Справа № 162/692/15-а 2-а/162/1177/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа № 876/7684/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано постанову заступника начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області - начальника інспекційного відділу м.Луцька Жиги О.П. №22 від 18 березня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КпАП України. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки у ОСОБА_1 відсутня зареєстрована декларація про готовність об'єкту до експлуатації, а отже об'єкт не є закінчений будівництвом, а отже склад правопорушення є триваючий.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилися, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою №22 від 18 березня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КпАП України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 4250 грн.

Під час розгляду адміністративних матеріалів встановлено, що позивач на порушення ст.34 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" без проектної документації (будівельного паспорта) на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1, без реєстрації дозвільних документів про початок виконання будівельних робіт (повідомлення, декларації, дозволу) з будівництва житлового будинку та господарських будівель в Інспекції ДАК у 1996 році за вказаною адресою самочинно збудував житловий будинок та господарські будівлі.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України від 09.02.1999р. №1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, як визначив Конституційний Суд України, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності (рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997р. №1-зп) і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності (рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001р. №3-рп).

Згідно диспозиції ч.5 ст.96 КпАП України, відповідальність за вказаною правовою нормою настає у разі виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказана частина статті 96 КУпАП діє лише з 19 січня 2012 року, коли набрав чинності в цій частині Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності від 22 грудня 2011 року №4220-VІ, в той час як виконання будівельних робіт з порушенням вимог вказаної норми мали місце у 1996 році.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, всупереч правилу ч.2 ст.8 КпАП України (особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення) відповідач допустив ретроактивне застосування норми, що встановлює адміністративну відповідальність і неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за нормою, яка на час вчинення правопорушення не діяла.

Додатково, колегія суддів наголошує, що відповідно до пункту 9 розділу V Прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", в редакції Закону України Про внесення зміни до Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об"єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт від 13 січня 2015 року №92-VІІІ, що набрали чинності з 01 лютого 2015 року, органи державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об"єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймають в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198, 200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року у справі № 162/692/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула