Справа № 2а/1570/349/2011
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/349/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

судді - Федусика А.Г.,

судді Левчук О.А.

при секретарі Арсенюк А.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом закритого акціонерного товариства Іллічівський маслоекстракційний завод до державної податкової інспекції у м.Іллічівську про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.04.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2011 року до суду звернулось закрите акціонерне товариство Іллічівський маслоекстракційний завод з позовом до державної податкової інспекції у м.Іллічівську, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 20.04.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуване рішення було прийнято ДПІ у м.Іллічівську з порушенням вимог чинного законодавства. Позивач не погодившись з даним рішенням оскаржив його в адміністративному порядку відповідно до вимог пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", але всі скарги було залишено податковою без задоволення. В судовому засіданні представник позивача стверджував, що в порушення вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні», посадовим особам ЗАТ «Іллічівський маслоекстаркційний завод»не були надані направлення на перевірку, наказ про проведення позапланової виїзної перевірки та жодним чином не повідомлено про факт проведення даної перевірки. Крім того, в акті невірно зазначено, що перевірка була проведена з відома директора та головного бухгалтера підприємства. Представник позивача, зазначив, що 27.11.2007 - 03.12.2007 р. ДПІ провела виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2007, в результаті якої не було виявлено порушень законодавства, про що складено довідку №2940/23-0303 від 06.12.2007 р. Крім того, податковий орган провів планову виїзну перевірку діяльності ЗАТ «ІМЕЗ»за період з 1 липня 2007 року по 31 березня 2009 року. За результатами такої перевірки було складено акт № 2125/23-0301-32790234 від 28 липня 2009 року, відповідно до якого не було виявлено порушень законодавства щодо нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень-вересень 2007. Також, представник позивача зазначив, що законодавство передбачає повторне проведення перевірки лише у випадках, які чітко встановлені Законом України «Про державну податкову службу в Україні». Представник позивача пояснив, що чинне законодавство не встановлює солідарну відповідальність платників податку за правильність визначення податкових зобовязань контрагентами по всьому ланцюгу постачання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - ДПІ у м.Іллічівську в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі акту перевірки, який був складений за результатами проведення документальної невиїзної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2007 року. Представник відповідача зазначила, що на підставі вимог п.1 ст.11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (зі змінами та доповненнями), з метою вирішення питання, щодо обґрунтованості відшкодування ПДВ з бюджету та з врахуванням отриманих відомостей по зустрічних перевірках від інших державних податкових інспекцій, головним державним податковим інспектором відділу перевірок ризикових операцій управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у м. Іллічівську ОСОБА_3 було проведено документальну невиїзну перевірку ЗАТ «ІМЕЗ»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2007 року. За результатами, якої було складено акт №1239/23-0303/32790234 від 19.04.2010 р. Крім того, представник відповідача стверджував, що перевіркою було виявлено, що ТОВ «АДМ»та ЗАТ «ІМЕЗ»є повязаними особами, відповідно до вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Представник відповідача, повідомила про те, що до податкового кредиту ЗАТ «ІМЕЗ»включено суму ПДВ по операціях, які не відповідають фактичним податковим зобовязанням.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2010 року головним державним податковим інспектором відділу перевірок ризикових операцій управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у м. Іллічівську ОСОБА_3 на підставі вимог ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»з метою вирішення питань щодо обґрунтованості відшкодування ПДВ з бюджету та з врахуванням отриманих відповідей по зустрічних перевірках від інших було проведено невиїзну документальну перевірку ЗАТ «Іллічівський маслоекстракційний завод»на право відшкодування податку на додану вартість згідно декларації за період вересень 2007 року.

За результатами даної перевірки було складено акт № 1239/23-0303/32790234 від 19.04.2010 року про результати документальної невиїзної перевірки ЗАТ «ІМЕЗ»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2007 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період серпень 2007 року (а.с. 18-21).

Суд дослідив, що на підставі акту перевірки від 19.04.2010 року відповідачем - ДПІ у м.Іллічівську було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 20.04.2010 року за порушення вимог Закону України «Про податок на додану вартість»та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 968 915 грн. 00 коп. (а.с.22).

