Справа № 2-а-5097/11
Суддя: Рябченко Л. А.
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5097/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2011 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Рябченко Л. А. , розглянувши у скороченому провадженні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Білій Церкві про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м.Білій Церкві щодо відмови йому у перерахунку та виплаті доплати до пенсії неправомірними та зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії та проводити йому щомісячні доплати до пенсії згідно ст. ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є непрацюючим пенсіонером, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інвалідом 1-ї групи, а тому, відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». розмір призначеної йому пенсії не може бути нижчим 10-ти мінімальних пенсій за віком, також йому повинна бути призначена щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

В установлений ст.183-2 КАС України строк відповідачем не було надано заперечень на позов, а тому судове рішення виноситься на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши справу у порядку скороченого провадження одноособово , та оцінивши повідомлені позивачем обставини вважаю, за необхідне задоволити позов частково по слідуючих підставах.

Як вбачається із матеріалів справи позивач дійсно перебуває на обліку у відповідача як непрацюючий пенсіонер, є інвалідом 1-ї групи і отримує пенсію по другій групі інвалідності захворювання повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1,позивач отримує пенсію по інвалідності з 30.05.2011 року.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-Х11 передбачено, що інвалідам 2-ї групи, віднесеним до категорії 1, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-Х11 передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 1-й групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 49 ЗУ № 796 передбачає, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюється у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 « Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій за шкоду органами Пенсійного фонду « на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 523 від 31.05.1997 року, яка на сьогодні є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50,54 ЗУ № 796.

Таким чином , враховуючи вище наведені обставини прихожу до висновку,що позивач має право на отримання пенсії як за ст.54 ЗУ № 796 в розмірі не нижче 10 мінімальних пенсій за віком з 30.05.2011 року, так і за ст.50 ЗУ №796 в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком з 30.05.2011 року.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Посилання відповідача на застосування ними розрахунку доплати до пенсії позивачу передбаченого постановами Кабінету Міністрів України від 20.06.2000 року №987, № 564 від 16.07.2008 року, № 1 від 03.01.2002 року, та №936 від 20.09.2005 року, які на сьогодні є чинними, не може слугувати підставою для невиконання відповідачем вимог ст. 50,54 вище вказаного закону, по скільки Закони України мають вищу юридичну силу, ніж постанови Кабінету Міністрів України. З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами Кабінет Міністрів України в своїх постановах не може звужувати обсяг прав та зміст прав громадян передбачених законами.

Частина 4 ст. 9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-1У встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється відповідачем з дня встановлення цього мінімуму, тобто новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

При цьому ч.3 ст.28 цього закону зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,призначених з цим законом.

Оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 ст.28 цього закону, вказану норму слід також застосувати для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат.

Не може слугувати законною підставою для невиконання відповідачем вимог ст.ст. 50,54 вище вказаного ЗУ № 796 також відсутність бюджетного фінансування на проведення таких доплат, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань / так у справі « Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України , Закони, інші правові акти або їх окремі положення , що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституцією України, КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності відповідно до якого органи державної влади , органи місцевого самоврядування , їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією України

На виконання даного Закону було прийнято постанову КМ України від 06.07.2011 року № 745 « Про встановлення деяких розмірів виплат,що фінансується за рахунок коштів державного бюджету» / чинна з 23.07.2011 року / , відповідно до якої розмір пенсії інвалідам 2-ї групи захворювання якого повязано з впливом аварії на ЧАЕС,передбачене ст.ст.50,54 Закону « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», становить у розмірі 10 мінімальних пенсії за віком та 100 % мінімальної пенсії за віком доплати до пенсії за шкоду заподіяну здоровю.

Отже,фактично спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 50 , 54 Закону України

« Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» та Законом «Про внесення змін до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2011 рік» , а конкретні розміри виплат визначені постановою КМ України № 745 , на що вказано вище.

Наведені Закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної Ради України , а діюче законодавство не містить норм , які б встановлювали пріоритетність одних Законів над іншими,але загальновизнаним є те, що серед двох актів однакової юридичної сили , які регулюють спірні правовідносини,застосуванню підлягає той , який діє в часі пізніше.

А тому з 23.07.2011 року необхідно застосувати при вирішенні спору норми Закону «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови КМ України № 745,яка прийнята на виконання цього Закону,норми якого неконституційними не визнавалися,а до 23.07.2011 року при вирішенні спору необхідно застосувати ст.ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» виходячи із принципу пріоритетності нормативно - правових актів.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав , свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк , але позивачу пенсія по інвалідності призначена з 30.05.2011 року, а тому право на проведення перерахунку пенсії по інвалідності виникло з 30.05.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду , прийняті в порядку скороченого провадження.

Враховуючи вище наведені обставини вважаю дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії на підставі ст.ст.50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід визнати неправомірними та зобовязати відповідача провести такий перерахунок та виплату позивачу щомісячної пенсії на підставі ст.ст. 50,54 вище вказаного закону.

Враховуючи вище наведені обставини вважаю дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії на підставі ст.ст.50,54 вищевказаного ЗУ № 796 слід визнати неправомірними та зобовязати відповідача провести такі нарахування та виплати щомісячної пенсії та додаткової пенсії.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати держмита ( судового збору ) на користь держави.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 19, 48, 113 Конституції України, ст. ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6, 9, 17, 183-2, 256 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Білій Церкві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та доплаті пенсії і додаткової пенсії згідно ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Білій Церкві провести перерахунок пенсії та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно з ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком ,за період з 30.05.2011 року по 22.07.2011 року включно , з врахуванням виплачених сум.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Білій Церкві провести перерахунок пенсії та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно з ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі не нижче 10-ти мінімальної пенсії за віком , за період з 30.05.2011 року по 22.07.2011 року включно , з врахуванням виплачених сум.

Допустити негайне виконання постанови.

Звільнити відповідача від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2