Справа № 2а-1607/11/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2011 р. Справа № 2a-1607/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Скільський І.І.,

при секретарі Бурда М.Р.,

за участю:

представника позивача не зявився,

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом Калуської обєднаної державної податкової інспекції

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 242981,93 грн.,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2011 року Калуська обєднана державна податкова інспекція (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 242981,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником податків і зборів відповідно до вимог ст.16.1.4 Податкового кодексу України, Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Згідно довідки Калуської ОДПІ від 10.05. 2011 року № 2575/10/240 відповідач має податковий борг в розмірі 242 981,93 грн., зокрема по сплаті орендної плати за землю в розмірі 238528,36 грн. в т.ч.,190550,69 грн., основного боргу та 47977,67грн., - штрафних (фінансових) санкціях, збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 964,16 грн., збору за користування радіочастотним ресурсом України в сумі 3489,41 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. На адресу суду подав заяву про розгляд справи без уповноваженого представника.

Відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Правом на подання заперечень щодо задоволення позову не скористався. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неприбуття суду не надав.

За таких обставин, суд вбачає, що справу слід розглянути за відсутності представника позивача, відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 26.07.2001 року, відповідач зареєстрований Калуською районною державною адміністрацією як субєкт підприємницької діяльності та взятий на облік у Калуській обєднаній державній податковій інспекції. Відповідач являється платником земельного податку, збору за забруднення навколишнього природного середовища, збору за користування радіочастотним ресурсом України.

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законодавства в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

Згідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкових зобовязання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп.4.1.4 п.4.1 ст. 4 вказаного Закону для подання такої декларації.

В п. 5.1 ст. 5 Закону зазначено, що податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Положенням п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами встановлено, що податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається узгодженим в день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків його апеляційного узгодження і відповідно до п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону повинно бути сплачено платником податків на протязі 10-ти календарних днів, наступних за днем узгодження. Узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Оскільки, відповідачем не була порушена процедура апеляційного узгодження податкового зобов'язання, то сума вказаного податкового зобов'язання відповідача, у відповідності до пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є узгодженою.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України, який набрав чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків і зборів зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в порядку оскарження, але несплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно відповідач, повинен керуватись Земельним кодексом України і Законами України "Про плату за землю" та "Про оренду землі".

Статтею 14 Закону України Про плату за землю передбачено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

У відповідності до ст. 17 вказаного Закону податкове зобов'язання з земельного податку, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступним за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Також, відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст.14 Податкового Кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 286.2 статті 286 цього Кодексу встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України за №162/379 від 19.07.1999 року "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища" (далі Інструкції) інструкція визначає єдиний на території України порядок обчислення і сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, а також відповідальність платників за достовірність даних про обсяги викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти, розміщені відходи та за правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати збору.

Згідно пункту 2.1. розділу 2 Інструкції платниками збору є субєкти господарювання незалежно від форм власності, юридичні особи, що не здійснюють господарської (підприємницької) діяльності; бюджетні, громадські та інші підприємства, установи і організації, постійні представництва нерезидентів, які зареєстровані в Україні, або нерезиденти, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, громадяни, які здійснюють на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

Відповідно до пункту 9.1. розділу 9 Інструкції платники несуть відповідальність за правильність обчислення, повноту та своєчасність сплати, а також за правильність складання і своєчасність подання податкових розрахунків органам державної податкової служби згідно з законодавством. Штрафні санкції та пеня застосовуються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» користування радіочастотним ресурсом в Україні здійснюється на платній основі. Збір за користування радіочастотним ресурсом України встановлюється Податковим кодексом України.

Як визначено частиною 8 ст. 57 указаного закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) користувачі радіочастотного ресурсу України щомісяця протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, подають до органів податкової служби податкові декларації. Форма податкової декларації визначається центральним податковим органом.

Відповідальність за невиконання указаних норм закону передбачена ст. 58 закону.

Платниками збору за користування радіочастотним ресурсом, відповідно до п.318.1 ст.318 Податкового кодексу України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, які користуються радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування.

Об'єктами обчислення зазначеного боргу згідно з п. 319.1 ст. 319 Податкового Кодексу України є ширина смуги радіочастот, що визначається як частина смуги радіочастот загального користування у відповідному регіоні та зазначена в ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України або в дозволі на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою для технологічних користувачів та користувачів, які користуються радіочастотним ресурсом для розповсюдження телерадіопрограм.

Відповідно до п. 321.5 ст. 321 Податкового Кодексу України розрахунки збору подаються платниками збору до органів державної податкової служби у строки, визначені для місячного податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації.

Як встановлено п.322.1 ст. 322 Податкового Кодексу України збір сплачується платниками збору у строки, визначені для місячного податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації.

