Справа № 2а/1770/3113/2011
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3113/2011

27 липня 2011 року 16год. 41хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Чередняка В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головна державна інспекція на автомобільному транспорті Мінінстерства транспорту та зв"язку України в особі Територіального управління Головавтотрансінспекції у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови
ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій за № 0518 від 29 червня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

9 червня 2011 року посадовими особами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області відносно нього проведено перевірку щодо дотримання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що свідчить акт за № 231511 від 09.06.2011 року.

На підставі наведеного акту Територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області було винесено постанову № 0518 від 29 червня 2011 року про застосування до нього фінансових санкцій в розмір 1700 грн. за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважає, що відповідач безпідставно застосував фінансову санкцію до нього, оскільки він не являється субєктом підприємницької діяльності, в звязку з чим органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті не наділені правами здійснювати перевірки та накладати фінансові санкції стосовно нього як фізичної особи, адже це суперечить вимогам ст.ст. 6 та 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України N 1567 від 8 листопада 2006 року (далі Порядку).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила та пояснила, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, посадові особи Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області під час складання акту перевірки та винесення оскаржуваної постанови діяли в межах закону. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Суд виходив з наступного.

9 червня 2011 року посадовими особами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області відносно позивача проведено перевірку щодо дотримання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що свідчить акт за № 231511 від 09.06.2011 року (а.с.22).

На підставі наведеного акту Територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області було винесено постанову № 0518 від 29 червня 2011 року про застосування до позивача фінансових санкцій в розмір 1700 грн. за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.8).

Відповідно до ст. 6 Закону України Про автомобільний транспорт, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При проведенні позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, стосовно терміну проведення перевірки не інформується (ч. 11, 15).

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, мм. Києві та Севастополі (п. 3 Порядку)

Урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті, відповідно до ч. 7 ст. 6 вказаного Закону, здійснює: державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; державний нагляд за забезпеченням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, безпеки автомобільних перевезень тощо.

При цьому державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок згідно ч. 11 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Частиною 17 ст. 6 зазначеного Закону встановлено, що порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

Відповідно до п. 1 Порядку, його положення визначають процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання вимог законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, з наведених положень чинного законодавства суд робить висновок, що Головавтотрансінспекція та її Територіальні управління як орган державного контролю мають право проводити перевірки юридичних осіб та підприємців щодо виконання ними вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту та притягати останніх до встановленої відповідальності. В звязку з цим вказані субєкти владних повноважень не наділені повноваженнями щодо притягнення фізичних осіб, які не є підприємцями та, відповідно, суб'єктами господарювання до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з положеннями ст. 241 ГК України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, з положень ст. 55, 238, 241 Господарського кодексу України, Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, вбачається, що штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які встановлені ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», не можуть застосовуватись органами державного контролю до фізичних осіб, які не є підприємцями, а накладаються виключно на суб'єктів господарювання, якими є юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Фізична особа, яка не є підприємцем, за наявності підстав, може бути притягнута до відповідальності у порядку та на підставах, які визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, було встановлено, що позивач не є підприємцем (а.с.23), що не заперечувалось представником відповідача.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті щодо складання акту № 231511 від 09.06.2011 року про проведення перевірки та виявлення порушень додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а також щодо складання постанови про застосування фінансової санкції відносно фізичної особи ОСОБА_1, який не є підприємцем, є незаконними, прийнята постанова протиправною, а отже підлягає скасуванню.

За наведених обставин позов підлягає до задоволення повністю.

Судовий витрати не стягуються, оскільки позивач не надав доказів сплати судового збору (звільнений від сплати на підставі п.18 ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито»).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області від 29 червня 2011 року № 0518 про застосування до ОСОБА_1 фінансової санкції в сумі 1700 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.