Справа № 2а-1670/9891/11
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/9891/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

при секретарі Дубовик О.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання дій незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2011 року Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 16567313.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що в ході виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2009 року № 2а-1727 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області 03.11.2011 року безпідставно прийнято постанову про накладення штрафу на позивача за невиконання без поважних причин рішення суду, так як виконання постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа можливе лише за умови виправлення у постанові про відкриття виконавчого провадження помилки щодо написання стягувача, оскільки ОСОБА_3 як одержувач пенсії на обліку в управлінні не перебуває. Позивач просив скасувати постанову про накладення штрафу, зазначивши, що вона прийнята державним виконавцем без встановлення причин та обставин невиконання позивачем виконавчого листа.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу. В письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому постанова скасуванню не підлягає. Крім того, зазначив, що постановою державного виконавця про виправлення помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження та вірно зазначено стягувача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_2.

Третя особа в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення третьої особи, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2009 року позивача зобов'язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 та здійснити відповідні виплати.

На виконання вказаної постанови 16.12.2009 року судом видано стягувачу виконавчий лист № 2-а-1727/09.

25.12.2009 року постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 01.01.2010 року.

Рішення суду в добровільному порядку боржником виконано не було, в зв'язку з чим 03.11.2011 року державним виконавцем підрозділу винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680 грн.

Позивач не погодився із зазначеною постановою державного виконавця та оскаржив її до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України Про виконавче провадження визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (із змінами та доповненнями) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 року №202/98-ВР (із змінами та доповненнями) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Статтею 24 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції діючій до 09.03.2011 року) передбачений порядок прийняття виконавчого документа до виконання. Так, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ст. 24 Закону №606).

Таким чином, примусове виконання рішення суду здійснюється державним виконавцем, у разі невиконання такого рішення боржником у добровільному порядку.

25.12.2009 року постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2009 року № 2а-1727 та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 01.01.2010 року.

У наданий для добровільного виконання строк позивач рішення суду не виконав, вказавши на помилку, допущену державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження від 25.12.2009 року щодо написання стягувача, як на поважну причину невиконання виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 статті 83 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI, який діє з 09.03.2011 року), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі вказаної правової норми та заяви позивача (боржника у виконавчому провадженні) від 12.08.2010 року № 11573/08-11 постановою державного виконавця від 12.04.2011 року про виправлення помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначено стягувачем ОСОБА_2, замість ОСОБА_3.

14.04.2011 року вказана постанова разом із супровідним листом та постановою державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій до 19.04.2011 року надіслані на адресу позивача, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції підрозділу, копія якої міститься в матеріалах справи.

Отже, помилка щодо написання по батькові стягувача у виконавчому провадженні була виправлена постановою державного виконавця.

При цьому, суд вважає, що граматична помилка, допущена у постанові про відкриття виконавчого провадження щодо написання стягувача, не може бути поважною причиною не виконання рішення суду, оскільки відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обовязок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Представником позивача в судовому засіданні надано копію постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2009 року у справі № 2-а-1727/09, на підставі якого видано виконавчий лист від 16.02.2009 року № 2-а-1727/09 з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження, із якої слідує, що позивачем у справі є ОСОБА_2.

Також, в матеріалах справи міститься виконавчий лист від 16.02.2009 року № 2-а-1727/09, виданий Полтавським окружним адміністративним судом, у якому стягувачем визначена ОСОБА_2.

Зі змісту позовної заяви слідує, що на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 16.02.2009 року № 2-а-1727/09 позивачу було відомо про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, проте доказів його виконання в добровільному порядку суду не надано.

Судом не встановлено наявності доказів, які б вказували на існування будь-яких перешкод у здійсненні позивачем нарахування належної суми та здійснення відповідних виплат ОСОБА_2, або доказів, які б належним чином свідчили про вжиття позивачем будь-яких заходів, спрямованих на добровільне виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2009 року у справі № 2-а-1727/09, на примусове виконання якого видано виконавчий лист від 16.02.2009 року № 2-а-1727/09, чи поважних причин його невиконання.

Статтею 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

На виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" 03.11.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду.

Вказана постанова направлена боржнику разом із вимогою державного виконавця виконати рішення суду в 5-ти денний термін, проте рішення суду залишається невиконаним.

Отже, протиправності в діях державного виконавця під час винесення постанови про накладення штрафу судом не встановлено, як і підстав для її скасування.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", тому позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання дій незаконними та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2011 року.

Суддя А.Б. Головко