Справа № 803/1686/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Справа № 803/1686/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ківерцівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Підприємства «Румб» Фонду «Інваліди ОСОБА_1» Волинського обласного добровільного товариства «Спілка ОСОБА_1» про припинення юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Ківерцівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі Ківерцівська ОДПІ ГУ ДФС) звернулась в суд із позовом про припинення юридичної особи Підприємства «Румб» Фонду «Інваліди ОСОБА_1» Волинського обласного добровільного товариства «Спілка ОСОБА_1» (далі Підприємство «Румб»).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований як юридична особа, взятий на облік платником податків, однак, товариство відсутнє за своїм місцезнаходженням. Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством юридичної особи, зокрема є наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням. Відповідно до пункту 67.2 статті 67 Податкового кодексу України контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб. Позивач просить припинити юридичну особу Підприємство «Румб» та зобовязати державного реєстратора здійснити заходи, спрямовані на припинення юридичної особи відповідача.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2015 року було відкрито скорочене провадження в даній адміністративній справі.

Відповідач предявлені позовні вимоги не оспорив, заперечення на адміністративний позов не подав. Ухвала про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі, надіслана відповідачу, повернулась до суду 17 серпня 2015 року з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», тобто не вручена адресату з незалежних від суду причин, а тому відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що останній належним чином був повідомлений про розгляд справи. Тому суд вважає можливим вирішення справи на підставі наявних в ній доказів.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу в порядку скороченого провадження відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що Підприємство «Румб» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 4 липня 2002 року за № 1 000584. Зареєстрована юридична адреса платника податків 45200, Волинська область, місто Ківерці, вулиця 17 Вересня, будинок 49.

Відповідно до довідки Ківерцівської ОДПІ ГУ ДФС від 18 червня 2015 року № 1 відповідач перебуває на обліку як платник податків з 19 травня 2004 року за № 3206.

Станом на 22 червня 2015 року Підприємство «Румб» заборгованості по платежах до бюджету не має, що підтверджується довідкою Ківерцівської ОДПІ ГУ ДФС про відсутність заборгованості.

Як слідує із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 27 липня 2015 року № 20936012, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців наявний запис від 7 червня 2011 року про відсутність юридичної особи Підприємства «Румб» за її місцезнаходженням.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 20 Податкового кодексу України визначено права контролюючих органів. Так, згідно із підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Разом з тим, відповідно до функцій контролюючих органів, визначених статтею 19-1 Податкового кодексу України, вони, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Зазначена норма співвідноситься з нормою Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якою визначено, що підставою для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Враховуючи наведене, органи державної фіскальної служби можуть звертатися з вимогами про припинення суб'єктів господарювання не в усіх випадках, визначених статтею 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а лише в тих, коли діють на реалізацію своєї владної компетенції.

Отже, позивач вправі звертатися з вимогою про припинення субєкта господарювання, якщо підставою позову є неподання таким субєктом господарювання протягом року податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Однак, позивачем не підтверджено, що відповідач не подає податкову звітність.

Звернення до суду з вимогою про припинення юридичної особи з підстав її відсутності за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням не відноситься до повноважень органів державної фіскальної служби.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про безпідставність позову про припинення юридичної особи з підстави наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Керуючись статтею 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А. Я. Ксензюк