Справа № 16403/10/2070
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 листопада 2011 р. № 2-а- 16403/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чубукіної М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Контрольно-ревізійного управління в Харківській області до Державного підприємства "Інститут машин і систем" Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України про зобов'язання виконати вимогу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Контрольно-ревізійне управління в Харківській області, звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням зменшення позовних вимог) просив зобов'язати Державне підприємство Інститут машин і систем Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України виконати вимогу від 18.11.2010 № 06-21/11283, а саме:

- стягнути з винної особи - колишнього директора ДП ІМіС ОСОБА_2Е - недостачу основних засобів в загальній сумі 34501,29 грн.;

- стягнути з орендаря ТОВ Т-Стильсуму недоотриманої орендної плати в сумі 330,55 грн.;

- стягнути з орендаря ТОВ Т-Стиль витрати за фактично спожиту електроенергію на суму 2713,00 грн.;

- забезпечити відшкодування зайвих витрат філії ІССіТ в сумі 65000 грн., які виникли внаслідок безпідставної видачі позики;

- донарахувати заробітну плату головному науковому співробітнику філії ІССіТ ОСОБА_3 в сумі 22000 грн.;

- забезпечити відшкодування зайвих витрат на оплату праці: зайво нарахованої та виплаченої надбавки до посадового окладу ОСОБА_3 в сумі 34122,60 грн.;

- провести коригування та відповідні взаємозвірки з державними цільовими фондами на суми необґрунтовано виплаченої заробітної плати на суму 8477,40 грн.;

- забезпечити відшкодування зайво нарахованої та виплаченої винагороди за цивільно-правовими угодами на суму 6023,52 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Контрольно-ревізійним управлінням в Харківській області проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Інститут машин і систем Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України за період з 01.01.2008 по завершений звітний період 2010 року. За результатами ревізії складено акт від 03.11.2010 № 06-12/119, який підписаний без заперечень. На підставі п.7 ст.10 Закону України Про державну контрольно - ревізійну службу в Україні відповідачу було пред'явлено вимогу від 18.11.2010 № 06-21/11283 про усунення виявлених ревізією порушень законодавства в строк до 06.12.2010 року. На теперішній час залишилися не усунутими порушення фінансово-господарської діяльності на суму 173168,36 грн. Тому просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в письмових запереченнях проти просив відмовити Контрольно-ревізійному управлінню в Харківській області в задоволенні позову, оскільки неможливо примусити відповідача звертатися до суду з позовами про стягнення коштів, так як звернення до суду - це право особи, а не її обов'язок, зазначивши при цьому про відсутність коштів на оплату державного мита при зверненні до суду. Крім того, посилався на неможливість виконання вимоги у зв'язку з незрозумілістю яким чином повинні бути виконані деякі пункти вказаної вимоги.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26.01.1993 № 2939-ХП (на далі - ДКРС) зі змінами і доповненнями - головним завданням ДКРС є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм в подальшому.

Повноваження органів ДКРС України за дотриманням бюджетного законодавства викладені в ст. 113 Бюджетного Кодексу України від 21.06.2001 № 2542-Ш, а саме, органи ДКРС здійснюють контроль за: 1) цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів (до місцевих бюджетів належать бюджети обласних, міських, районних, селищних та сільських рад); 2) цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів, одержаних під гарантію КМУ; 3)порядком ведення бухгалтерського обліку та достовірністю звітності про виконання Державного бюджету України та місцевих бюджетів, кошторисів.

Судом встановлено, що 03.11.2010 року відповідно до п. 2.11 плану контрольно-ревізійної роботи Голов КРУ України на IV квартал 2010 року, п.п.1.1.4.2 плану роботи КРУ в Харківській області на IV квартал 2010 року, доручення Голов КРУ України від 30.09.2010 №06-18/1404 та на підставі направлення, виданого начальником контрольно-ревізійного управління в Харківській області від 01.10.2010 №1785, головним контролером-ревізором ОСОБА_4 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства Інститут машин і систем Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України за період з 01.01.2008 по завершений звітний період 2010 року. Ревізію проведено з 04.10.2010 по 03.11.2010 у відповідності до питань програми та робочого плану з відома в.о. директора ДП ІМіС ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_6.

За результатами ревізії складено акт від 03.11.2010 р. № 06-12/119, який підписаний без заперечень.

Оскільки, фінансові порушення зазначені в акті перевірки відповідачем усунуті не були та не відшкодовані, з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, керуючись п.7 ст.10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" та п.46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 Контрольно-ревізійним управлінням в Харківській області винесено вимогу від 18.11.2010 року № 06-21/11283 про усунення виявлених ревізією порушень законодавства в строк до 06.12.2010 року.

На час звернення до суду залишилися не усунутими порушення фінансово-господарської діяльності на суму 173168,36 грн., а саме :

- стягнення з винної особи - колишнього директора ДП ІМіС ОСОБА_2Е - недостачу основних засобів в загальній сумі 34501,29 грн.;

- стягнення з орендаря ТОВ Т-Стиль суму недоотриманої орендної плати в сумі 330,55 грн.;

- стягнення з орендаря ТОВ Т-Стиль витрати за фактично спожиту електроенергію на суму 2713,00 грн.;

- забезпечення відшкодування зайвих витрат філії ІССіТ в сумі 65000 грн., які виникли внаслідок безпідставної видачі позики;

- донарахування заробітної плати головному науковому співробітнику філії ІССіТ ОСОБА_3 в сумі 22000 грн.;

- забезпечення відшкодування зайвих витрат на оплату праці: зайво нарахованої та виплаченої надбавки до посадового окладу ОСОБА_3 в сумі 34122,60 грн.;

- проведення коригування та відповідні взаємозвірки з державними цільовими фондами на суми необґрунтовано виплаченої заробітної плати на суму 8477,40 грн.;

- забезпечення відшкодування зайво нарахованої та виплаченої винагороди за цивільно-правовими угодами на суму 6023,52 грн.

Судом встановлено, що відповідач оскаржив до суду вимогу КРУ в Харківській області від 18.11.2010 № 06-21/11283 в частині, а саме: стягнення з орендаря ТОВ Т-Стиль суму недоотриманої орендної плати в сумі 330,55 грн.; стягнення з орендаря ТОВ Т-Стиль витрати за фактично спожиту електроенергію на суму 2713,00 грн.; забезпечення відшкодування зайво нарахованої та виплаченої винагороди за цивільно-правовими угодами на суму 6023,52 грн.; забезпечення відшкодування зайвих витрат на оплату праці: зайво нарахованої та виплаченої надбавки до посадового окладу ОСОБА_3 в сумі 34122,60 грн.; проведення коригування та відповідні взаємозвірки з державними цільовими фондами на суми необґрунтовано виплаченої заробітної плати на суму 8477,40 грн.

Таким чином, суд відмічає, що законність та обґрунтованість винесеної вимоги від 18.11.2010 року № 06-21/11283 в зазначеній частині була предметом судової перевірки по справі Харківського окружного адміністративного суду № 2а- 6384/11/2070 .

Так, Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2011 року по справі № 2а- 6384/11/2070 в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Інститут машин і систем" до Контрольно-ревізійного управління в Харківській області про визнання нечинною вимоги відмовлено в повному обсязі. Зазначена постанова набула законної сили.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, при вирішенні спору по суті суд не знаходить правових підстав для неврахування обставин, встановлених в постанові Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2011 р. по справі №2а-6384/11/2070, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання виконати вимогу від 18.11.2010 року № 06-21/11283 в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виконати вимогу від 18.11.2010 № 06-21/11283, а саме: стягнення з винної особи - колишнього директора ДП ІМіС ОСОБА_2Е - недостачу основних засобів в загальній сумі 34501,29 грн.; забезпечення відшкодування зайвих витрат філії ІССіТ в сумі 65000 грн., які виникли внаслідок безпідставної видачі позики; донарахування заробітної плати головному науковому співробітнику філії ІССіТ ОСОБА_3 в сумі 22000 грн., то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення ревізії організації фактичного контролю за збереженням необоротних активів проведено суцільні інвентаризації наявності основних засобів, необоротних матеріальних активів, запасів, тощо. За результатами яких встановлені лишки товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 460,08 грн., та недостача основних засобів на суму 17624,10 грн., що є порушенням вимог п. 11.4 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 № 69.

Відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 № 116, розмір збитків від недостачі становить 31846,29 грн.

Згідно з висновками комісії ДП "ІМіС" на баланс підприємства підлягають оприбуткуванню матеріальні цінності на суму 460,08 грн., недостача в сумі 31846,29 грн. підлягає відшкодуванню винними особами.

З акту перевірки слідує, що основні засоби інституту не закріплені за матеріально-відповідальним особами. Колишнім керівником Інституту ОСОБА_2 не забезпечено ефективне використання і збереження-закріпленого за інститутом державного майна, що, суперечить вимогам укладеного Мінпромполітики Контракту з директором інституту ОСОБА_2 № 3-162/7-1.

Відповідно до п.10 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 № 116 залишок коштів із суми, стягнутої з винних осіб, після відшкодування збитків завданих підприємству, підлягає перерахованню до Державного бюджету України.

Також, ревізією обґрунтованості придбання, руху та повноти відображення залишків запасів підприємства згідно з даними Головної книги за 2010 рік станом на 01.01.2010 та на 30.09.2010 по балансовому рахунку 25 Напівфабрикати обліковуються запаси на суму 18000,00 грн., але дані аналітичного обліку щодо найменування, кількості та вартості запасів відсутні, що є порушенням п.п.1, 3 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні від 16.07.1999.

З акту перевірки вбачається, що згідно з усним поясненням колишнього головного бухгалтера ДП ІМіС ОСОБА_7 у складі напівфабрикатів обліковується обладнання -комплектуючі та вузли лінії по виробництву апірогенної води потужністю до 500л/год, які були передані до інституту від ТОВ Фармацевтична компанія Здоров'я на підставі акту приймання-передачі обладнання від 14.04.2008. Проте, в акті приймання-передачі обладнання, який затверджений технічним директором ТОВ Фармацевтична компанія Здоров'я ОСОБА_8 та директором ДП ІМіС ОСОБА_2 зазначено найменування вузлів обладнання та їх кількість без визначення ціни та загальної вартості. Інших документів, які б підтверджували вартість вказаного обладнання до ревізії не надано.

Проведеною комісією ДП ІМіС інвентаризацією комплектуючих та вузлів лінії по виробництву апірогенної води встановлено відсутність у фактичній наявності фільтру освітлювального в кількості 1 одиниця вартістю 1500,00 грн., розрахованою пропорційно до загальної вартості установки та кількості комплектуючих.

Відповідно до вимог Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №116 (з урахуванням змін та доповнень) розмір збитків від нестачі фільтру освітлювального складає 2655,00 гривень.

В зв'язку з відсутністю в ДП ІМіС матеріально-відповідальної особи за станом обліку та збереженням майна державного підприємстві, то відповідно до вимог п. 6.3. Статуту та п. 86 Контракту укладеному Міністерством промислової політики з керівником інституту ОСОБА_2Е, відповідальною особою за збереження майна є директор підприємства.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про правомірність вимоги КРУ про стягнення з винної особи - колишнього директора ДП ІМіС ОСОБА_2Е - недостачу основних засобів в загальній сумі 34501,29 грн.

Ревізією достовірності здійснених філією ІССіТ витрат встановлено, що до директора Інституту ОСОБА_9 із заявою від 30.12.2008 звернувся директор ДП ІМіС ОСОБА_2 з проханням надати йому грошову позику в розмірі 65 000,00 грн. терміном на 2 місяці.

Між Інститутом, в особі директора ОСОБА_9, та директором ДП ІМіС ОСОБА_2, як фізичною особою, укладено договір позики від 30.12.2008 №4, відповідно до якого Інститут (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_2 (Позичальник) безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в сумі 65 000,00 грн. на термін 2 місяці.

Згідно з умовами п.1.2 договору позики, ОСОБА_2 отримує кошти готівкою за видатковим касовим ордером із каси Інституту.

Згідно з умовами п.1.3 договору позики погашення грошової допомоги позичальником проводиться рівними траншами шляхом перерахування через банк на рахунок Інституту або одноразовим платежем, або іншими засобам у відповідності з чинним законодавством.

Пунктом 1.4 договору позики передбачено, що в разі несвоєчасного повернення коштів позичальником, останній сплачує пеню згідно ставки НБУ. Також, п. 1.5 договору позики передбачено, що в разі звільнення позичальник виплачує всю несплачену суму позики.

Так, на виконання вказаного договору відповідно до прибуткового касового ордеру серії 02АААС №761866 від 30.12.2008 №23, в касу філії ІССіТ оприбутковано кошти, отримані з банку по чеку АВ 6213570, в сумі 65 000,00 грн. з підставою отримання - Безвідсоткова поворотна фінансова допомога. Видатковим касовим ордером від 30.12.2008 №84 з каси Інституту видано безвідсоткову фінансову допомогу ОСОБА_2 в сумі 65 000,00 гривень.

Відповідно до заяви без дати, ОСОБА_2 звернувся до директора Інституту ОСОБА_9 з проханням продовжити термін повернення позики до 31.12.2009 із згодою на сплату штрафних санкцій. При цьому, додаткову угоду до договору позики укладено не було.

Ревізією наявності ґрунтовних підстав для укладання філією договору позики та, як наслідок, видачі з каси філії готівки встановлено, що колективним договором, укладеним між адміністрацією та трудовим колективом ДП ІМіС на 2005-2006 роки (після 2006 року новий колективний договір не приймався), прийнятим на загальних зборах трудового колективу 25.03.2005 та зареєстрованим розпорядженням Ленінської районної в м. Харкові ради від 12.04.2005 №259 (реєстраційний номер 1638), видача позик працівникам ДП ІМіС не передбачена.

Ревізією повноти та правильності відображення за даними бухгалтерського обліку філії вказаної господарської операції встановлено, що в бухгалтерському обліку філії вказану операцію відображено як видачу заробітної плати в кореспонденції дебет субрахунку 661 Розрахунки за заробітною платою та кредит субрахунку 301 Каса в національній валюті, а не дебет субрахунку 377 Розрахунки з іншими дебіторами, що є порушенням Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, в результаті чого в бухгалтерському обліку Інституту не відображено заборгованість ОСОБА_2 за позикою в сумі 65 000,00 гривень.

Таким чином, в зв'язку з тим, що колективним договором не передбачена видача позик, враховуючи віднесення суми позики на витрати та невідображення в бухгалтерському обліку інституту заборгованості по вказаній позиці, інституту завдано збитків на загальну суму 65000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з поясненням, наданим першим заступником філії ІССіТДП ІМіС ОСОБА_9 фінансова позичка ОСОБА_2 в сумі 65 000,00 грн. була видана на підставі вищезазначених документів для оплати заборгованості по заробітній платі працівникам головного підприємства ДП ІМіС з обов'язковим поверненням. Безвідсоткова зворотна фінансова допомога видана за вимогою директора ДП ІМіС ОСОБА_2

Крім того, слід зазначити, що відображення вказаної операції в кореспонденції субрахунку 661 Розрахунки за заробітною платою взагалі є безпідставним, оскільки договір позики укладений з фізичною особою, а не з працівником філії.

При цьому, враховуючи те, що фізична особа ОСОБА_2 на дату взяття готівки з каси філії ІССіТДП ІМіС був діючим директором ДП ІМіС, нарахування та виплата заробітної плати якому проводилась за даними бухгалтерського обліку головного підприємства в м. Харкові, то ревізію зазначеного питання досліджено за наявними документами в головному підприємстві ДП ІМіС в м. Харкові.

Так, згідно з даними відомостей з нарахування заробітної плати та розрахункових листків директора інституту ОСОБА_2 за грудень 2008 року - вересень 2010 року встановлено, що операції в сумі 65 000,00 грн. не проводились.

Проте, згідно з даними журналу-ордеру №1 Каса за грудень 2008 року та касової книги встановлено, що 30.12.2008 в касу інституту оприбутковано готівку в загальній сумі 113501,39 грн. від ОСОБА_2, що відображено в кореспонденції з рахунком 37/75 Розрахунки з працівниками по іншим операціям. Списано готівки по касі за 30.12.2008 в сумі 65 000,00 грн., в тому числі на виплату заробітної плати в сумі 50262,24 грн., на відшкодування витрат працівникам на відрядження та інші господарські потребі в сумі 4637,76 грн. та на повернення ОСОБА_10 10 000,00 грн., що відображено в кореспонденції з балансовим рахунком 55 Інші довгострокові зобов'язання.

З огляду на зазначене та спираючись на пояснення першого заступника філії ІССіТДП ІМіС ОСОБА_9, отримана в філії директором ДП ІМіС ОСОБА_2 позичка в сумі 65 000,00 грн., була в повному обсязі внесена ним до каси головного підприємства, як надання фінансової допомоги. За даними бухгалтерського обліку головного підприємств зазначена операція відображена за дебетом рахунку 301 Касса та кредитом рахунку 37/75 Розрахунки з працівниками по іншим операціям та станом на 30.09.2010 обліковується у складі заборгованості інституту перед директором ОСОБА_2 по балансовому рахунку 37/75 Розрахунки з працівниками по іншим операціям.

На підставі вищенаведеного суд вважає вимогу КРУ щодо забезпечення відшкодування зайвих витрат філії ІССіТ в сумі 65000 грн., які виникли внаслідок безпідставної видачі позики правомірною та такою, що підлягає виконанню.

Ревізією правильності нарахування заробітної плати працівникам філії ІССіТ ДП ІМіС встановлено, що за період з січня по квітень 2009 року та з січня по червень 2010 року заробітна плата головному науковому співробітнику ОСОБА_3 не нараховувалась, при цьому накази Інститутом про його звільнення чи відпустку за власний рахунок не видавались, що є порушенням ст.ст.21, 24 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995, чим завдано збитків працівнику Інституту ОСОБА_3 в загальній сумі 22 000,00 грн. (в тому числі відрахувань до державних цільових фондів на суму 4378,0 гривень). Як вбачається з матеріалів справи, зазначені порушення допущені з вини головного бухгалтера філії ОСОБА_11, яка була відповідальною особою за нарахування заробітної плати в період, що підлягав ревізії, з її пояснень, долучених до матеріалів справи, вбачається, що заробітна плата головному науковому співробітнику ОСОБА_3 не нараховувалася у вказаний період "тому, що нема з чого нараховувати". Отже, суд вважає правомірною вимогу КРУ про донарахування заробітної плати головному науковому співробітнику філії ІССіТ ОСОБА_3 в сумі 22000 грн.

Суд зазначає, що невиконання вимоги від 18.11.2010 № 06-21/11283 свідчить про порушення ч.2 ст. 15 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні, згідно якої законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються. Відповідно до вимог п. 10 ст. 10 вищеназваного Закону України органи державної контрольно-ревізійної служби мають право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд відмічає, що відповідачем не подано допустимих та належних доказів в розумінні ст.70 КАС України протиправності винесеної вимоги. Суд відхиляє доводи відповідача про незрозумілість змісту винесеного КРУ правового акту індивідуальної дії та наявність права самостійно визначати необхідність звернення до суду, оскільки станом на момент вирішення спору вимога КРУ від 18.11.2010 № 06-21/11283 є діючою, вказаною вимогою не покладено на відповідача обов'язку на звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З наявних у справі документів витікає, що у спірних правовідносинах позивач забезпечив дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, оскільки діяв в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

З огляду на вище викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Контрольно-ревізійного управління в Харківській області до Державного підприємства "Інститут машин і систем" Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України про зобов'язання виконати вимогу.

Розподіл судових витрат по справі потрібно провести за правилами ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-14, ст.ст. 71, 94, 158-164, 167, 181, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Контрольно-ревізійного управління в Харківській області до Державного підприємства "Інститут машин і систем" Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України про зобов'язання виконати вимогу - задовольнити в повному обсязі.

2. Зобов'язати Державне підприємство Інститут машин і систем Міністерства промислової політики України та Національної академії наук України виконати вимогу від 18.11.2010 № 06-21/11283, а саме: стягнути з винної особи - колишнього директора ДП ІМіС ОСОБА_2Е - недостачу основних засобів в загальній сумі 34501,29 грн.; стягнути з орендаря ТОВ Т-Стиль суму недоотриманої орендної плати в сумі 330,55 грн.; стягнути з орендаря ТОВ Т-Стиль витрати за фактично спожиту електроенергію на суму 2713,00 грн.; забезпечити відшкодування зайвих витрат філії ІССіТ в сумі 65000 грн., які виникли внаслідок безпідставної видачі позики; донарахувати заробітну плату головному науковому співробітнику філії ІССіТ ОСОБА_3 в сумі 22000 грн.; забезпечити відшкодування зайвих витрат на оплату праці: зайво нарахованої та виплаченої надбавки до посадового окладу ОСОБА_3 в сумі 34122,60 грн.; провести коригування та відповідні взаємозвірки з державними цільовими фондами на суми необґрунтовано виплаченої заробітної плати на суму 8477,40 грн; забезпечити відшкодування зайво нарахованої та виплаченої винагороди за цивільно-правовими угодами на суму 6023,52 грн.

3.Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

4.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 07.11.2011 року.

Суддя Старосєльцева О.В.