Справа № 804/9487/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № 804/9487/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №110050004/2014/000043/1 від 30.05.2014 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.12.2013 р. між позивачем (покупець) та ВАТ «Білоруський металургійний завод-керуюча компанія холдингу «Білоруська металургійна компанія», Республіка Білорусь (продавець) укладено договір №13025736, згідно умов якого продавець зобов'язався продати у власність покупця, а покупець зобов'язався оплатити товар відповідно до додатків до договору. Зазначений в додатках товар купується для ввозу в Україну.

Згідно з додатком №12 від 19.05.2014 р. (до зазначеного договору) ВАТ «Білоруський металургійний завод-керуюча компанія холдингу «Білоруська металургійна компанія» було ввезено товар - сталь вуглецева для армування залізобетонних конструкцій періодичного профілю в прутках d18мм, А500С СТО АСЧМ 7-93 (арматура d18 А500С) немірної довжини. Згідно рахунку - фактури №75436131 від 24.05.2014 року товар постачався в кількості 68,860 тон за ціною 13,800 рублів РФ за 1 тону (13,80 рублів РФ/кг), на загальну суму 950268,00 рублів РФ, на умовах DAF-кордон БР, Україна.

Для здійснення митного оформлення товару, ввезеного за вказаним договором позивачем подано до митного органу в електронному вигляді вантажно - митну декларацію №110050004/2014/002651 ВІД 30.05.2014 р., в якій визначено митну вартість товару (сталь вуглецева для армування залізобетонних конструкцій періодичного профілю в прутках d18мм, А500С СТО АСЧМ 7-93 (арматура d18 А500С) немірної довжини без подальшого оброблення крім гарячопрокатування. Прутки мають ребра по всій довжині створені під час прокатування. Сорт 1. № плавки: 139346, 139987, 245965, 139340, 245922, 139345,

245919,139343, 336930, 245962, 336965, 139390, 13938) за методом №1 за ціною контракту.

Проте, під час проведення перевірки документів, наданих для митного оформлення було встановлено, що надані декларантом документи містять розбіжності та невідповідності, у зв'язку з чим митним органом було запропоновано надати додаткові документи. У зв'язку з ненаданням позивачем витребуваних митницею документів, останньою було скориговано митну вартість із застосуванням другорядних методів визначення митної вартості 2- а - методу за ціною договору щодо ідентичних товарів. Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості за якими ввезений ідентичний товар (враховуючи хімічний склад, марку, виробника та країну виробництва, інформацію про призначення товару).

Так, за основу взято ціну операції з ідентичним товаром, оформленим за МД №/2014/134950 від 03.03.2014 р. на рівні 17,25 рос.руб./кг. та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 110050004/2014/000043/1 від 30.05.2014 р.

У зв'язку з потребою підприємства у поставленій продукції позивачем було оформлено нову ДМВ від 30.05.201 р. №110050004/2014/002675 з коригованою ціною товару та надано гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 16208,72 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

04.06.2014 р., в межах терміну дії гарантійних зобов'язань, позивач звернувся з заявою №2082 від 04.06.2014 р. про визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості та, в порядку ст.55 МК України, надав додаткові документи.

11.06.2014 р., за результатом розгляду заяви, відповідач повідомив, що рішення про коригування митної вартості товарів від 30.05.2014 р. № 110050004/2014/000043/1 залишено чинним.

Правомірність та обґрунтованість зазначеного рішення про коригування митної вартості товару і стала підставою звернення позивача до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідсності до чинного законодавства України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз наведених вище норм права, підставою для проведення дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обгрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Як на підставу для невизнання митної вартості товару, визначеної декларантом за методом №1 митний орган посилаться на невідповідність окремих документів, поданих до митного оформлення, а саме:

1. Наданий акт звірки розрахунків №25260 станом на 01.05.2014 р. інформує про проведення розрахунків по рахункам квітня місяця від 16.04.2015 р., 18.04.2014 р.,19.04.2014 р. До митного оформлення наданий рахунок №75436131 від 24.05.2014 р.;

2. Рахунок-фактура №75436131 від 24.05.2014 р. не містить дані про умови та строки оплати. Відповідно до п.VI угоди №13025736 від 19.02.2013 р. передбачена 100% передплата;

3. Рахунок №75436131 містить банківські реквізити ПАО ВТБ Банк м. Київ. Надане платіжне доручення №11 від 19.05.2014 р. - банка платника АТ «УкрСіббанк» м.Харків.

4. Вартість партії арматури №18 згідно наданого рахунку №75436131 від 24.05.2014 р. 950268,00 рос.руб. Платіжне доручення №11 від 19.05.2014 р. свідчить про сплату 5190000,00 рос.руб. за арматуру №12-20 на підставі рахунку на попередню оплату №65048021 від 06.05.2014 з загальною сумою до сплати 11070400,00 рос.руб. В рахунку на передоплату 65048021 відсутня інформація про оплату арматури d18 А500С.

Так, з матеріалів справи вбачається, по-перше, передоплата за арматуру d18мм А 500С н/д здійснювалася з урахуванням заборгованості експортера перед позивачем по попереднім поставкам металлопрокату. Акт звірки розрахунків між сторонами № 25260 станом 01.05.2014р. підтверджує грошову заборгованість імпортера перед позивачем за попередніми поставкам металопрокату; по-друге, рахунок-фактура - документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, їх кількість і ціну, по якій вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови постачання і відомості про відправника і одержувача. Отже, з наведеного вбачається, що дані про умови та строки оплати не є обов'язковим реквізитом рахунку-фактури; по-третє, банківські реквізити, в тому числі і рахунок № 9200 в ПАО «УкрСибБанк», які зазначені в платіжному дорученні № 11 від 19.05.2014р. узгодженні Сторонами у розділі XII Угоди № 13025736 від 19.12.1 Зр.; банківські реквізити, в тому числі і рахунок № 6576 в ПАО «ВТБ БАНК», які зазначені в рахунку - фактурі № 75436131 від 24.05.2014р., узгодженні сторонами в додатковій угоді № 5 від 10.02.2014р. до Угоди № 13025736 від 19.12.13р.; по-четверте, згідно рахунку на попередню оплату № 65048021 від 06.05.2014р. оскаржувач повинен сплатити експортеру за арматуру: 16 S500 н/д 1876800,00 рос.руб.; 12 S 500 н/д - 3060000,00 рос.руб.; 20 S 500 н/д - 938400,00 рос.руб. Всього на суму 5875200,00 рос.руб. В зв'язку з тим, що на момент виписки рахунку на попередню оплату № 65048021 від 06.05.2014р., експортер мав заборгованість перед оскаржувачем по попереднім поставкам металопрокату у сумі 687849 рос.руб., передоплата за арматуру за платіжним дорученням № 11 від 19.05.2014р. здійснювалася з урахуванням цієї заборгованості. По платіжному дорученню № 11 від 19.05.2014р. за арматуру, вказану рахунку на попередню оплату № 65048021 від 06.05.2014р., оскаржувачем перерахував експортеру 5190000,00 рос.руб. з урахуванням цієї заборгованості.

Щодо посилання відповідача на те, що в рахунку на попередню оплату відсутня інформація щодо арматури d 18 мм А 500С н/д, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно листа № 0262 від 20.05.2014р. сторони узгодили заміну оплаченої платіжним дорученням №11 від 19.05.2014р. поставки на арматуру d 20 мм S 500 н/д на суму 938400,00 рос.руб. на арматуру d 18 мм А 500С н/д на суму 938400,00 рос.руб.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що в межах терміну дії гарантійних зобов'язань, в підтвердження договірної ціни на отриманий товар, позивачем було надано відповідачу експертний висновок ДП «Дерзовнішінформ» від 23.05.2014р. №9/164, який не був прийнятий останнім, з огляду на те, що не містить об'єктивних, документально підтверджених даних щодо рівнів цін товарів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

Експертному аналізу та ціновій експертизі підлягала конкретна угода № 13025736 з додатками від 19.12.203р. Згідно п.5.4 договору зазначено, що при поставці товару вагонною нормою залізничним транспортом застосовуються умови поставки DAF.

Згідно з додатком № 12 від 19.05.2014р. до договору № 13025736 від 19.12.2013р. ВАТ «Білоруський металургійний завод-керуюча компанія холдингу «Білоруська металургійна компанія» здійснило поставку на адресу позивача арматуру d18 А500С немірної довжини, рахунок фактура № 75436131 від 24.05.14р. у кількості 68,860 т., залізнична накладна № 03361225. вагон № 65851966, на умовах DAF на кордоні РБ/Україна, станція переходу Словечно.

Згідно експертного висновку, рівень імпортованої арматуру d18 А500С н/д для кількості 70 т. відповідає ціні виробника та становить 13 800 рос.руб. або за курсом подання МД становить 405 дол. США/т.

В якості джерел інформації використані міжнародні бюлетні, стрічка новин SBB, CMW та «Метал Експерт. Новини ринків сортового прокату СНД» №9 від 17.03.2014 р. та №18 від 19.05.2014 р.

В обґрунтування того, що експертний висновок не може бути використаний для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, відповідач посилається на те, що дайджести цін товарів на світових ринках та листи ДП «Укрпромзовнішекспертизи», огляди цін ДП «Держзовнішінформ» доведені в березні- травні 2014р. свідчать, що рівень цін на прокат із сталі на умовах FOB-порти Чорного моря знаходяться в діапазоні 510-555 дол. США/т.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ціноутворення на імпортований металопрокат при його поставці на умовах DAF на кордоні РБ/Україна, станція переходу Словечно значно відрізняється від його поставки на умовах FОВ- порти Чорного моря.

Як зазначалось, при коригуванні митної вартості товару відповідачем застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2а- метод за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості раніше ввезеного оцінюваного товару. За основу взято ціну операції з ідентичним товаром (на думку митного органу), оформленим за МД №100260001/2014/134950 від 03.03.2014 р. на рівні 17,25 рос.руб./кг.

В ході апеляційного розгляду справи судом встановлено, що за МД №100260001/2014/134950 від 03.03.2014 р. на рівні 17,25 рос.руб./кг був оформлений товар: сталь вуглецева для армування залізобеттоних конструкцій періодичного профілю в прутках d18 А500С СТО АСЧМ 7-93 мірної довжини 12000, сертифікат якості №р1312 від 26.02.2014 р., тоді як за ВМД №110050004/2014/002651 від 30.05.2014 р., яка була надана до митного органу позивачем для здійснення митного оформлення товару: сталь вуглецева для армування залізобеттоних конструкцій періодичного профілю в прутках d18 А500С АСЧМ 7-93 немірної довжини (4000-12000 мм), сертифікат якості №4160 від 23.05.2014 р.

З огляду на викладене, враховуючи те, що суттєвою відмінністю товарів за МД №100260001/2014/134950 від 03.03.2014 р. та за ВМД №110050004/2014/002651 від 30.05.2014 р є немірна довжина, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені товари не є ідентичними. Отже, рішення про коригування митної вартості товару не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, як такий, що порушує права та законні інтереси позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення у справі, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 р. - скасувати.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110050004/2014/000043/1 від 30.05.2014 р.

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» сум сплаченого судового збору в розмірі 986,58 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту ї виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 18.09.2014 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим