Справа № 2а-1670/4748/11
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2011-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4748/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

при секретарі Кононенко А.С.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2011 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 (далі - СПД ФО ОСОБА_2, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області (далі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2011 року № /633.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає результати перевірки такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а прийняте податкове повідомлення - рішення неправомірним та необґрунтованим, оскільки норми щодо нарахування та сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, так як: платники єдиного податку не зобовязані сплачувати податок на доходи фізичних осіб. Позивач наполягає на тому, що з моменту реєстрації є платником єдиного податку, а тому відповідно до Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва не являється платником інших видів податків і зборів (обовязкових платежів), зокрема, податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб субєктів малого підприємництва). Крім того, вважає неправомірним висновок контролюючого органу щодо перевищення позивачем обсягу виручки в 500 000 грн., оскільки відповідач не врахував в своїх розрахунках суму 40 000 грн., яка помилково перерахована на розрахунковий рахунок позивача і повернута контрагенту.

Позивач у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. У письмових запереченнях відповідач зазначав, що перевіркою правильності визначення обсягу виручки ОСОБА_2 від реалізації товарів (робіт, послуг) встановлено його завищення, чим порушено вимоги статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності субєктів малого підприємництва. Вказував, що в порушення пункту 5 Указу ОСОБА_2, перевищивши у третьому кварталі 2010 року обсяг виручки, дозволений вищезазначеним Указом Президента, не перейшла на загальну систему оподаткування.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку від 21.12.2009 року Серії Є № 901679 з терміном дії 2010 рік.

У період з 18.04.2011 року по 22.04.2011 року старшим державним ревізором - інспектором Кременчуцької ОДПІ ОСОБА_3 на підставі направлення від 18.04.2011 року № 1504/001504 проведена документальна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 22.04.2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 04.05.2011 року № 2734/17-311/НОМЕР_1, у якому відображено, серед іншого, порушення позивачем статті 13 Декрету Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 року № 13-92, та пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 84 730 грн. 63 коп., в т.ч.: за 2010 рік 11 247 грн. 52 коп., за 2011 рік 73 483 грн. 11 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 19.05.2011 року № /633, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 84 731 грн. 63 коп., в тому числі: 84 730 грн. 63 коп. - основний платіж, 1 грн. - штрафна (фінансова) санкція.

Позивач, не погоджуючись із спірним податковим повідомленням - рішенням, звернувся до суду з вимогою про визнання його нечинним та скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленнюрішенню, суд виходить із наступного.

Спеціальним законодавством, зокрема, Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку субєктів малого підприємництва.

За змістом статті 1 зазначеного Указу єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою-субєктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис грн.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом України Про податок з доходів фізичних осіб від 22.05.2003 року № 889-IV з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25.06.1991 року № 1251-XII Про систему оподаткування (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Позивач в обґрунтування позовних вимог та правомірності несплати сум податку з доходів фізичних осіб посилається на те, що ним в ІІІ кварталі 2010 року не перевищено обсяг виручки, дозволений Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва". При цьому, вказує, що відповідачем необґрунтовано враховано до обсягу виручки суму 40 000 грн., яка була помилково перерахована на рахунок позивача і повернута контрагенту.

Вказане посилання позивача судом до уваги не приймається, оскільки станом на 30.09.2010 року сума виручки позивача вже перевищувала обсяг, дозволений Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", та становила 522 989 грн. 50 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що при розрахунку суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб сума в розмірі 40 000 грн. не враховувалась і до суми доходу не включена, оскільки помилкове перерахування на рахунок позивача коштів в сумі 40 000 грн. ТОВ "Корса-фуд Спешелтіс" здійснено 27.10.2010 року, що підтверджується банківською випискою про рух коштів на рахунку позивача, тобто вже в ІV кварталі 2010 року та 12.11.2010 року помилково перераховані кошти повернуті позивачем на рахунок ТОВ "Корса-фуд Спешелтіс", що також підтверджується банківською випискою.

Таким чином, позивачем в ІІІ кварталі 2010 року перевищено граничний обсяг виручки, дозволений Указом Президента України, у звязку із чим, сума перевищення підлягає оподаткуванню із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

Із акту перевірки вбачається, що в ході перевірки контролюючим органом виявлено порушення позивачем вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 року № 13-92 , а саме: за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року згідно декларації про доходи оподатковуваний дохід склав 0,00 грн., а згідно перевірки - 74 983 грн. 46 коп., в результаті чого позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 11 247 грн. 52 коп.

В пункті 7.1 статті 7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року № 889-IV визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Згідно статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України Про оподаткування прибутку підприємств.

Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року N 12 із змінами і доповненнями, внесеними наказом від 18.05.1993 року N 17 затверджено Інструкцію про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за N 64.

Відповідно до частини 3 статті 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку N 6 до цієї Інструкції.

Додатком N 6 до Інструкції про прибутковий податок з громадян затверджено Норми витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів (затверджені Головною державною податковою інспекцією України 18.01.1993 року N 36-32).

Із копії свідоцтва про сплату єдиного податку слідує, що вид діяльності позивача, зазначений у свідоцтві - 99.9 інші види діяльності. Таким видом діяльності позивача, що здійснювався у перевіряємий період, було надання маркетингових послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, суми отриманого доходу від надання маркетингових послуг були відображені позивачем в Книзі обліку доходів і витрат, копія якої долучена до матеріалів справи. При цьому, облік витрат СПД ФО ОСОБА_2 здійснювався по нормі - 25 % від суми валового доходу, а отже, витрати позивача, безпосередньо повязані з одержанням доходу, є документально не підтвердженими.

Відповідно до Норм витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів норма витрат за здійснення інших видів діяльності, включаючи торговельну, становить 25 %.

Таким чином, під час перевірки відповідачем розрахований оподатковуваний дохід позивача за 2010 рік без урахування норм витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів, затверджених Головною державною податковою інспекцією України 18.01.1993 року N 36-32, у зв'язку із чим оподатковуваний дохід позивача повинен складати 74 983 грн. 46 коп. х 25% = 18 745 грн. 87 коп.; 74 983 грн. 46 коп. - 18 745 грн. 87 коп. = 56 237 грн. 59 коп.; 56 237 грн. 59 коп. х 15 / 100 = 8 435 грн. 64 коп.

Зважаючи на викладене, сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті позивачем за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року становить 8 435 грн. 64 коп., тому податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області від 19.05.2011 року № /633 в частині нарахування суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 2 811 грн. 88 коп. (11 247 грн. 52 коп. - 8 435 грн. 64 коп.) є неправомірним.

Із акту перевірки судом також зясовано, що задекларований оподатковуваний дохід субєкта господарювання ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 року по 22.04.2011 року складав 0,00 грн., однак за результатами перевірки становив 489 887 грн. 40 коп., внаслідок чого позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 73 483 грн. 11 коп.

Суд зазначає, що 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, відповідно до пункту 177.2 статті 177 якого об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У даному випадку витрати позивача за період з 01.01.2011 року по 22.04.2011 року є документально не підтвердженими, при цьому, Податковий кодекс України не містить посилань на застосування Норм витрат, наведених у додатку N 6 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, для здійснення розрахунку зазначених витрат, у звязку із чим, відповідачем правомірно нараховано СПД ФО ОСОБА_2 податок з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по 22.04.2011 року в сумі 73 483 грн. 11 коп., виходячи із розміру загального оподатковуваного доходу позивача за вказаний період без врахувань у розрахунках витрат, пов'язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Враховуючи положення частини 2 статті 11, пункту 1 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області від 19.05.2011 року № /633 в частині нарахування суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 2 811 грн. 88 коп.

Таким чином, позовні вимоги СПД ФО ОСОБА_2 про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області від 19.05.2011 року № /633 в частині нарахування суми грошового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 2 811 грн. 88 коп. (дві тисячі вісімсот одинадцять гривень 88 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2011 року.

Суддя А.Б. Головко