Справа № 804/6662/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Лозицька І.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2015 рокусправа № 804/6662/15
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання Комар Н.В., за участю представника позивача Медведєва К.І., представника відповідача Калугіна А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 р. у справі №804/6662/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної Служби України про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної Служби України про скасування рішень.

Позивач просив скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20111 від 26.11.2014 р.; визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної Служби України про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600586/1 від 26.11.2014 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що митна вартість імпортного товару визначена у контракті, специфікації до нього та у рахунку. Згідно умов контракту та умов поставки, позивач не несе додаткових витрат, які обумовлюють коригування митної вартості товару, а отже будь-який інший документ, окрім тих, що були надані, не взмозі підтвердити ціну товару, що сплачена чи підлягає сплаті на користь постачальника.

Відповідно до умов поставки за контрактом витрати на транспортування включені у вартість товару.

В оскаржуваному рішенні не зазначено - обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, відсутня докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при коригуванні митної вартості, не наведено розрахунків, математичних формул, посібників, які використовувалися під час обчислення митної вартості.

Таким чином, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" та компанією "INVERELL LIMITED", (Кіпр) укладено зовнішньоекономічний контракт № 14-0157-12, в межах якого, продавцем на митну територію України на умовах DAP - станція Правда Придніпровської залізниці (ІНКОТЕРМС - 2010) для покупця було ввезено вантаж: вогнетривкі вироби, у вигляді брикетів подушкоподібної форми (шлакоутворюючі брикети марки KUMSLAG PL66 з вмістом MgO - 64%, SiО2 - 15%, CaO - 5%, Fe2О3 - 5% фракція 10-40 мм. Упаковка в біг бегах, загальною кількістю 600.000 тон, на загальну суму 154.200 доларів США (а.с.24-29).

Додатком № 7 від 06.10.2014 р. до зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 №14-0157-12 визначено 100% оплату вартості поставленого товару протягом 10 днів з дати поставки (а.с.29).

Відповідно до п.2.1 п.2 Контракту від 28.01.2014 р. №14-0157-12 ціна на товар узгоджується в кожному окремому Додатку (Специфікації) або доповненні до контракту, які є його невід'ємною частиною, і фіксується в доларах США та/або Євро.

Відповідно п.3.3 зазначеного зовнішньоекономічного контракту, датою поставки при поставці залізничним транспортом вважається дата календарного штемпеля ст. Правда Придніпровської залізниці на залізничній накладній. За відомостями залізничної накладної від 25.11.2014 року дата календарного штемпеля ст. Правда Придніпровської залізниці - 25.11.2014 року (а.с.41).

Пунктами 3.6-3.7 Контракту сторони обумовили, що вартість упаковки і маркування входять до вартості товару.

26.11.2014 року позивач шляхом подання митної декларації №110010000/2014/022449 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару, а саме: «невипалені вироби у вигляді брикетів подушкоподібної форми, що містять магнезит: шлакоутворюючі брикети марки KUMSLAG PL66 з вмістом MgO - 64%, SiО2 - 15%, CaO - 5%, Fe2О3 - 5% фракція 10-40 мм. Призначені для підвищення стійкості конверторів. Використовуються в металургійному виробництві. Митна вартість товару була заявлена за основним методом - за ціною договору (а.с.17).

Для підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації надано зовнішньоекономічний контракт №14-0157-12 від 28.01.2014 р. з «INVERELL LIMITED» з додатком №7 від 06.10.2014 року, рахунок № 710144 від 09.11.2014 року; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № 53 від 09.09.2013 року; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 10/2012/0001471 від 29.04.2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №3052 від 18.11.2014 року; службову записку №11-44/557 від 13.09.2013 року; коносамент №3 від 16.11.2014 року; вантажну відомість від 16.11.2014 року; митну декларацію ТР 112030000/2014/020997 від 24.11.2014 року; пакувальний лист № 1 від 24.11.2014 року; залізничну накладну для внутрішнього сполучення №46690228 від 24.11.2014 року; довідку про транспортні витрати № 062Д/2453 від 26.11.2014 року; прас-лист продавця товару №17328 від 24.11.2014 року; лист продавця №11241 від 24.11.2014 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 1476 від 16.11.2014 року; лист від виконавця договору (контракту) про транспортно-екпедиційні послуги № 164 від 24.11.2014 року; дилерську угоду від 11.03.2010 року між виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина та дилером «INVERELL LIMITED», Кіпр; рахунок від виробника товару до продавця № 710144 від 09.11.2014 року; прас-лист виробника товару від 24.11.2014 року; калькуляція виробника товару № 1143 від 24.11.2014 року; сертифікат ваги від виробника товару від 09.11.2014 року; сертифікат якості від виробника товару від 09.11.2014 року; лист від виробника товару від 18.11.2014 року; сертифікат про походження товару форми А № В 0632211 від 09.11.2014 року; копію митної декларації країни відправлення № 14160400ЕХ091185 від 12.11.2014 року.

