Справа № 808/6382/15
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року 10 год. 40 хв. Справа № 808/6382/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

до: Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області

третя особа: ОСОБА_2

про: скасування постанов про арешт майна боржника та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі позивач або ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулось з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (далі відповідач або ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області) про: 1) скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 40736680 від 18.11.2013 та ВП № 30775798 від 01.02.2012 в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1; 2) зобовязання винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки (квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1) та перебуває в іпотеці Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі Іпотечного договору від 27.06.2008.

Позивач вважає, що ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області було протиправно накладено арешти на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки та вважає, що переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок даного майна має ТОВ «ФК «Вектор Плюс», оскільки зазначене майно перебуває в іпотеці та права вимоги за зобовязаннями третьої особи - ОСОБА_2 по кредитному договору, передані ТОВ «ФК «Вектор Плюс» згідно договору факторингу.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Вектор Плюс», позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, подав до суду пояснення, згідно з якими зазначає, що станом на 15.09.2015 у ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області на примусовому виконанні виконавчі провадження № 40736680 та № 30775798 не перебувають. Крім того, заступником начальника відділу проведено перевірку вищезазначених виконавчих проваджень та встановлені порушення державного виконавця та винесено постанови про звільнення майна боржника з-під арешту.

Представник третьої особи вважала, що накладений арешт на квартиру не порушує та не обмежує права позивача на задоволення його вимог за кредитним договором, оскільки останнім не надано доказів, які б підтверджували вилучення або примусову реалізацію арештованої квартири, у звязку з чим просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника третьої особи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено Кредитний договір № 0709/0608/45-046, за умовами якого ВАТ «Сведбанк» надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у сумі 61700 доларів США на строк по 27.06.2038 включно, а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни передбачені договором. ОСОБА_3 з пунктом 1.4 Кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири № 64 в будинку № 7, що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Енергодар, бульвар Юності, загальною площею 69,0 кв.м. Забезпеченням виконання зобовязань Позичальника за користування кредитом, згідно умов договору, виступає іпотека обєкта нерухомості, що придбавається Позичальником за договором купівлі-продажу (а.с. 11-19).

12.07.2010 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 0709/0608/45-046 від 27.06.2008 відповідно до якої з дати підписання цієї додаткової угоди, Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних (а.с. 20).

27.06.2008 з метою забезпечення належного виконання Кредитного договору № 0709/0608/45-046 від 27.06.2008, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, між ВАТ «Сведбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір № 0709/0608/45-046-Z-1, за умовами якого Іпотекодавець передає в Іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру № 64, загальною площею 69,0 кв.м., яка знаходиться за адресою Запорізька область, м. Енергодар, бульвар Юності, буд. 7 (а.с. 21-26).

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (Фактор), укладено Договір факторингу № 15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку, а Фактор, шляхом надання фінансової послуги банку, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження (а.с. 27-33).

ОСОБА_3 з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк» відступлено ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги за Кредитним договором № 0709/0608/45-046 від 27.06.2008 (а.с. 34).

Також, 28.11.2012 між ПАТ «Сведбданк» (Первісний іпотекодрежатель) та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (Новий іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами згідно якого Первісний іпотекодержатель відступає Новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору. З моменту набуття чинності даним договором, до Нового іпотекодержателя переходять усі права і зобовязання Первісного іпотекодержателя як сторони, що іменується Іпотекодержатель, у зобовязаннях, які виникли на підставі іпотечних договорів, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. ОСОБА_3 пункту 1.5 договору, Іпотекодержателем за іпотечними договорами стає ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с. 35-37).

Як зазначено у позові, під час звернення до нотаріуса 19.08.2015, позивачу стало відомо, що на майно ОСОБА_2, яке є предметом іпотеки, постановами державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області ВП № 30775798 від 01.02.2012 та ВП № 40736680 від 18.11.2013 накладено арешт, на підтвердження чого надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 38-41).

Вважаючи накладення таких арештів на майно ОСОБА_2, що перебуває в іпотеці відповідно до Іпотечного договору № 0709/0608/45-046-Z-1 від 27.06.2008, та оголошення заборони на його відчуження протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, позивач звернувся із позовом до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 17 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень статі 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

ОСОБА_3 положень статті 57 Закону № 606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

ОСОБА_3 з частиною 3 статті 54 Закону № 606-XIV для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до частини 4 статті 54 Закону № 606-XIV, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону № 606-XIV, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За приписами статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (далі Закон № 898-IV), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону № 898-IV передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

За змістом вимог частини 7 статті 3 Закону № 898-IV, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ «ФК «Вектор Плюс», має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом № 898-IV, володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо нерухомого майна квартири № 64 в будинку № 7, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, бульвар Юності, загальною площею 69,0 кв.м.

При цьому, як встановлено судом, 11.09.2015 заступником начальника ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області ОСОБА_4 винесено постанови про перевірку виконавчих проваджень № 40736680 та № 30775798, у ході яких встановлено, що державним виконавцем не проведено виконавчі дії по зняттю з-під арешту майна боржника (квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2), чим порушено статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим 15.09.2015 державними виконавцями ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Боб В.І. та Буримом В.В. винесено постанови про звільнення майна боржника (квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2) з-під арешту у ВП № 40736680 та ВП № 30775798 (а.с. 57-58а).

З урахуванням заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та тієї обставини, що майно ОСОБА_2 згідно постанов ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області від 15.09.2015 у ВП № 40736680 та ВП № 30775798 звільнено з-під арешту, а також те, що задоволенню в адміністративному процесі підлягають лише ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у сфері публічно-правових відносин, суд приходить до висновку, що порушене право позивача є відновленим, а адміністративний позов не підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_3 із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

ОСОБА_3 з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 17, 158, 160, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша