Справа № 545/1507/15-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 р.Справа № 545/1507/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25.06.2015р. по справі № 545/1507/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві

про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2015 року позивач, ОСОБА_1, звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві в якому просив суд:

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві перерахувати ОСОБА_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 70% від суми заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2, яка складала 11159 грин.20 коп. (одинадцять тисяч стоп'ятдесят дев'ять гривень 20 коп.).

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що у 2003 році її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обрано суддею Полтавського районного суду Полтавської області та зараховано на відповідну посаду. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першого цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 25.06.2015 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві перерахувати ОСОБА_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 70% від суми заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2, яка складала 11159 грин.20 коп. (одинадцять тисяч стоп»ятдесят дев»ять гривень 20 коп.).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що що у 2003 році чоловіка позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обрано суддею Полтавського районного суду Полтавської області та зараховано на відповідну посаду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_3 загинув в дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02-24/1128 від 08.06.2012 року заробітна плата її чоловіка ОСОБА_3 станом на день загибелі становила 11 159,20 грн.

28.01.2015 року, вона звернулась до управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві з заявою про зміну розміру пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

12.05.2015 року після відвідування управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, мені повідомили, що в призначенні пенсії у співвідношенні до заробітної плати її загиблого чоловіка ОСОБА_2 їй відмовлено, а вказане рішення направлено на адресу: АДРЕСА_1, за якою вона не зареєстрована та не проживає.

Одночасно з тим, згідно довідки управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві від 12.05.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду, як пенсіонер по втраті годувальника як інвалід 2 групи та отримує пенсію в розмірі 990 грн. 59 коп.

13.05.2015 року вона отримала рішення управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві № 96 від 12.02.2015 року відповідно до якого у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» їй відмовлено з формальних причин (неможливість обрахунку пенсії).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у звязку з втратою годувальника суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

62 роки 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

63роки - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першого цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв'язку з втратою годувадьника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а па двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02-24/1128 від 08.06.2012 року заробітна плата ОСОБА_3 станом на день загибелі становила 11 159,20 грн. Також згідно довідки зазначено, що надбавка за вислугу років становить 30 відсотків.

28.01.2015 року, позивачка звернулась до управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві з заявою про зміну розміру пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

13.05.2015 року позивачка отримала рішення управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві № 96 від 12.02.2015 року відповідно до якого у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» їй відмовлено у зв'язку з тим, що на день смерті ОСОБА_2 не являвся одержувачем пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Cудом першої інстанції встановлено, що в особовій пенсійній справі позивачки мається довідка видана житлово-комунальним господарством по місцю проживання ОСОБА_4 згідно якої зазначено, що на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачка перебувала в шлюбі з останнім, проживала постійно з ним за однією адресою та знаходилась на його утриманні. Також згідно представленої позивачем довідки про зарплату померлого на дату смерті зазначено, що надбавка за вислугу років становить 30 відсотків, що підтверджує стаж держаної служби у ОСОБА_2 понад десять років.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у звязку з втратою годувальника суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 25.06.2015 року по справі № 545/1507/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві залишити без задоволення.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25.06.2015р. по справі № 545/1507/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.09.2015 р.