Справа № 331/6522/15-а
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/331/116/15
справа 331/6522/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого райсуду м. Запоріжжя Смолка І.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м Запоріжжя Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м Запоріжжя Запорізької області, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо повернення позивачу оригіналів виконавчого листа № 2а/331/40/14; зобов»язати відповідача прийняти від позивача оригінал виконавчого листа № 2а/331/40/14 із доданими документами та здійснити дії, передбачені «Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року, № 854.

Ухвалою суду від 04.09.2015 р. відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем по справі надані заперечення.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини, та, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

в позові ОСОБА_1 зазначив, що Постановою Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду від 11.06.2014 року було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Запоріжжя перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України, «Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 10.01.2014 року та до змін в законодавстві, з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови Жовтневим районним судом міста Запоріжжя 11.12.2014 року позивачу було видано виконавчий лист № 2а/331/40/14, який перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області.

17.04.2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 11.06.2015 року в задоволенні вказаного вище подання було відмовлено.

23.06.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а 24.06.2015 року ОСОБА_1 повернуто оригінал виконавчого листа та роз'яснено право на звернення безпосередньо до Державної казначейської служби України.

06.07.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про виконання рішення суду, до якої долучив всі належні документи, в т.ч. оригінал виконавчого листа № 2а/331/40/14.

15.07.2015 року відповідачем було відмовлено з мотивів зобов'язального характеру виконавчого листа.

Позивач вважає дії відповідача з повернення виконавчого документа протиправними, а мотиви повернення незаконними та необґрунтованими.

Відповідач проти позову заперечує, обґрунтовуючи заперечення тим, що стягувачем в заяві не було повідомлено Управлінню про стан виконання та причини повернення виконавчого документа відділом примусового виконання рішень, а також не надано копію постанови про повернення виконавчого документа. Також зазначає, що, зважаючи на спеціальний порядок виконання судових рішень про стягнення соціальних виплат, встановлений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок), та обмежені повноваження органів Казначейства в процесі виконання судових рішень, виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2014 по справі № 2-а/З31/40/14(331/607/14-а) є таким, що не може бути виконаний у передбаченому судом порядку. Для виконання судових рішень, що гарантовані державою, Державна казначейська служба України на підставі надісланих територіальним органом Казначейства виконавчих документів формує платіжне доручення на списання коштів з рахунку державного бюджету, відкритого за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Виконання рішень, що гарантуються державою», в якому має бути зазначено конкретну суму, яка підлягає перерахуванню на рахунок стягувача. У виконавчому листі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2014 по справі № 2-а/331/40/14(331/607/14-а) така сума відсутня, а можливості для органів Казначейства самостійно розраховувати суму стягнення за судовим рішенням, або можливості керуватись сумою, що розрахована боржником, у разі надання ним довідки, діючим законодавством України не передбачено.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Приписами статті 3 цього ж Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною 2 цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Положеннями пункту 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з пунктом 33 Порядку у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Згідно з абзацом 1 пункту 6 Порядку визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Натомість, статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що органи Казначейства не мають повноважень для виконання судових рішень про зобов'язання іншого органу вчинити певні дії за заявами стягувачів.

Доказів наявності судового рішення про стягнення коштів, винесеного відносно державного органу, або про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі № 2а/331/40/14 із зобов'язання здійснити нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 на стягнення нарахованих сум допомоги, до матеріалів справи не надано.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що рішення суду, на виконання якого Жовтневим райсудом м. Запоріжжя видано виконавчий лист від 05.02.2014 року № 2а/331/40/14, має зобов'язальний характер, жодної суми, яка повинна бути стягнута з державного органу, у виконавчому документі та у судовому рішенні не зазначено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м Запоріжжя Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Смолка І.О.