Справа № 826/9055/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9055/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника позивача - Яковюк Л.Ю.,

представника відповідача - Кумко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Експостач ХХІ» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ПП «Експостач ХХІ» звернулося у суд з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: №184 від 30 березня 2015 року, №185 від 30 березня 2015 року, №187 від 31 березня 2015 року, №168 від 27 березня 2015 року, №99 від 23 березня 2015 року та №97 від 23 березня 2015 року та зобов'язати його зареєструвати та враховувати прийнятими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі ці податкові накладні станом на дату їх фактичного подання до реєстрації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо неприйняття для реєстрації податкових накладних позивача №187 від 31 березня 2015 року, №168 від 27 березня 2015 року, №99 від 23 березня 2015 року, №97 від 23 березня 2015 року в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов'язано контролюючий орган зареєструвати ці податкові накладні в Єдиному реєстрі датою їх фактичного подання на реєстрацію. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для не реєстрації податкових накладних, поданих позивачем в електронному вигляді, в Єдиному реєстрі, оскільки повідомлення про розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між позивачем та контролюючим органом, складено та направлено після подання на реєстрацію позивачем податкових накладних.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Ураховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, колегія суддів не переглядає судове рішення в межах вимог позивача, залишених без задоволення.

Колегією суддів установлено, що позивач за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення направив в електронному вигляді на реєстрацію в Єдиному реєстрі наступні податкові накладні: №184 та №185 від 30.03.2015 року (направлено 21.04.2015), №187 від 31.03.2015 (направлено 03.04.2015), № 168 від 27.03.2015, №99 від 23.03.2015, №97 від 23.03.2015 (направлено 02.04.2015).

Зазначені податкові накладні були доставлені до Державної фіскальної служби України, однак відповідно до квитанції №1 не прийняті через те, що для позивача заборонено прийом звітності по електронній пошті, оскільки можливо відсутній договір з Державною фіскальною службою.

Не погоджуючись із неприйняттям направлених ним відповідачу податкових накладних, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Норми пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачають, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Таким чином, підставою для неприйняття податкових накладних є порушення вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. Цією нормою також визначено обов'язкові реквізити податкової накладної. Так, у податковій накладній, зокрема, має зазначатись місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Положеннями пунктів 8 - 10 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, визначено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Таким чином, обов'язковою умовою прийняття та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є наявність цифрового підпису.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233.

Цією Інструкцією передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором про визнання електронних документів, примірна форма якого є додатком 1 до Інструкції.

Зі змісту вказаної примірної форми договору про визнання електронних документів слідує, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Як убачається із матеріалів справи, подані позивачем документи, а саме: реєстри виданих та отриманих податкових накладних №184 від 30 березня 2015 року, №185 від 30 березня 2015 року, №187 від 31 березня 2015 року, №168 від 27 березня 2015 року, №99 від 23 березня 2015 року та №97 від 23 березня 2015 року не були прийняті контролюючим органом у зв'язку із тим, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, оскільки можливо відсутній договір з Державною фіскальною службою.

У матеріалах справи міститься лист Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві від 06.04.2015, яким контролюючий орган повідомив позивача про розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між позивачем та податковою інспекцією.

Разом з тим, вказане повідомлення складено та направлено позивачу лише 06 квітня 2015 року, в той час як податкові накладні №187 від 31 березня 2015 року, №168 від 27 березня 2015 року, №99 від 23 березня 2015 року, №97 від 23 березня 2015 року направлялись на реєстрацію до Державної фіскальної служби України 02 та 03 квітня 2015, тобто до розірвання договору про визнання електронних документів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що відповідачем неправомірно відмовлено у прийнятті вищевказаних податкових накладних позивача на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав, зазначених у квитанції про їх неприйняття, що є підставою для зобов'язання контролюючого органу зареєструвати ці податкові накладні в Єдиному реєстрі датою їх фактичного подання на реєстрацію.

Надані відповідачем докази щодо вчинення протягом грудня 2014 року - березня 2015 року контролюючими органами дій із встановлення місцезнаходження позивача, а також докази направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи позивача за місцезнаходженням відхиляються колегією суддів, позаяк відсутність позивача за місцезнаходженням не було підставою для неприйняття вищезгаданих податкових накладених до реєстрації. Тому, вказані докази є неналежними, адже не стосуються предмету доказування, який полягає у встановленні правомірності чи протиправності відмови в прийнятті податкових накладних позивача з тих підстав, що відсутній договір з ДФСУ.

Посилання апелянта на те, що прийом або неприйняття податкових накладних, надісланих платниками податків засобами електронного зв'язку, на рівні ДФС України відбувається автоматично та не залежить від будь-яких дій контролюючого органу, також відхиляються колегією суддів, позаяк чинним законодавством саме на центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, покладено функції з ведення Єдиного реєстру податкових накладних, в тому числі реєстрацію податкових накладних та формування квитанції про реєстрацію чи про відмову у такій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, і у суду відсутні підстави для висновків про допущення місцевим судом порушень норм процесуального чи матеріального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 18 вересня 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.