Справа № 154/1850/15 2-а/154/33/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. Справа № 876/7903/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Затолочного В.С., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському район на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському район про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії по призначенню пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському район про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії по призначенню дострокової пенсії як матері інваліда з дитинства.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку ОСОБА_3. У грудні 1991 року у доньки вперше виявлено захворювання цукровий діабет. Інвалідність дитині встановлена з вересня 1999 року. Донька має статус дитини інваліда з дитинства з діагнозом цукровий діабет тип 1, важка форма, субкомпенсовавний. 27 березня 2015 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському районі із заявою про призначення їй пенсії за віком, як матері яка має дитину інваліда з дитинства, відповідно до п.3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 12 травня 2015 року позивачу відмовлено у призначені пенсії, мотивуючи тим, що підставою для відмови у призначені дострокової пенсії є відсутність висновку ЛКК Володимир-Волинського ТМО про визнання доньки ОСОБА_3 дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, інші підстави для відмови у призначенні спірної пенсії відсутні. Вважаючи відмову відповідача протиправною та такою що порушує її права, позивач звернулась до суду. Просила позов задоволити.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.07.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському районі № 395 від 12.05. 2015 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському районі призначити та виплачувати ОСОБА_2 дострокову пенсію за віком як матері інваліда дитини з дитинства із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 28 грудня 2014 року з дня набуття права на призначення пенсії.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському район. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку ОСОБА_3. У грудні 1991 року у доньки позивача вперше виявлено захворювання на цукровий діабет. Інвалідність дитині встановлена з вересня 1999 року. Донька має статус дитини інваліда з дитинства з діагнозом цукровий діабет тип 1, важка форма , субкомпенсовавний.

Як вбачається з медичних висновків від 17.х1.1999 року, № 71, від 16.08.2005 року № 69 вбачається, що донька позивачки ОСОБА_3 визнана хворою на цукровий діабет.

Відповідно до виписки з акта огляду ОСОБА_3 встановлена з 10.08.2007 року 2 група інвалідності і встановлювалася черговими переоглядами.

З 21.09.2011 року згідно виписки із акта огляду МСЕК ОСОБА_3 встановлена 3 група інвалідності з черговим переоглядом. Вона являється інвалідом з дитинства.

27 березня 2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком як матері яка має дитину інваліда з дитинства та подала необхідні документи.

Проте, рішенням відповідача №395 від 12.05.2015 року в призначенні пенсії , як матері інваліда з дитинства відповідно до ст. 17 Закону України « Про пенсійне забезпечення », п.3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » відмовлено , так як відсутня довідка лікарняного закладу , що дитина позивача визнана інвалідом до 6-ти років.

Факт досягнення позивачкою 50- річного віку на час звернення із заявою про призначення пенсії та наявність у неї стажу роботи не менше 15 років відповідачем також визнано.

Відповідно до п.3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » жінки , які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку , передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти інваліди віком до 16 років.

Згідно ст. 17 Закону України « Про пенсійне забезпечення », жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку , і матері інвалідів з дитинства , які виховали їх до цього віку , мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми ( пункти «є» і «ж» ст. 56 ). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти інваліди віком до 16 років , які мають право на одержання соціальної пенсії ( ст.94 ).

Відтак, право на пенсію за віком згідно положень вказаних статей мають матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, тобто, за умови виховання саме дитини - інваліда до шестирічного віку, жінка набуває права на отримання пенсії за віком раніше на 5 років до досягнення пенсійного віку.

При цьому дана стаття Закону чітко зазначає, що до числа інвалідів з дитинства належать також діти інваліди віком до 16 років , які мають право на одержання соціальної пенсії ( стаття 94).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що незалежно від дати встановлення інвалідності згідно до положень статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та надання медичних документів ОСОБА_3 донька позивача підпадає під визначення категорії інвалід з дитинства.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі Волинському та Володимир - Волинському район залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.07.2015 року у справі №154/1850/15 (2-а/154/33/15) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: В. Затолочний

С. Кузьмич