Справа № 2-а-1901/10
Суддя: Личковаха О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-1901/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі судді Личковахи О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

В заяві вказував, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії. Відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи йому повинна виплачуватися додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Відповідач з дня призначення йому пенсії , з 17.09.2001 року , невірно нараховує та виплачує йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю.

На його заяву до відповідача про проведення перерахунку та здійснення виплати додаткової пенсії відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , він фактично отримав відмову , яку рахує неправомірною. Відповідач , відмовляючи йому у проведенні перерахунку, у своїй відповіді посилається на п.2 Постанови КМУ від 03.01.2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, згідно якого надбавки, підвищення та додаткові пенсії обчислювалися, виходячи з розміру 19 грн.91 коп., що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, ст.22 Конституції України.

Як вказує позивач, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру додаткової пенсії застосуванню підлягає ст.51 ЗУ № 796 з урахуванням визначення поняття мінімальної пенсії за віком частиною 1 ст.28 Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказує позивач, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Позивач вважає, що не пропустив строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України, оскільки про порушення своїх прав відповідачем за вказаний період часу він дізнався у вересні 2010 року, коли йому стало відомо про численні позови до суду учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з приводу неправильного нарахування та виплати їм пенсії.

Позивач просив визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області у непроведенні йому перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 17.09.2001 року протиправною, зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , та провести відповідні виплати з 17.09.2001 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області в судове засідання свого представника не направив, але подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги позивача не визнав, подавши заперечення. З огляду на наявність вказаних клопотань відповідно до ч.4 ст.122 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р.( Категорія 2) Серії А № 026787 від 04.12.1992 року.

Враховуючи зазначений статус позивача, останній , згідно повідомлення та довідки управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області за № 860/02 від 20.09.2010 року , з 01.01.2004 року одержує пенсія за віком згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із зменшенням пенсійного віку на 10 років як особі, яка працювала на території радіоактивного забруднення у 1986 році відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За весь період виплати позивачу пенсії його пенсійна виплата складається з основного розміру пенсії, обчисленої згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та додаткової пенсії потерпілим внаслідок ЧК 2 категорії .

Розрахунок розмірів додаткової пенсії проводився згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , виходячи з розміру 19,91 грн., та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян у розмірі 15 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Згідно п.2 Постанови КМУ від 03.01.2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, надбавки, підвищення та додаткові пенсії з 01.01.2002 року обчислювалися, виходячи з розміру 19 грн.91 коп. Після прийняття Постанови КМУ від 28.05.2008 р. № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» і на сьогоднішній день при вирішенні питання встановлення розміру додаткової пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, органи Пенсійного фонду керуються даною постановою.

Доводи відповідача про те, що ними позивачу правомірно, протягом зазначеного періоду, нараховувалася і виплачувалася додаткова пенсія відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із змінами, внесеними Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року, та Постанов Кабінету Міністрів України № 1 «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року, № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року, на думку суду, сформовані на підставі неправильного розуміння змісту вказаних норм чинного законодавства, спростовуються наданими доказами та матеріалами справи, а тому не можуть бути застосовані судом при прийняті рішення. Вказаний висновок суду зроблено на підставі наступного.

Так, в п.2 постанови від 03.01.2002 року № 1 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Дійсно Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема змінено розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в бік зменшення, визначивши її у процентах прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З дотриманням зазначених змін, які були внесені Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року, фактично прийнята Постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпункту 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року УПФУ в Хорольському районі Полтавської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності підпункту 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. І в подальшому ні у 2009 р., ні у 2010 р. ніякими законодавчими актами зміни в редакцію ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не вносилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсій позивачу, в даному випадку, на думку суду, виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказаний висновок суду зроблений на підставі того, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України № 1058-ІV, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Позиція відповідача, що відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовувати прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, як розмір мінімальної пенсії за віком, під час обчислення зазначеного виду додаткової пенсії позивачу немає підстав, є необґрунтованою, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України, та права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України, оскільки про порушення своїх прав відповідачем за вказаний період часу він дізнався у вересні 2010 року, що не спростовано відповідачем.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами та з огляду на вищенаведене, на думку суду, при визначені позивачу розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 01.01.2004 року, за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року , підлягають застосуванню ч.1 ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року, які суттєво обмежують і погіршують конституційні права позивача.

Між тим, відповідач в період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року, нараховуючи та виплачуючи позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року, діяв правомірно.

Крім того, на думку суду, вимоги позивача про перерахунок та виплату йому відповідачем додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за період часу з 17.09.2001 року по 31.12.2003 року задоволенню не підлягають, оскільки протягом даного періоду на законодавчому рівні конкретний розмір мінімальної пенсії за віком визначений не був, положення ст.28 вищевказаного Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» набрали чинності лише з 01.01.2004 року, отже, відповідач за період часу з 17.09.2001 року по 31.12.2003 року діяв правомірно на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України, якими на той час регулювалися питання нарахування та виплати додаткової пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, є чинною на даний час, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, з підстав, викладених вище, на думку суду, підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача у непроведенні йому перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 01.01.2004 року ,за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року,

про зобовязання відповідача здійснити йому перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2004 року , за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного , керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 11 ч.2, 17, 94, 122 ч.4, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року ,ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області у непроведенні ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 01.01.2004 року ,за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з 01.01.2004 року, за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії .

Головуючий :