстав і не приймаються до уваги посилання відповідача щодо неприйняття податковим органом декларації, яка була подана відповідачем до Балтської МДПІ Одеської області 31 березня 2008 року.

Відповідно до п. 19.1. ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платники податку зобов'язані своєчасно сплачувати узгоджені суми податкових зобов'язань, а також суми штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих податковим органом, та пеню, за винятком сум, що оскаржуються в адміністративному або судовому порядку. Судом встановлено, що сума податкового зобовязання в розмірі 3033 грн. відповідачем у судовому порядку не оскаржувалась, а отже, відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» вказана сума є узгодженою, а відповідно до п.5.4.1. п.5.4. ст.5 цього Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлені терміни, вважається сумою податкового боргу платника податків та може бути стягнута в судовому порядку.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані позивачем та відповідачем по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та сума податкового боргу в розмірі 3033 грн. повинна бути стягнута з відповідача.

З огляду на викладене, відповідно до ст.ст. 4,9, 18, 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п. 4.2.2. ст.4, п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Балтської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з доходів фізичних осіб в сумі 3107 грн. 25 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави податкову заборгованість по податку з доходів фізичних осіб (код платежу 11010100) в сумі 3033 грн. (три тисячі тридцять три гривні) на рахунок 0058 одержувач УДК в Балтському районі, код 23214749, банк одержувач ГУДКУ в Одеській області МФО 828011.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст складений та підписаний 26 квітня 2010 року.

Суддя: Л.Р. Юхтенко