З матеріалів справи вбачається, що вищезазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку. На первинну скаргу позивач отримав рішення від 27 липня 2010 року № 19340/10/10-25, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скаргу без задоволення. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ЗАТ «Іллічівський маслоекстракційний завод» направив повторну скаргу до Державної податкової адміністрації в Одеській області та 07 жовтня 2010 року податкова рішенням № 36659/10/25-0007 скаргу позивача залишила без задоволення. Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями позивач направив скаргу до Державної податкової адміністрації України та 20.12.2010 року скаргу позивача було залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про Державну податкову службу», посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Підпунктом 7.7.5 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного

відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Пунктом 1.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України (далі ДПА) від 10.08.2005 року № 327, встановлено, що невиїзною документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), незалежно від способу їх подачі.

Наказом ДПА України від 27.05.08 № 355 затверджені Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації та проведенні перевірок платників податків, в яких зазначено, що невиїзна документальна перевірка проводиться у приміщенні органу ДПС на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), та документів, наданих платником податків або отриманих від контролюючих, правоохоронних та інших органів державної влади, а також інших відомостей, отриманих у встановленому законодавством порядку (п.2.4).

Судом встановлено, що з 27.11.2007 по 03.12.2007 р. відповідачем було проведено виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2007, за результатами якої не було виявлено порушень законодавства, про що складено довідку №2940/23-0303 від 06.12.2007 р. (а.с. 98-106).

Законом України «Про державну податкову службу в Україні», а саме пунктом 8 ч. 6 ст. 11-1 (в редакції яка діяла на час проведення перевірки) передбачено, що податковий орган вправі здійснити позапланову виїзну перевірку у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

З огляду на вищезазначене, судом встановлено, що податковою було проведено перевірку періоду, який вже перевірявся, не маючи на те належних підстав та порушено строки проведення даної перевірки оскільки, документальну невиїзну перевірку відповідно до вимог п.п. 7.7.5 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова повинна провести протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання податкової декларації.

Суд вважає необґрунтованими висновки ДПІ у м.Іллічівську про наявність зазначених порушень податкового законодавства ЗАТ «Іллічівський маслоекстракційний завод», викладені в акті перевірки, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.7.2.4. п.7.2 ст.7 цього Закону, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону, яким є позивач.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до вимог п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Посилання ДПІ у м.Ілічівську в акті перевірки на ті обставини, що не проведено зустрічні перевірки по взаємовідносинах підприємств та не підтверджено податковий кредит серпня 2007 року, а отже на підтверджено бюджетне відшкодування в сумі 968915 грн. за вересень 2007 року, суд не приймає до уваги, оскільки, з урахуванням принципу персональної відповідальності підстави для позбавлення позивача права на включення до податкового кредиту та отримання з бюджету надмірно сплачених сум податку у звязку з можливим невиконанням іншими платниками податку постачальниками покладеного на них законом обовязку щодо внесення до бюджету сплачених покупцем сум податку в ціні придбання товарів (послуг) відсутні.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ті обставини, що TOB «АДМ Україна»та ЗАТ «ІМЕЗ» є повязаними особами, оскільки, згідно Закону України № 334/94 «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 p., із змінами та доповненнями, ця «пов'язаність» впливає тільки на рівень податкових зобов'язань з податку на прибуток та жодним чином не стосується відшкодування податку на додану вартість.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено факт правомірності прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 968915,00 грн.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення ДПІ у м.Іллічівську № /0 від 20.04.2010р., прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, в звязку з чим підлягає скасуванню, а позовні вимоги закритого акціонерного товариства «Іллічівський маслоекстракційний завод»підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 16 червня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись Законом України «Про державну податкову службу в Україні», ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов закритого акціонерного товариства Іллічівський маслоекстракційний завод до державної податкової інспекції у м.Іллічівську про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.04.2010 року задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Іллічівську № /0 від 20.04.2010 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано колегією суддів 21 червня 2011 року.

Головуючий суддя О.В.Глуханчук

Суддя А.Г.Федусик

Суддя О.А. Левчук