26.11.2014 року за результатами перевірки митної декларації та інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, митним органом була прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20111. Причиною відмови зазначено, що при візуальному контролі документів до МД відповідно ст.337 Митного кодексу України виявлено певні ознаки ризиковості операції: 3.2.2. Наявні факти перевантаження /передачі вантажу, заміни транспортного засобу, зміни перевірника/. 4.2.4. Післяоплата (а.с.18-19).

Рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів від 26.11.2014 року №110010000/2014/600586/1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-а - метод за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного, відповідно до положень ст.58 Митного кодексу України перерахованої відповідно до положень п.5 ст.59 Митного кодексу України. Митну вартість скориговано за попереднім оформленням відповідно до ст.59 Митного кодексу України на підставі наявної інформації щодо митного оформлення ідентичних товарів - МД від 17.06.2014 року № 110010000/2014/20862, від 17.07.2014 року № /2014/021125 до рівні 0.75 дол.США/кг (метод 2а) (а.с.20-22).

Вивчивши надані позивачем документи, відповідач з посиланням на наявні розбіжності і невідповідності між даними цих документів та на підставі п.3 ст.53 Митного Кодексу України запропонував декларанту надати додаткові документи, а саме: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи; страхові документи; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, переклад копії митної декларації.

У зв'язку із незгодою декларанта із прийнятим відповідачем рішенням, за заявою позивача товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

Під час дії гарантійних зобов'язань позивачем надано відповідачу висновок експерта ТПП від 08.12.2014 р., яким підтверджено ринкову вартість товарів за ціною, заявленою позивачем при митному оформленні, а також лист перевізника компанії Realite, в якому підтверджено, що сума оплати за інвойсом включає транспортні витрати з доставці товару із порту Гемлік, Турція, до станції Правда, Дніпродзержинськ, Україна.

Листом від 26.01.2015 року Дніпровська митниця повідомила позивача про відсутність підстав для скасування рішення про корегування митної вартості (а.с. 62).

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами зовнішньоекономічного контракту №14-0157-12 від 28.01.2014 р. з «INVERELL LIMITED» та специфікацією № 7 від 06.10.2014 року не визначено необхідності та порядку здійснення платежів третім особам на користь продавця, тому вимога відповідача стосується документів, що не передбачені умовами контракту.

Щодо сплати комісійної винагороди, то згідно розділу 8 дилерського контракту від 11.03.2010 року між виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина та дилером «INVERELL LIMITED», Кіпр, компанія виробник самостійно сплачує компанії продавцю комісійну винагороду згідно з умовами цього контракту. Як вбачається з матеріалів справи, комісійна винагорода включена до вартості товару відповідно до прайс листа виробника від 24.11.2014 року.

Щодо надання позивачем банківських платіжних документів, колегія суддів зазначає наступне, відповідно до позиції 7 Специфікації № 7 до контракту, покупець проводить 100% оплату вартості товару по факту поставки протягом 10 банківських днів.

Відповідно до п.3.3 Контракту при поставці товару залізничним транспортом датою поставки є дата календарного штемпелю станції Правда Придніпровської залізниці на залізничній накладній. В графі № 51 Залізничної накладної № 46690228 від 24.11.2014 року проставлено штемпель станції Правда Придніпровської залізниці та зазначено дату прибуття вантажу - 25.11.2014 року. Таким чином, кінцевою датою оплати відповідно до Специфікації № 7 до Контракту є 08.12.2014 року.

Щодо транспортних (перевізних) документів, відповідачу надавалися: коносамент, вантажна відомість, митна декларація ТР, пакувальний лист, залізнична накладна, довідка про транспортні витрати, лист продавця, рахунок.

На підтвердження транспортної складової митної вартості заявлених товарів під час митного оформлення декларантом надано рахунок, виставлений компанією «Realite» компанії - продавцю «INVERELL LIMITED» від 16.11.2014 року №1476 (містить відомості щодо вартості транспортування FOB - порт Gemlik, Туреччина - DAP-Дніпродзержинськ шлакоутворюючих вбрикетів в біг бегах 476.900 мт, що становить 35767.50 дол. США) (а.с.45).

У наданій відповідачу декларантом копії листа продавця «INVERELL LIMITED» від 24.11.2014 №11241 останній підтверджує, що оплата за перевозку товару із порту Гемлик, Турція до станції Правда, Дніпродзержинськ, Україна шлакоутворюючих брикетів марки KUMSLAG PL66 (476.900 тн брутто/475.000 тн нетто) здійснювалося на підставі інвойса №1476 від 16.11.2014 року фірми «Realite Intertrade Corp.». Договір на перевезення не укладався, а тому інвойс № 1476 від 16.11.2014 року вважати як договір і підстава для здійснення перевезення товару (а.с.44).

Надана до митного оформлення декларантом дилерська угода від 11.03.2010 року між виробником «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина та дилером «INVERELL LIMITED», Кіпр, містить відомості про отримання комісійної винагороди на умовах FOB у розмірі: 5% для цегли, 3% для розчинів та інших вогнетривких виробів; 3,00 дол.США/т для спеченого магнезиту. Відповідно до п.5 вказаної дилерської угоди, ціна прайс-листа складається із вартості продукції, вартості зберігання на складі, транспортування до порту та вартості оформлення необхідної документації (а.с. 47-51).

