Справа № 813/7882/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року № 813/7882/14

о 18 год., 35 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Габен», представник не прибув
до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, представник не прибув,
про визнання протиправним податкового повідомлення - рішення

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Габен» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області у якому з врахуванням уточнень до позовних вимог просив визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.01.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виявленні податковим органом розбіжності даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам. Під час подання реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2011 року підприємством було допущена помилка, однак, реєстр виданих та отриманих податкових накладних є первинним документом, який не підлягає уточненню. Під час проведення перевірки, податкової накладної, на яку посилається відповідач в акті перевірки, не виявилось. Крім цього, проведеною у контрагента позивача ОСОБА_1 Агрофірми «Зоря ім. Полютинського» зустрічною звіркою також встановлено, що в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних такої накладної не має. На суму ПДВ 278792,29 грн. до реєстру включені податкові накладні, виписані на дату здійснення попередньої оплати, які не підлягають включенню до Єдиного реєстру податкових накланих.

Представник позивача в судове не прибув, подав 11.09.2015 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що позивач не скористався визначеним законодавством механізмом, який надає право та можливість включити до податкового кредиту суми ПДВ та податкових накладних, оформлених з порушенням вимог закону, та правом подання уточнюючого розрахунку до декларації до початку перевірки. Позивачем навмисно було розроблено податкову накладну, з метою ухилення від дотримання вимог чинного законодавства та від відповідальності за вчинене порушення.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неприбуття не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою від 02.09.2015 року.

Безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

17.10.2011 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ фірми «Габен» з питань правильності формування відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за серпень 2011 року. За результатами проведеної перевірки складено акт № 3855/23-408/20832731.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п.п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- ІV, ТОВ фірма «Габен» завищено податковий кредит за серпень 2011 року в розмірі 1871856, 00 грн. та заниження позитивного зобовязання з позитивного зобовязання з податку на додану вартість за серпень 2011 року в розмірі 916072,00 грн.

18.01.2012 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1, яким згідно з п. 54.3 ст. 53 ПК України та відповідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 123.1 ст. 123 ПК України на підставі акта перевірки № 3855/23-408/20832731 від 17.10.2011 року та рішення ДПА у Львівській області від 12.01.2011 року № 796/10/25-005/61 встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 та п. 200.1 ст. 200 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-ІV, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання позивачу за платежем податок на додану вартість усього 1145090,00 грн., в тому числі за основний платіж - 916072,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції - 229018 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами» № 2181-III від 21.12.2000 року із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно п. 50.1 ст. 50 цього ж Кодексу, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 цього ж Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно п. 201.1 ст. 201 цього ж Кодексу, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно п. 201.7 ст. 201 цього ж Кодексу, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно п. 11 підрозділу 2 розділу XX цього ж Кодексу, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2012 року по цій же справі адміністративний позов задоволено повністю. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2014 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою встановлено: «Стверджуючи про відсутність порушень з боку платника, суди зазначили, що податковий кредит сформовано по податковим накладним, які не підлягають включенню до Єдиного реєстру податкових накладних, оскільки сума ПДВ по кожній з них окремо була меншою, ніж 100 000,00 грн.

Позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2011 року та копії записів у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2011 року в електронному вигляді (вх. № НОМЕР_2 від 20.09.2011 року). В реєстрі отриманих податкових накладних товариством відображено за номером запису 325 податкову накладну, отриману та виписану 31.08.2011 року за № 1062 від ОСОБА_1 Агрофірма «Зоря ім.Плютинського» (ІПН 22, с. Зоря, пл. Жовтнева, 2, Рівненський район, Рівненська область) загальна сума становить 16 727 569,73 грн., в тому числі ПДВ - 2 787 928,29 грн. При цьому, податкова накладна № 1062 від ОСОБА_1 Агрофірма «Зоря ім. Плютинського» не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Заперечуючи проти позову, податковий орган зазначає, що оскілки уточнюючий розрахунок поданий товариством 05.10.2011 року, тобто після початку проведення перевірки, йому присвоєно статус «не визнано, як податкова декларація»).

Вищенаведене спростовує доводи позивача з якими, погодились суди першої та апеляційної інстанцій щодо включення до реєстру податкових накладних, які не підлягали реєстрації.

Проте, судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінки вказаним доводам, не з'ясовано чи оскаржувались платником дії відповідача по невизнанню уточнення.

Крім того, суди при вирішенні спору не звернули увагу на посилання відповідача на лист Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області від 13.01.2012 року № 375/23-331, в якому вказано, що в реєстрі податкових накладних, виписаних ОСОБА_1 Агрофірма «Зоря ім. Плютинського» позивачу, наявна накладна від 31.08.2011 року за № 1062, не 41, що вказуються платником».

Згідно ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи. Під час нового розгляду позивачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано вищевказані висновки ВАС України викладені у згаданій підтверджено ухвалі в тому числі щодо обставин, що в реєстрі податкових накладних, виписаних ОСОБА_1 Агрофірма «Зоря ім. Плютинського» позивачу, наявна накладна від 31.08.2011 року за № 1062, не 41, яка вказана позивачем, та не підтверджено оскарження ним дії відповідача по невизнанню поданого уточнення.

З врахуванням вказаного судом також враховуються заперечення відповідача, про те, що уточнюючий розрахунок був поданий підприємством після початку позапланової перевірки (перевірку розпочато 04.10.2011 р.), а саме 05.10.2011 року. Оскільки, згідно Податкового кодексу України подавати уточнюючі розрахунки підчас перевірок заборонено, даний уточнюючий розрахунок отримав статус «Не визнано, як податкова декларація». Відтак позивач втратив право на податковий кредит, згідно накладної, оформленої з порушенням ст.201 ПК України.

З цих же підстав судом не враховуються обґрунтування та докази надані позивачем в підтвердження позовних вимог.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги ТОВ фірми «Габен» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 18.01.2012 року, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Габен» (, вул. Персенківка, 19, м. Львів) на користь Державного бюджету України 2146,00 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 21.09.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.