Справа № П/811/2388/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року Справа № П/811/2388/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю:

секретаря судового засідання Черної О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача не зявився

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №793 від 09.07.2015 р. Про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та його покарання;

- визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №248о/с від 14.07.2015 р.;

- зобовязання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області поновити його на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського районного відділу УМВС України в області;

- стягнення середнього заробітку у сумі 2560,52 грн. за час вимушеного прогулу з 14.07.2015 р.

Позивач вважає своє звільнення безпідставним і незаконним, оскільки дисциплінарного проступку у вигляді грубого порушення службової дисципліни, вимог пункту 8.3 розділу ІV Інструкції із заходів безпеки з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 р. №657, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 2.2 розділу II, п. 1.1 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. №155, що виявилося у нехтуванні заходами безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час несення служби та негідній працівнику органів внутрішніх справ поведінці він не вчиняв. Окрім того, позивач вказує, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо, однак при притягненні його до відповідальності не було враховано, що на момент звільнення з ОВС діючих дисциплінарних стягнень позивач не мав.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву, у відповідності до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки позивача звільнено за грубе порушення ним службової дисципліни, що виразилося у нехтуванні заходами безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час несення служби та негідній працівнику органів внутрішніх справ поведінці. Відповідач вважає, що УМВС України в Кіровоградській області не порушило прав позивача та дотрималося встановленої процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В судове засідання зявились позивач та представник позивача, які позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик (а.с.145).

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 14.09.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 21.09.2015 р., про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 03.08.2009 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, про що міститься запис в його трудовій книжці серії ВК №336339 (а.с.10, 10- на звороті).

У відповідності до послужного списку ОСОБА_1 з 15.06.2013 р. обіймав посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського районного відділу УМВС України в області Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.81-84).

Судом встановлено, що за фактом виявлених недоліків в оперативно-службовій діяльності Олександрівського РВ УМВС в області проведено службове розслідування, у висновку за результатами якого зазначено, що 18.06.2015 р. оперативно-профілактичною мобільною групою УМВС в області здійснено перевірку організації службової діяльності Олександрівського РВ УМВС з питань несення служби добовими нарядами, дотримання дисципліни і законності, недопущення надзвичайних подій за участю особового складу.

У висновку, зокрема, вказано, що ОСОБА_1 порушено вимоги Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 27.03.2008 № 141 та інших нормативних актів МВС України оскільки він зберігав запасний магазин до табельного пістолета у кишені форменої куртки, а повинен був в кишені запасного магазину кобури (а.с.93).

Також у висновку вказано, що при спілкуванні з ОСОБА_1 у перевіряючих виникла підозра щодо перебування позивача в стані алкогольного спяніння. У звязку з цим до вказаного райвідділу були запрошені співробітники роти ДПС ДАІ при УМВС та запропоновано ОСОБА_1 пройти обстеження за допомогою приладу «Drager Alcotest», однак він відмовився і висловив готовність пройти відповідне обстеження у Кіровоградському наркологічному диспансері. Після цього ОСОБА_1 спільно з інспекторами ДПС роти ДПС ДАІ при УМВС в області сержантом міліції ОСОБА_3 та молодшим сержантом міліції ОСОБА_4 і начальником сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського РВ УМВС в області капітаном міліції ОСОБА_5 поїхали до м.Кіровограда. У висновку вказано, що приїхавши до Кіровоградського наркологічного диспансеру, ОСОБА_1 зник у невідомому напрямку, в звязку з чим обстеження на стан алкогольного спяніння не пройшов (а.с.93).

Так, за результатами службового розслідування т.в.о. начальника УМВС у Кіровоградській області полковником міліції винесено наказ №731 від 27.06.2015 р., про визнання ОСОБА_1 винним в порушенні службової дисципліни та вимог окремих нормативно-правових актів МВС України. Питання про доцільність подальшого перебування на службі в органах внутрішніх справ оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 винесено на розгляд кадрової комісії (а.с.138).

Судом встановлено, що 30.06.2015 року було проведено засідання кадрової комісії УМВС України в Кіровоградській області, де на порядок денний було винесено, зокрема, питання про подальше проходження служби в ОВС ОСОБА_1, після обговорення якого членами даної кадрової комісії було прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни (а.с.74-77).

07.07.2015 року було проведено друге засідання кадрової комісії УМВС України в Кіровоградській області, на якому прийнято остаточне рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни (а.с.78-80).

Наказом №793 УМВС України в Кіровоградській області від 09.07.2015 року Про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та його покарання за грубе порушення службової дисципліни, вимог пункту 8.3 розділу ІV Інструкції із заходів безпеки з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011р. №657, статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 2.2 розділу II., п. 1.1 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. №155, що виявилося у нехтуванні заходами безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час несення служби та негідній працівнику органів внутрішніх справ поведінці, на підставі ст.ст.2, 7, 8,12, 14 вказаного Статуту, прийнято рішення звільнити позивача з органів внутрішніх справ (а.с.7).

14.07.2015 р. відповідачем на підставі наказу УМВС №793 від 09.07.2015 р. про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та його покарання (а.с.97), подання (а.с.52-53), атестації (а.с.50-51) та довідки №25/4051 від 13.07.2015 р. ОСОБА_1 звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) (а.с.141).

Питання, повязані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах Внутрішніх Справ України регулюється спеціальними законами, зокрема Законом України Про міліцію від 20.12.1990 р. №565-ХІІ, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. N114 (далі Положення) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

Відповідно до п.п.єп.63 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

У відповідності до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Представником відповідача в судовому засіданні повідомлено суду, що однією із підстав звільнення позивача стало нехтування заходами безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час несення служби, чим порушено п.8.3. Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №657, про що вказано в оскаржуваному наказі №793 від 09.07.2015 року (а.с.7).

Судом встановлено, що порядок отримання вогнепальної зброї і боєприпасів, поводження з нею, визначено Інструкцією із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2011 р. за №125/19863 (далі - Інструкція №657).

Згідно п.3 Інструкція №657 вогнепальна зброя закріплюється за працівниками органів внутрішніх справ, які прийняли Присягу, закінчили навчальний заклад МВС України або пройшли початкову підготовку (перепідготовку) і допущені до самостійного несення служби, а також склали заліки із знання матеріальної частини зброї, порядку і правил її застосування, заходів безпеки при поводженні з нею та виконали практичну вправу із стрільби.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 склав залік зі знання правових підстав застосування вогнепальної зброї, заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, матеріальної частини вогнепальної зброї та виконання практичної вправи, що підтверджується протоколом №8 від 23 липня 2013 року засідання комісії із прийняття заліків (а.с.14).

Судом встановлено, що на рапорті позивача начальником Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області накладено резолюцію « закріпити зброю» (а.с.15).

Відповідач посилався на те, що позивач зберігав запасний магазин до табельного пістолета у кишені форменої куртки, а повинен був зберігати в кишені запасного магазину кобури, що є порушенням вимог Інструкція №657, зокрема, п.п.8.3.

Судом встановлено, що при закріпленні за ОСОБА_1 вогнепальної зброї, кобури для її носіння позивачу видано не було за її відсутності в наявності у райвідділі, що підтверджується письмовою інформацією начальника Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 22.07.2015 року (а.с.16).

Представник відповідача посилався на те, що оскільки позивач з рапортом про надання йому кобури для носіння вогнепальної зброї в подальшому не звертався, ним допущено порушення вимог Інструкції №657.

Відповідно до п.8.3. Інструкції №657, працівник органу внутрішніх справ, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов'язаний отримавши вогнепальну зброю, перевірити, чи вона не заряджена, оглянути її в зібраному стані та патрони. Вважати зброю зарядженою доти, доки вона не буде перевірена і розряджена.

Доказів того, що позивач отримавши 18.06.2015 року вогнепальну зброю, не перевірив, чи вона не заряджена, не оглянута ним в зібраному стані та не оглянуті патрони, відповідачем суду не надано, а тому посилання на порушення даного пункту є безпідставним.

Згідно п.п.1.1. Інструкції №657 для отримання вогнепальної зброї, боєприпасів начальник органу (командир підрозділу), його заступники або відповідальний від керівництва повідомляє чергового органу внутрішніх справ про необхідність їх видачі.

Відповідно до п.п.1.2. Інструкції №657 з дозволу оперативного чергового органу внутрішніх справ під контролем начальника органу (командира підрозділу, служби або його заступника чи відповідального від керівництва органу) працівники почергово по одному заходять до спеціально обладнаної кімнати чергової частини для отримання зброї і боєприпасів.

Згідно п.п.1.6. Інструкції №657 провівши огляд пістолета, працівник міліції вміщує його в кобуру.

Відповідно до п.п.1.9. та 1.10. Інструкції №657 не виймаючи пістолета з кобури, один магазин з патронами працівник вставляє в основу рукоятки пістолета, а другий кладе до кишені для запасного магазина кобури. Видача особовому складу органів внутрішніх справ закріпленої за ним зброї і боєприпасів здійснюється оперативним черговим відповідно до вимог нормативно-правових актів МВС України.

Судом встановлено, що керівництву позивача, а також відповідачу достеменно було відомо про те, що кобури для носіння вогнепальної зброї в 2013 році ОСОБА_1 не отримував. Вогнепальна зброя за ним була закріплена та видавалась на кожне чергування без кобури, що підтверджено доказами, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.14-16, 55-56).

В судовому засіданні позивач пояснив, що він за власні кошти придбав кобуру, однак вона не мала кишені для запасного магазина, в звязку з чим він вимушений був тримати його в кишені форменої куртки, в застібнутому вигляді. При цьому ОСОБА_1 повідомив суду, що він час від часу цікавився в райвідділі про те, чи не може отримати кобуру, однак йому повідомлялось про їх відсутність в наявності.

Згідно письмової інформації начальника Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 22.07.2015 року, Олександрівським РВ 05.02.2015 року проведена заміна старих кобур для носіння вогнепальної зброї, однак позивачу кобури не видано, що встановлено в ході судового розгляду (а.с.16).

При цьому представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_1 не писав керівництву рапорту про надання кобури, в звязку з чим її йому надано і не було.

Суд вважає безпідставним таке посилання з огляду на зміст Інструкції №657, відповідно до норм якої питання видачі вогнепальної зброї, боєприпасів, є обовязком начальника органу (командира підрозділу), його заступників або відповідального від керівництва.

В письмових поясненнях, поданих в судовому засіданні, позивач пояснив, що 18.06.2015 року він заступив в склад слідчо-оперативної групи в Олександрівському РВ УМВС України в Кіровоградській області від сектору карного розшуку. Близько о 09:00 год. 18.06.2015 року до приміщення вищезазначеного відділу прибула мобільна перевіряюча група від керівництва УМВС України в області. В цей час він пройшов інструктаж, отримав табельну вогнепальну зброю та чекав на заміну в наряді. Перевіряючі від керівництва зайшли до приміщення чергової частини та наказали черговому по райвідділу збирати слідчо-оперативну групу для перевірки. Коли позивач прибув до чергової частини перевіряючий запитав про вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв перед несенням служби. Вживання алкогольних напоїв позивач заперечив. Однак йому було запропоновано пройти тест на вміст алкоголю в організмі за допомогою приладу «Drager Alcotest», на що він відмовився і висловив готовність прости відповідне обстеження у Кіровоградському наркологічному диспансері.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 спільно з інспекторами ДПС роти ДПС ДАІ при УМВС в області сержантом міліції ОСОБА_3 та молодшим сержантом міліції ОСОБА_4 і начальником сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського РВ УМВС в області капітаном міліції ОСОБА_5 поїхали до м.Кіровограда.

В судовому засіданні позивач пояснив, що весь час перемовин він просив у керівництва дозволу відвідати вбиральню, однак йому це здійснити було заборонено.

При прибутті до Кіровоградського наркологічного диспансеру ОСОБА_1 отримавши дозвіл начальника сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського РВ УМВС в області капітана міліції ОСОБА_5 (свого безпосереднього начальника), з яким він прибув в одному автомобілі до диспансеру трохи раніше від оперативно-профілактичної мобільної групи УМВС в Кіровоградській області, позивач відійшов до вбиральні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він був відсутнім близько 10-15 хвилин, а коли повернувся, то ні перевіряючих, ні інспекторів ДПС, ні його безпосереднього начальника ОСОБА_5 біля будівлі диспансеру не було. При цьому позивач повідомив суду, що він зачекав до 10 хв. і попрямував додому. Позивач повідомив, що його мобільний телефон та кошти залишились в райвідділі.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний начальника сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського РВ УМВС в області капітан міліції ОСОБА_5, який підтвердив пояснення позивача в частині того, що позивач з його дозволу відійшов до вбиральні, що мобільного телефону в нього не було.

При цьому він пояснив суду, що відразу після того, як відійшов позивач, прибули члени оперативно-профілактичної мобільної групи УМВС в Кіровоградській області, які висловили думку про те, що ОСОБА_1 умисно зник та зробили ОСОБА_5 зауваження в звязку з цим. При цьому хвилин через 10 усі поїхали від диспансеру.

На запитання суду, начальник сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського РВ УМВС в області капітаном міліції ОСОБА_5 та молодший сержант міліції ОСОБА_6, який також допитаний в якості свідка, пояснили, що явні ознаки спяніння у ОСОБА_1 були відсутні, запаху алкоголю від нього вони не відчули.

Позивач повідомив суду, що 18.06.2015 року під час дороги до Олександрівського РВ він відчув себе зле та був змушений звернутись до Олександрівської ЦРЛ де йому було встановлено діагноз гіпертонічний криз та за його наполяганням здійснено забір крові для аналізу на вміст алкоголю в організмі, в обґрунтування чого позивач надав суду письмову інформацію від 29.07.2015 року та копію результату токсикологічного дослідження №71/1. відповідно до змісту якого етанолу в його крові не виявлено (а.с.12-13).

Судом встановлено, що позивач провів лікування на денному стаціонарі з 18.06.2015 року по 19.06.2015 року включно, на підтвердження чого надав до суду копію довідки про тимчасову непрацездатність (а.с.11).

У відповідності до ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, обєктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх обєднань та інших юридичних осіб.

Частиною першою ст.5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо та пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів перебування позивача під час несення служби у стані алкогольного спяніння. Не містять вони також доказів того, що позивач умисно ухилився від проходження медичного обстеження в Кіровоградському наркологічному диспансері.

Судом встановлено, що тримання ОСОБА_1 запасного магазину з патронами у застебнутому кармані форменої куртки через невидачу йому керівництвом кобури для носіння вогнепальної зброї, облаштованої карманом для запасного магазина, знайшло підтвердження в ході судового розгляду. Однак такі обставини не перешкодили Олександрійському РВ закріпити за позивачем таку зброю та видавати її йому кожен раз без кобури, а тому дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення позивача за порушення правил поводження зі зброєю, застосоване відповідачем без урахування факту відсутності вчинених Олександрійським РВ заходів щодо забезпечення ОСОБА_1 кобурою для вогнепальної зброї, в тому числі, і після їх надходження на баланс РВ, є необґрунтованим.

Оскільки застосування позивачем в цій частині заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю нерозривно пов'язане з обовязком його керівництва забезпечити належні умови для виконання таких заходів безпеки, зокрема шляхом надання усіх, в тому числі, й технічних, засобів для одночасного зі зброєю використання, суд вважає, що обраний Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ є надто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку позивачем. Тому, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №793 від 09.07.2015 р. Про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та його покарання та наказу №248о/с від 14.07.2015 р. в частині, що стосується позивача, підлягають задоволенню.

Однак, позивач просить суд скасувати наказ №248о/с від 14.07.2015 р. у повному обсязі.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ №248о/с від 14.07.2015 р. стосується позивача лише в частині, про що свідчить його витяг, а тому позовна вимога про скасування його в повному обсязі є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 №9 передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Згідно п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували настанню певної події.

Згідно довідки Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області склад грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 2569,35 грн. (а.с.59).

Судом встановлено, що позивачу за травень та червень 2015 року виплачено відповідно 2500,23 грн. та 2225,02 грн. грошового забезпечення (а.с.9).

Кількість робочих днів у травні та червні 2015 року становить 36 (18+18).

Розмір середньоденного заробітку позивача складає: (2500,23 грн. + 2225,02 грн.): 36 днів = 131,26 грн.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу за період з 15 липня 2015 року по 14 вересня 2015 року складає 43 дні (за липень - 13, за серпень 20, за вересень 10).

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу складає 43 дні х 131,26 грн. = 5644,18 грн.

Згідно ч.1 ст.256 КАС України, негайно, зокрема, виконуються постанови суду про, присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

В зв'язку з цим постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнень за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №793 від 09 липня 2015 року Про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та його покарання.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №248о/с від 14 липня 2015 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції ОСОБА_1.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області.

5. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5644,18 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнень за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_7