Справа № 2а/1770/710/2012
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/710/2012 13 березня 2012 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шевчук С.М., за участю секретаря судового засідання Деркач Н.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

Дубенський міськрайонний центр зайнятості
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Дубенський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 1834,69 грн. витрат, пов'язаних з його навчанням.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги заявлені в адміністративному позові підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15).

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 23.09.2011 між Дубенським міськрайонним центром зайнятості та ОСОБА_1 було укладено договір № 00001 щодо професійного навчання останнього (а.с.4). За умовами цього договору центр зайнятості був зобов'язаний забезпечити профнавчання ОСОБА_1, виплачувати йому щомісяця матеріальну допомогу, компенсувати фактичні витрати на проїзд та сприяти в подальшому працевлаштуванні. Відповідач зобов'язаний був пройти повний курс навчання. 20.12.2011 ОСОБА_1 був відрахований з Технічного коледжу НУВГП у зв'язку із невиконанням навчального плану та систематичними пропусками занять без поважних причин.

Відповідно до п. 3.1.2 зазначеного договору, у разі припинення навчання без поважних причин з громадянина стягується загальна сума витрат на професійне навчання. Якщо громадянин відмовляється добровільно повернути зазначені кошти, то питання повернення вирішується у судовому порядку.

Зважаючи, що відповідачем витрати на професійне навчання не відшкодовані, позивач звернувся до суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 17 КАС встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, установлених законом.

За змістом частини 4 статті 50 КАС суб'єкт владних повноважень може звернутись з адміністративним позовом до фізичної особи у випадках. установлених законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про зайнятістю населення" від 01.03.1991 року №803-ХІІ встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

У статті 19 вищезгаданого Закону визначено обов'язки та права державної служби зайнятості, до яких, зокрема відноситься: організація при потребі професійної підготовки і перепідготовки громадян і системі служби зайнятості або заправлення їх до інших навчальних закладів, що ведуть підготовку та перепідготовку працівників, сприяє підприємствам у розвиткові та визначенні змісту курсів навчання й перенавчання, крім того, державна служба зайнятості має право оплачувати вартість професійної підготовки осіб, працевлаштування яких потребує здобуття нової професії (спеціальності), а також установлювати їм період навчання матеріальної допомоги у розмірах, передбачених законодавством України про зайнятість населення.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року №1533-ІІ у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що у органів Державної служби зайнятості відсутні передбачені законом повноваження звертатись до адміністративного суду з позовами до фізичних осіб про стягнення невірно нарахованих чи виплачених коштів, оскільки такі вимоги є вимогами про відшкодування шкоди і відносяться до компетенції судів цивільної юрисдикції. Оскільки підстави позову випливають зі спірних відносин, що мають цивільно-правовий характер, і він не пов'язаний безпосередньо зі здійсненням відповідачем владних управлінських повноважень, цей спір не відноситься до компетенції судів адміністративної юрисдикції та не може ними розглядатися.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 28.11.2011 року у справі №21-251а11 з позовом Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення вартості професійного навчання.

З врахуванням наведеного та фактичних обставин справи суд вважає, що позовні вимоги в даній справі не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі закрити.

Розяснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Шевчук С.М.