Справа № 817/821/13-а
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2013-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 817/821/13-а

01 квітня 2013 року 15год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Веселовський Т.Є., Савчук В.О.,

відповідача: представник ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного військового комісаріату
до Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області ДПС України
про скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно застосував до нього штрафні санкції за помилки у звіті форми 1-ДФ, оскільки вказані помилки позивачем були усунуті самостійно, крім того вказані помилки не призвели до заниження чи завищення податкових зобов`язань.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та надали пояснення, які співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення в яких позовні вимоги заперечував, зазначивши, що оскільки позивачем до звіту форми 1-ДФ за 4 квартал 2011р. не включені доходи, виплачені за ознакою «160» «Вартість подарунків, якщо їх вартість не перевищує 50% однієї мінімальної заробітної плати», то в такому випадку застосовується штрафна санкція, передбачена п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, а відтак податкове повідомлення-рішення є правомірним. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступного.

09.11.2012р. відповідачем проведена камеральна перевірка податкової декларації (розрахунку) на підставі якої складений акт №707/17-200.

Перевіркою встановлено порушення п.119.2 ст.119 ПК України, а саме: неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними даними або з помилками податкової звітності форми 1-ДФ.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 510грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку, однак скарга позивача залишена без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 25.01.2012р. подано до відповідача податковий розрахунок форми № 1 ДФ за 4 квартал 2011р.

11 травня 2012р. позивачем поданий до відповідача податковий розрахунок за 4 квартал 2011р. (уточнюючий).

Із зазначених податкових розрахунків вбачається, що позивачем до податкового розрахунку від 25.01.2011р. не було включено доходи, виплачені за ознакою «160» «Вартість подарунків, якщо їх вартість не перевищує 50% однієї мінімальної заробітної плати» по реєстраційним номерам: у сумі 42,20грн., у сумі 21,10грн., у сумі 21,10грн. Разом з тим, позивачем поданий уточнюючий податковий розрахунок за вказаний період, яким внесені зміни до податкової звітності.

Так, відповідно до п. 46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Отже, податковий розрахунок форми №1ДФ вважається податковою декларацією.

Згідно з нормами пп. 47.1.3 п.47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть, зокрема, податкові агенти.

В силу п. 50.1. ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Пунктом 51.1. ст. 51 ПК України встановлено, що податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Відповідальність за податкові правопорушення в частині неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, передбачена п. 119.2 ст.119 ПК України.

Разом з тим, положеннями ст. 109 ПК України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

З аналізу наведеної норми вбачається, що податкове правопорушення це діяння, яке посягає на важливі для держави суспільні відносини, порушення яких є шкідливим як для держави так і суспільства.

Протиправність податкового правопорушення є діянням, яке призвело до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених ПК України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковим Кодексом України вимагається від податкових агентів своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку, своєчасно подавати у строки податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування та усувати самостійно виявлені помилки.

Оскільки, позивачем було своєчасно подано до податкового органу відповідну звітність, самостійно усунуто виявлені помилки, крім того, згідно з висновком податкового органу, заниження чи завищення податкових зобов`язань не відбулося, тому суд вважає необґрунтованим та недоведеним висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а відтак, адміністративний позов належить до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області ДПС України № від 19 листопада 2012 року скасувати в повному обсязі.

Присудити на користь позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.