Справа № 803/2150/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Справа № 803/2150/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції у Волинській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся з позовом до Державної екологічної інспекції у Волинській області (далі ДЕІ у Волинській області, відповідач), в якому просить поновити його на посаді головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Волинської області ДЕІ у Волинській області, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобовязати інспекцію надати йому оплачувану невикористану додаткову відпустку тривалістю 15 календарних днів і відпустку за лікарняним листом тривалістю 5 днів.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно наказу №102-О від 06 серпня 2015 року його було звільнено із займаної посади за прогули без поважних причн за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Вказане звільнення вважає незаконним з тих підстав, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2015 року був направлений до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадження №0000256 від 24.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, строком на 2 місяці. Експертиза проводилась по 30.05.2015 року, тому по вказану дату був відсутній на робочому місці. 03.06.2015 року він знаходився на прийомі у лікаря обласного шкір-венерологічного диспансеру, про що надавав відповідачу довідку, відтак був відсутній на робочому місці даного числа з поважних причин.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що в межах кримінального провадження двічі був відсторонений від роботи, зокрема, в період з 02.03.2015 року по 02.05.2015 року та з 04.06.2015 року по 04.08.2015 року. З 06.04.2015 року по 14.05.2015 року він знаходився в стаціонарі у звязку з проходженням судово-психіатричної експертизи. Після виходу з медичного закладу перебував вдома, оскільки вважав, що відсторонений від роботи, крім того, експертиза за рішенням суду була призначена строком на 2 місяці, тобто до 30.05.2015 року. Про невихід на роботу 03.06.2015 року надавав відповідачу довідку про звернення до лікаря, отже причина невиходу є поважною. Також зазначив, що просив відповідача надати йому додаткову відпустку, вказане прохання ДЕІ у Волинській області було проігнороване. Крім того, вказав, що з актом службового розслідування, з наказами про відсторонення, з актами про відсутність на робочому місці відповідач його не ознайомлював.

Відповідач у запереченнях на адміністративний позов позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та зазначив, що згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2015 року позивач був відсторонений від роботи з 02.03.2015 року по 02.05.2015 року, відтак 05.05.2015 року повинен був приступити до виконання своїх посадових обовязків. Однак в період з 05.05.2015 року по 03.06.2015 року ОСОБА_4 до роботи не приступив, що підтверджується відповідними актами про відсутність на роботі, доповідною та службовою записками. 04.06.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області винесено ухвалу про відсторонення ОСОБА_4 від роботи в період з 04.06.2015 року по 04.08.2015 року. З метою зясування причин відсутності позивача на роботі в період з 05.05.2015 року по 03.06.2015 року ДЕІ у Волинській області призначено службове розслідування, в ході якого комісія конкретно не встановила період перебування ОСОБА_4 у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 на експертизі, однак відсутність на роботі без поважних причин 02 та 03 червня 2015 року було підтверджено, внаслідок чого рекомендовано звільнити ОСОБА_4 із займаної посади згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогули, про що виданий відповідний наказ. Що стосується позовної вимоги позивача про надання йому додаткової відпустки тривлістю 15 календарних днів, то за вказану відпустку позивач отримав компенсацію при звільненні, а позовна вимога про надання йому відпустки за лікарняним листом є безпідставною, оскільки тимчасова непрацездатність позивача була в період його відсторонення від посади.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали подані заперечення в повному обсязі та просили у задоволенні позову відмовити. Додатково суду пояснили, що про надання додаткової відпустки тривалістю 15 календарних днів позивач не звертався. У наказі про звільнення від 06.08.2015 року №102-О було помилково вказано, що невикористаної відпустки немає, а тому 07.08.2015 року виданий наказ про внесення змін до наказу про звільнення, де зазначено про виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 25.06.1996 року був призначений на посаду державного інспектора спеціаліста 1 категорії служби екологічного контролю на кордоні у пункту пропуску на шосе на станції Ягодин Державного управління екологічної безпеки у Волинській області. 25 червня 1996 року прийняв Присягу державного службовця. З дати призначення на посаду працював в управлінні, яке неодноразово реорганізовувалось, що підтверджується трудової книжкою позивача (а.с.98-103). Зокрема, згідно наказу ДЕІ у Волинській області від 03.01.2012 року №95-О ОСОБА_4 був призначений на посаду головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Волинської області ДЕІ у Волинській області Держекоінспекції України порядком переведення з Державної екологічної інспекції у Волинській області Мінприроди України з 01.01.2012 року (а.с.16).

