Справа № 357/525/15-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/525/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Шовкопляс О.П. Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про перерахунок пенсії «ЧАЕС»,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті державної та додаткової пенсії, доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено. частково.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З урахуванням того, в матеріалах справи наявні докази, клопотання про розгляд справи за участю сторін не надходили, колегія суддів вважає за необхідне розглядати її в порядку письмово провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до матеріалів справи, позивач належить до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії 2 група інвалідності, отримує пенсію за віком та постійно проживає на території, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 р. №106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю, є непрацюючим пенсіонером.

Згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а відповідно до неї в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІI групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 цього Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Із матеріалів справи вбачається, що вказані пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, нараховувалась та виплачувалась позивачу в спірний період у меншому розмірі, аніж встановлено приведеними нормами, - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210.

У Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», на час спірних правовідносин, не було передбачено застосування ст. ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церксва Київської області в частині проведення виплат основної пенсії по інвалідності, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, меншому, та доплати до пенсії ніж передбачено ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 20.07.2014 року по 03.08.2014 року.

Судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, а тому відсутні правові підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим Законом, для розрахунку позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Розмір мінімальної заробітної плати щорічно визначається у законі України про державний бюджет на відповідний рік.

Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, правову позицію з приводу яких аргументовано виклав в мотивувальній частині оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача правління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області- залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.

.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С