Справа № 2а-5224/10/1227
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2011 року справа №2а-5224/10/1227

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гімона М.М.

суддів Василенко Л.А. , Попова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-5224/10/1227 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, як дитині війни починаючи з 01.01.2009 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобовязання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, як дитині війни з 01.01.2009 року по 02.06.2010 року залишено без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Вищезазначена ухвала сторонами по справі не оскаржувалась.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-5224/10/1227 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність відповідача та зобовязано здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 03.06.2010 року з урахуванням фактично здійснених виплат.

Відповідач не погодився з вказаною постановою суду і подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що на законодавчому рівні не врегульований механізм стосовно виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни» з застосуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на теперішній час відповідач при здійсненні вказаних виплат керується Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05.2008 року, яка встановлює розміри доплати до пенсії дітям війни, а тому, його дії є законними.

Позивач також не погодився з постановою суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ч. 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Так, ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь яким строком.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що останні необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії «дитині війни» у відповідності до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а не Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», на застосуванні якого наполягає відповідач, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Посилання позивача на те, що ним не пропущений строк звернення до суду, у завязку з тим, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь яким строком, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з 1 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058-ІV. Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років (Пункт розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом N 3108-IV ( 3108-15 ) від 17.11.2005).

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує. Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цих справах, нарахування спірних сум відповідачами не здійснювались, підстави для застосування статті 46 Закону № 1058-ІV відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 грудня 2010 року про залишення частини позовних вимог без розгляду позивачем не оскаржувалась, то у суду апеляційної інстанції відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України не має повноважень розглядати позовні вимоги, за яким провадження судом першої інстанції не було відкрито та які по суті не були розглянуті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційни скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-5224/10/1227 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів М.М. Гімон

ОСОБА_3

ОСОБА_4