Наказом ДЕІ у Волинській області від 06.08.2015 року №102-О ОСОБА_4 звільнено із займаної посади 06.08.2015 року у звязку з прогулами без поважних причин згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України (а.с.4).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За правилами пункту четвертого частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Водночас звільнення за вчинення прогулу (у тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) є дисциплінарним стягненням і повинне здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Так, згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана

або звільнення.

Разом з тим, порядок застосування дисциплінарних стягнень закріплений у ст.149 КЗпП України, згідно якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, судом підлягали зясуванню обставини відсутності ОСОБА_4 на робочому місці та дотримання відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за прогули згідно наказу про звільнення стали доповідна записка начальника відділу екологічного контролю на митній території Волинської області, акти про відсутність на роботі від 05.05.2015 року, 06.05.2015 року, 08.05.2015 року, 13.05.2015 року, 15.05.2015 року, 20.05.2015 року, 22.05.2015 року, 27.05.2015 року, 29.05.2015 року, 03.06.2015 року, службова записка головного бухгалтера, пояснення ОСОБА_4 від 22.06.2015 року та від 03.08.2015 року, акт про проведення службового розслідування від 06.08.2015 року.

Так, згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2015 року ОСОБА_4 був відсторонений від посади головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Волинської області ДЕІ у Волинській області на 2 (два) місяці, тобто до 02.05.2015 року включно (а.с.45-46). На підставі вказаної ухвали ДЕІ у Волинській області видано наказ від 04.03.2015 року №23-О про відсторонення ОСОБА_4 від посади до 02.05.2015 року включно (а.с.47).

З доповідної записки начальника відділу екологічного контролю на митній території Волинської області ОСОБА_5, адресованої начальнику ДЕІ у Волинській області ОСОБА_6 05.06.2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 з 05.05.2015 року по 03.06.2015 року був відсутній на роботі, при спробі звязатись в телефонному режимі на дзвінки не відповідав. Причини відсутності на робочому місці ОСОБА_4 невідомі (а.с.48).

Актами про відсутність на роботі працівника від 05.05.2015 року, 06.05.2015 року, 08.05.2015 року, 13.05.2015 року, 15.05.2015 року, 20.05.2015 року, 22.05.2015 року, 27.05.2015 року, 29.05.2015 року, 03.06.2015 року засвідчено факт відсутності ОСОБА_4 на робочому місці в період з 05.05.2015 року по 03.06.2015 року (а.с.49-58).

Згідно службової записки головного бухгалтера ОСОБА_7 начальнику ДЕІ у Волинській області ОСОБА_6 від 05.06.2015 року остання просила надати офіційне розяснення «інших причин неявок», що були зафіксовані у табелі за травень 2015 року по ОСОБА_4 (а.с.59).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2015 року ОСОБА_4 було відсторонено від посади строком на 2 (два) місяці, тобто до 04.08.2015 року включно, на виконання якої відповідачем видано наказ від 08.06.2015 року №74-О про відсторонення позивача з 04.06.2015 року по 04.08.2015 року включно (а.с.60-62).

Наказом від 12.06.2015 року №57 ДЕІ у Волинській області призначено проведення службового розслідування причин відсутності ОСОБА_4 на робочому місці з 05.05.2015 року по 03.06.2015 року (а.с.63). В ході службового розслідування були надіслані запити у Волинську обласну психіатричну лікарню №1 (далі ВОПЛ №1) від 24.06.2015 року №1262/9 щодо надання інформації про термін перебування ОСОБА_4 в даній установі та в прокуратуру Волинської області від 28.07.2015 року №1514/1-4-9 щодо надання відомої інформації про відсутність позивача на робочому місці впродовж з 05.05.2015 року по 03.06.2015 року. У відповідь на лист відповідача ВОПЛ №1 01.07.2015 року повідомила про відмову у наданні запитуваної інформації, а прокуратура Волинської області надала відповідь від 31.07.2015 року про те, що ОСОБА_4 мав перебувати у ВОПЛ №1 згідно ухвали суду у звязку з проведенням стаціонарної судово-психіатричної експертизи терміном 2 місяці, починаючи з 31.03.2015 року (а.с.41-44).

Згідно наданих ОСОБА_4 пояснень від 03.08.2015 року останній вказав, що 02 та 03 червня 2016 року був відсутній на робочому місці, оскільки розумів, що згідно тексту клопотання прокуратури відсторонення від посади здійснюється з метою унеможливити незаконний вплив на свідків, тому чекав на ухвалу суду про відсторонення, яке відбулось 04.06.2015 року (а.с.68).

З акту про проведення службового розслідування від 06.08.2015 року вбачається, що комісія, використавши всі можливості, конкретно не встановила з якого по яке число ОСОБА_4 знаходився у ВОПЛ №1 на судово-психіатричній експертизі та довідку про фактичний період його перебування у лікарні не представлено. Однак відсутність на роботі без поважних причин 02 та 03 червня 2015 року є підтвердженою комісією і ніяких поважних причин відсутності ОСОБА_4 на робочому місці не встановлено, внаслідок чого рекомендовано звільнити позивача із посади за прогул (а.с.64-67).

Суд вважає, що звільнення позивача за прогули без поважних причин є правомірним з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 був відсторонений від посади згідно рішення суду двічі строком на 2 місяці, а саме: в період з 02.03.2015 року по 02.05.2015 року включно та в період з 04.06.2015 року по 04.08.2015 року включно. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він не був ознайомлений із наказами про його відсторонення, оскільки як свідчать ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2015 року та від 04.06.2015 року ОСОБА_4 був присутній при розгляді клопотання слідчого про його відсторонення, відтак був обізнаний з прийнятим рішенням.

Водночас судом встановлено, що згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2015 року підозрюваний ОСОБА_4 був направлений до медичного закладу, а саме: ВОПЛ №1, для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи строком на 2 (два) місяці (а.с.88-89).

На запит суду ВОПЛ №1 листом від 03.09.2015 року за №4760/2-23.15 повідомила, що ОСОБА_4 дійсно перебував на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 06.04.2015 року по 14.05.2015 року (а.с.30). Як повідомила прокуратура Волинської області листом від 16.09.2015 року №17/7-992 вих.15, висновок судово-психіатричної експертизи №144 відносно ОСОБА_4 складений 14.05.2015 року (а.с.92).

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, слід дійти висновку, що після виходу ОСОБА_4 із стаціонару ВОПЛ №1 у звязку із закінченням проведення судово-психіатричної експертизи останній повинен був 15.05.2015 року приступити до виконання своїх службових обовязків, оскільки в цей період не було рішення суду про його відсторонення від посади.

Суд не приймає твердження позивача про те, що рішенням суду призначено проведення експертизи строком на 2 місяці, тобто до 30.05.2015 року, а тому він не повинен був в цей період виходити на роботу, та зазначає, що рішенням суду визначається строк для проведення експертизи, який є обовязковим для медичного закладу, що проводить експертизу.

Також суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 щодо наявності поважних причин відсутності на робочому місці 02 та 03 червня 2015 року у звязку з перебуванням на прийомі у лікаря, що стверджується довідкою Волинського обласного шкірно-венерологічного диспансеру.

Так, згідно довідки Волинського обласного шкірно-венерологічного диспансеру від 06.08.2015 року ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному прийомі 02.06.2015 року, 03.06.2015 року та 08.06.2015 року з діагнозом кропивянка гостра (а.с.75).

Однак, зазначена довідка свідчить про амбулаторний прийом у лікаря, який не триває протягом усього робочого дня, і не є підставою для звільнення позивача від роботи, оскільки належним доказом тимчасової непрацездатності є відповідний листок непрацездатності.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 допущено прогули без поважних причин, відтак звільнення його із займаної посади за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України є правомірним, з огляду на що у задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити.

При цьому суд вважає, що відповідачем дотримано вимоги ст.149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення, а саме: від ОСОБА_4 відібрані письмові пояснення щодо відсутності його на робочому місці, враховано його особу, ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок. Також суд зазначає, що твердження позивача про неознайомлення його з актом службового розслідування не відповідають дійсності, оскільки безпосередньо на акті ОСОБА_4 засвідчив про його незгоду з даним актом.

Водночас суд вважає безпідставною позовну вимогу про надання позивачу додаткової відпустки тривалістю 15 календарних днів, оскільки жодних доказів на підтвердження факту відмови у наданні такої відпустки суду не подано, водночас згідно наказу від 07.08.2015 року №103-О (а.с.76) ОСОБА_4 виплачено компенсацію за дану відпустку.

Крім того, вимога позивача про надання йому відпустки за лікарняним листом до задоволення не підлягає, оскільки як встановлено судом та підтверджується журналом обліку листів непрацездатності (а.с.73) тимчасова непрацездатність ОСОБА_4 була в період його відсторонення від посади, внаслідок чого відсутні правові підстави для надання йому такої відпустки.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_4, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції у Волинській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_8Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 18 вересня 2015 року.