Платники несуть відповідальність за правильність обчислення та своєчасну сплату збору згідно із законодавством , контроль за своєчасністю та повнотою сплати збору здійснюється органами державної податкової служби.

Відповідно п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 17.1.1 закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Як вбачається з матеріалів справи, в результаті проведеної Калуською обєднаною державною податковою інспекцією в Івано-Франківській області на підставі направлення від 31.01.2011 року № 54 та ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, складено акт № 113/17-02/НОМЕР_1 від 04.09.2011 року.

Проведеною перевіркою виявлено порушення пп.4.1.4 п.4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», зі змінами та доповненнями, Закону України «Про плату за землю» зі змінами та доповненнями, а саме неподання розрахунків орендної плати за землю за 2009 -2010рр., в результаті чого донараховано орендної плати за землю на загальну суму 190550,69 грн.(в тому числі 106200,75 грн. за 2009 рік та 84349,94 грн. за 9 місяців 2010 року). На підставі акту перевірки Калуської ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 18 лютого 2011 року, яким визначено суму податкового зобовязання відповідача в розмірі 238528,36 грн., в тому числі 190550,69 грн. основного боргу та 47977,67 грн. штрафні санкції. Вказане податкове повідомлення рішення отримане особисто відповідачем 23.02.2011 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 19).

Також вказаною перевіркою виявлено порушення пп.4.1.4 п.4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», зі змінами та доповненнями, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року №303 «Про затвердження порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища», а саме неподання податкового розрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища за I, IV квартал 2008 року, I, II, III та IV квартали 2009 року. На підставі акту перевірки Калуської ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 18 лютого 2011 року, яким визначено суму податкового зобовязання відповідача в розмірі 1020 грн. Вказане податкове повідомлення рішення отримане особисто відповідачем 23.02.2011 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 19).

Крім цього перевіркою виявлено порушення пп.4.1.4 п.4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», зі змінами та доповненнями, Закону України «Про радіочастотний ресурс України», а саме несвоєчасне подання податкових розрахунків збору за використання радіочастотних ресурсів за липень-грудень 2008 року, січень-грудень 2009 року, січень-лютий 2010 року. На підставі акту перевірки Калуської оДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 18 лютого 2011 року, яким визначено суму податкового зобовязання відповідача в розмірі 3400 грн. Вказане податкове повідомлення рішення отримане особисто відповідачем 23.02.2011 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с. 19).

Судом встановлено, що на момент розгляду справи, сума податкового боргу відповідача є узгоджена, проте в добровільному порядку не сплачена, що тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України та суттєво порушує інтереси держави.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На час вирішення справи відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним узгодженого податкового боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем вимог законодавства стосовно не сплати узгодженого податкового боргу та вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог, в сумі 242981,93 грн.

При цьому, відповідно до п. 95.1. ст. 95 Податкового Кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У відповідності до пункту 20.1.18. Податкового кодексу України органи державної податкової служи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що фактичне стягнення податкового боргу необхідно здійснити за положеннями Податкового кодексу України, який вступив у дію із 01.01.2011 року. Втім, вирішуючи питання про необхідність застосування положень пунктів 95.1., 95.3. статті 95 Податкового кодексу України у повному їх змісті у даних спірних відносинах суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача наявного у нього податкового боргу за правилами вказаної статті Кодексу підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних правових позицій.

Відповідно до вимог пунктів 95.1., 95.3., 95.4. статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1244 від 29.12.2010 року Деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України.

Суд, виходячи із системного аналізу наведених положень Кодексу, прийшов до висновку про те, що погашення податкового боргу за рішенням суду здійснюється шляхом стягнення коштів, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить платнику податків.

У випадку недостатності коштів на рахунках та готівки, що належить такому платнику податків, орган державної податкової служби повинен надати суду безумовні докази такої недостатності коштів, шляхом подачі виписок із усіх рахунків платника податку у банку чи інші докази відсутності у нього таких коштів у касі.

За наявності вказаних даних суд при розгляді справи про стягнення податкового боргу у одному провадженні вирішує питання про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. За відсутності ж таких доказів щодо нестачі коштів, у суду відсутні правові підстави вирішувати питання про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем суду не надано доказів та не наведено будь-яких інших фактичних обставин недостатності на рахунках і у касі відповідача коштів чи готівки, достатньої для покриття податкового боргу в сумі 242981,93 грн.

Враховуючи вказане, не підлягає до задоволення позовна вимога про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна боржника субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з розрахункових рахунків у банку, обслуговуючого платника податків та за рахунок готівки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ід.код НОМЕР_1, вул.Височана, Б66, с.Сівка-Калуська, Калуський район, Івано-Франківська область) в дохід державного бюджету заборгованість в сумі 242981 (двісті сорок дві тисячі девятсот вісімдесят одна) гривня 93 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 04.10.2011 року.