Справа № 2а-1670/6555/11
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6555/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.

при секретарі Протас О.М.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2011 року позивач ОСОБА_2 особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання дій неправомірними щодо зобов'язання сплатити борг із страхових внесків за III та IV квартал 2010 року та скасувати вимогу від 04 травня 2011 року № 65 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на підпункт 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зазначив, що субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачують страхові внески у фіксованому розмірі. Фіксований розмір внесків до Пенсійного фонду України, які повинні сплачуватись фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, встановлено Указом Президента України № 727/98 від 03.07.1998 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва». Вважає, що сплативши єдиний податок у 2010 році обовязок по сплаті страхових внесків вважає виконаним перед відповідачем, оскільки в складі єдиного податку сплатив і страхові внески, а від так просить визнати дії непрвомірними та скасувати вимогу про сплату боргу № 65 від 04 травня 2011 року.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність винесеної вимоги та повідомлення - рахунку вимогам чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована Оржинською районною державною адміністрацією 30.11.2006 року як фізична особа підприємець.

Згідно з свідоцтва Серії Ж №291060 від 01 січня 2010 року позивач є платником єдиного податку та взятий на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в Оржинському районі з 04.12.2006 року як платник єдиного внеску.

В матеріалах справи наявне повідомлення рахунок з якого вбачається, що щомісячний мінімальний страховий внесок позивача за період з липня по грудень 2010 року складає 1792,80 грн., в тому числі за липень - 294,82 грн., серпень - 294,82 грн., вересень - 294,82 грн., жовтень 301,12 грн., листопад 301,12 грн., грудень 306,10 грн. Позивачем сплачено страхові внески у складі фіксованого податку у розмірі 453,60 грн.

Згідно вимоги про сплату боргу № 65 від 04 травня 2011 року заборгованість позивача зі сплати страхових внесків становить 1339,20 грн.

Позивач не погодився з даною вимогою та оскаржив її до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджуючи питання правомірності винесеної вимоги про сплату боргу, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. №1058-ІV (у подальшому Закон №1058) страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Статтею 15 Закону №1058 передбачає, що страхувальники, зазначені у ст. 14 вказаного Закону, є платниками страхових внесків.

Відповідно до п. 5 ст. 14 Закону №1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є застраховані особи, застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону №1058 загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону №1058 страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно з вказаними нормами позивач як фізична особа-підприємець є одночасно застрахованою особою і страхувальником та зобовязаний нараховувати та сплачувати до органів Пенсійного фонду України страхові внески.

Підпункт 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачав, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Проте Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 08.07.2010 №2461 до підпункту 4 пункту 8 Прикінцевих положень Закону №1058 внесено зміни, якими визначено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Вказані зміни набрали чинності з 17.07.2010 року оскільки відповідно до п. 6 ст. 20 Закону №1058 базовим періодом нарахування страхових внесків для позивача є квартал, страхові внески за III та IV квартали 2010 року нараховуються у розмірі мінімального страхового внеску.

Згідно ст. 1 Закону №1058 мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлена ставки збору в розмірі 33,2%.

Статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»№ 2154-VI встановлено з 1 січня 2010 року 869 грн., з 1 квітня 2010 року 884 грн., з 1 липня 2010 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 888 гривень, з 1 жовтня 2010 року 907 грн., з 1 грудня 2010 року 922 грн.

Таким чином, щомісячний мінімальний страховий внесок субєктів підприємницької діяльності-осіб, які обрали особливий спосіб оподаткування у III та IV кварталах у місячному розмірі становить з січня - 288,51 грн. (869 грн. x 33,2%), 1 квітня 293,49 грн. (844 грн. x 33,2%), 1 липня - 294,82 грн. (888 грн. x 33,2%), 1 жовтня - 301,12 грн. (907 грн. x 33,2%), з 1 грудня - 306,10 грн. (922 грн. x 33,2% )

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що страхові внески у сумі у сумі 1339,2 грн. за третій та четвертий квартали 2010 року донараховані позивачу правомірно, тому вимога про їх сплату № 65 від 04 травня 2011 року є законною і скасуванню не підлягає.

При вирішенні даного спору порушення норм чинного законодавства при визначенні боргу позивача зі страхових внесків за третій та четвертий квартали 2010 у сумі 1339,2 грн. не встановлені, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання дій протиправними та скасування вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання дій неправомірними -відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2011 року.

Суддя Г.В. Костенко