Згідно прайс-листів на 2014 рік, що видані «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина, компанії «INVERELL LIMITED», Кіпр, відповідно до дилерської угоди для продажу та поставки товарів на адресу ПАТ «Дніпровський меткомбінат», вартість на комерційних умовах FOB порт Турецький порт складає: шлакоутворюючі брикети за ціною 140.00 $/мт. Зазначена вартість підтверджена також виставленим «Kumas Manyezit Sanayi A.S.», Туреччина, для компанії «INVERELL LIMITED», Кіпр, рахунком від 09.11.2014 року №710144 (а.с. 52, 53).

Щодо страхування, за умовами поставки DAP - ст.Правда Придніпровської залізниці, продавець несе всі ризики з втрати або пошкодження товару до моменту його доставки до станції призначення - ст.Правди Придніпровської залізниці та не зобов'язано страхувати товар, страхування товару не передбачено і умовами Контракту.

Колегія суддів, проаналізувавши встановлені по справі обставини, вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, а спір вирішено із порушенням норм матеріального права з огляду на наступне.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 Митного кодексу України.

Як визначено в ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

Водночас, як встановлено ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

За нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.

При цьому, застосування другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За ч. 5 ст.55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митному органі.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таким чином, у разі виявлення митним органом розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, митний орган вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.

Так, обґрунтовуючи розбіжності у наданих позивачем документах, митний орган здійснює аналіз господарських відносин продавця (компанії «INVERELL LIMITED») та виробника продукції, з яким останній має дилерську угоду, зі змісту якої можливо зробити однозначний висновок, що дилер здійснює замовлення на продукцію по прайс-листу виробника (п.4). В той же час угода не містить заборони на продаж дилером продукції із власною націнкою. При цьому дилер отримує гарантовану комісійну винагороду від виробника у розмірах, визначених п.8 цієї угоди. Поняття комісійної винагороди дилера однозначно вказує на те, що вона включена у вартість товару, визначену у прайс-листі виробника для цього дилера. За таких умов митний орган при здійсненні математичного обрахунку ймовірної вартості імпортованих товарів на підставі наданих йому прас-листів виробника безпідставно додавав до вказаної в них вартості ще й комісійну винагороду, яка вже включена до цієї вартості.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання митного органу на наявність формальних розбіжностей та недоліків у оформленні документів, що стосуються транспортування товарів, оскільки вони не вплинули на визначення їх митної вартості виходячи з того, що поставка товару здійснювалась на умовах DAP - ст.Правда Приднепровської залізниці, згідно якого продавець за контрактом зобов'язаний за власний рахунок укласти контракт про перевезення товару, одержувати будь-яку експортну ліцензію і виконати всі митні формальності, необхідні для експорту товару та для його перевезення через будь-яку країну та надати товар у розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження у названому місці призначення.

Отже, повна вартість доставки товару на митну територію України була включена у заздалегідь визначену вартість товару за контрактом і здійснювалась постачальником, а тому деталі організації та вартості його транспортування не впливали на визначення митної вартості товару за основним методом, що не врахував суд першої інстанції.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що за умовами контракту передплата за товар не передбачена, тому позивач не мав можливості надати платіжні документи.

В будь-якому разі, жодний із наданих митному органу документів не свідчить про можливе заниження позивачем митної вартості товарів, оскільки митна вартість заявлена за найбільшою ціною, що встановлена продавцем, а зростання за документами ціни від собівартості продукції до її продажу споживачу не позбавлено логіки отримання доходу.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідність витребовувати додаткові документи.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень в судовому засіданні не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару та не надано доказів правомірності дій при прийнятті рішення про коригування митної вартості.

Отже, оскільки судом встановлено, що у відповідача не було підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товару №110010000/2014/600586/1 від 26.11.2014 року та картки відмови у митному оформленні товару №110010000/2014/20042 від 26.11.2014 року за митною декларацією № 110010000/2014/022449 від 26.11.2014 року, а тому ці рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, а рішення прийняте із порушенням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття постанови по справі), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», згідно платіжного доручення №9841 від 15.05.2015 року, було сплачено судовий збір за подання позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в розмірі 4806,98 грн.

Крім того, за подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду позивачем, згідно платіжного доручення №15334 від 27.07.2015 року, було сплачено судовий збір у розмірі 2403,49 грн.

Оскільки рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне присудити на користь позивача документально підтвердженні судові витрати у розмірі 7210,47 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної Служби України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі №804/6662/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної Служби України про скасування рішень - скасувати.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень - задовольнити.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №110010000/2014/20042 від 26.11.2014 року, прийняту Дніпропетровською митницею ДФС.

Визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600586/1 від 26.11.2014 року.

Присудити з бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної Служби України на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7210,47 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 16 вересня 2015 року, в повному обсязі постанова складена 21 вересня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва