Справа № 2-а-68/1115/2010
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-68/1115/2010
Провадження № без номера провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді Орендовського В.А.,

при секретарі Котляр Я.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргород адміністративний позов ОСОБА_1 до відділення ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області з обслуговування м. Кіровограда про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора взводу ДПС м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серія ВА № 101374 від 24 лютого 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - як незаконну.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що24 лютого 2010 року по вул. Жовтневої революції в м. Кіровограді, він керував автомобілем «Шевроле-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, та був зупинений інспектором взводу ДПС м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, який склав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову про адміністративне правопорушення, згідно з якими він 24 лютого 2010 року о 15 годині 45 хвилин по вул. Жовтневої революції в м. Кіровограді, керуючи автомобілем «Шевроле-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, не надав перевагу в русі пішоходу на пішоходному переході, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

По суті пред'явленого правопорушення позивач вказує, що даного правопорушення він не скоював, оскільки рухався у відповідності до ПДР та був зупинений працівником ДАІ, який йому повідомив, що він не надав перевагу в русі пішоходу на нерегульованому пішоходному переході, з даним твердженням він був категорично не згоден, про що зазначив в протоколі та пояснив інспектору, що наближаючись до пішохідного переходу він пішоходів на даному переході не бачив, осіб, які б мали бажання наблизитись до переходу також були відсутні, тому він вільно перетнув пішохідний перехід, не маючи ніяких перешкод з боку автомобілів чи пішоходів, після чого його було зупинено працівниками ДАІ.Свідків при складанні даного протоколу не було.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на підстави, що викладені в позові, просив постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього стягнення на підставі ст.122 ч.1 КУпАП скасувати, наполягаючи на тому, що діяв в межах Правил дорожнього руху, а працівники ДАІ умисно винесли постанову про адміністративне правопорушення для звітності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутністю представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши показання позивача, дослідивши письмові матеріали справи, а саме: постанову інспектора взводу ДПС м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серія ВА № 101374 від 24 лютого 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП, інші матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішоходного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Фактично дійсні обставини даного порушення за участю ОСОБА_1 працівниками ДАІ залишились не встановленими за тих підстав, що при винесенні постанови не було враховано, що він наближаючись до пішохідного переходу пішоходів на даному переході не бачив, осіб, які б мали бажання наблизитись до переходу також були відсутні, тому він вільно перетнув пішохідний перехід, при цьому позивач детально та послідовно пояснив у судовому засіданні, що діяв в межах Правил дорожнього руху.

Постанова від 24 лютого 2010 року не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення, а скорочений набір спеціального звання посадової особи не дає можливість визначити чи правомочна вказана особа накласти адміністративне стягнення.

Крім того при складанні протоколу та винесенні постанови не були залучені свідки очевидці скоєного правопорушення, що є порушенням ч.2 ст.256 КУпАП, тобто свідки, які підтвердили б вину ОСОБА_1 відсутні, а навпаки є свідки. які підтверджують, що ОСОБА_1 діяв в межах ПДР України, також всупереч вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення виконані нерозбірливо і під «копірку», що навіть неможливо досконало зрозуміти обставини правопорушення, що є порушенням допущеними працівниками ДАІ в оформленні постанови та протоколу. В протоколі та постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 18.1 ПДР України, тобто ненадання переваги в русі на нерегульованому перехресті, однак в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові зазначено лише ненадання перваги в русі на пішоходному преході, що не дає обєктивно та досконало зрозуміти обставини даного правопорушення.

Виходячи із норм, викладених в ст.71 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при чому він має спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Субєкт владних повноважень відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача, разом з тим на запит суду відповідачем не були надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких інспектор взводу ДПС м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постановаінспектора взводу ДПС м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серія ВА № 101374 від 24 лютого 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділення ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області з обслуговування м. Кіровограда про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову інспектора інспектора взводу ДПС м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серія ВА № 101374 від 24 лютого 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн. скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністратив ного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3