Справа № 815/3648/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3648/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (надалі по тексту - відповідач), в якому з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к «Про звільнення ОСОБА_1Є.»;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.06.2015 року № 981-к «Про внесення змін до наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к «Про звільнення ОСОБА_1Є.»;

- поновити його на посаді заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 12.06.2015 року;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.06.2015 року по день поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що з 12.06.2015 року він був звільнений з посади заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, згідно з наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.06.2015 № 981-К. Позивач вважає, своє звільнення з вказаної посади незаконним та безпідставним, виходячи з наступного. 30.01.2015 року відповідно до наказу № 115/5 Міністерства юстиції України «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України» (копія додається) відбулося перейменування головних управлінь юстиції в головні територіальні управління юстиції. Так, Головне управління юстиції в Одеській області було перейменовано в Головне територіальне управління юстиції в Одеській області. Враховуючи викладене, в березні 2015 року співробітниками відділу кадрів Головного територіального управління юстиції в Одеській області було повідомлено співробітників відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про необхідність написання відповідних заяв про переведення до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 05.03.2015 року позивачем до Головного територіального управління юстиції в Одеській області також було надано заяву про переведення його на посаду заступника начальника у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, однак, жодної відповіді на його заяву йому надано не було, наказ про переведення видано не було. 16.03.2015 року позивачем повторно до Головного територіального управління юстиції в Одеській області було надано заяву про переведення його на вищезазначену посаду, разом з тим жодної відповіді йому надано не було, наказ про переведення видано не було. Позивач вважає незаконним своє звільнення з посади заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, оскільки в Головному управлінні юстиції в Одеській області відбулося лише перейменування в Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, змін в організації виробництва і праці не відбулося. При цьому, також не відбулося скорочення чисельності або штату працівників у відділі примусового виконання рішень, в якому він працював заступником начальника відділу до моменту звільнення. Посада заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області є в штатному розпису з тими же функціональними обов'язками.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у обсязі, викладеному в заяві про зменшення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнала та просила суд в його задоволенні відмовити у повному обсязі з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву, які в цілому обґрунтовані тим, що наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2015 року № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України» перейменовано головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі та затвердити Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. У лютому 2015 року Міністерством юстиції України затверджено новий штатний розпис Головного територіального управління юстиції в Одеські області, у якому відсутня посада «заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області».

У зв'язку з відсутністю згоди на призначення ОСОБА_1 на запропоновану посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 № 731-к звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області з 05.05.2015 у зв'язку зі змінами в організації праці відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. Відповідач вважає, що Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області дотримано передбачену статтею 49-2 КЗпП України процедуру вивільнення працівників, а оскаржувані позивачем накази Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к та від 12.06.2015 року № 981-к відповідають вимогам законодавства, що виключає можливість поновлення позивача на посаді.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 з 02 серпня 2011 року відповідно до наказу Головного управління юстиції в Одеській області обіймав посаду заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2015 року № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України» перейменовано головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі та затвердити Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Так, Головне управління юстиції в Одеській області було перейменовано в Головне територіальне управління юстиції в Одеській області.

Як зазначив відповідач, 27.02.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області підготовлено ОСОБА_1 попередження про вивільнення та пропозицію іншої роботи, а саме: зайняти посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції (тимчасово).

03.03.2015 року працівниками відділу кадрової роботи та державної служби управління юстиції ознайомлено ОСОБА_1 з вказаним попередженням та запропоновано зайняти посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції (тимчасово). Проте позивач, ознайомившись зі змістом попередження, відмовився ставити підпис про прийняте ним рішення щодо пропозиції іншої роботи (а.с. 16 том 1), враховуючи його зміст та відсутність дати складання, що підтверджено позивачем шляхом надання фотокопії вказаного попередження , зробленої за допомогою телефону.

Як зазначив позивач, у зв'язку із перейменуванням Головного управління юстиції в Одеській області, в березні 2015 співробітниками відділу кадрів Головного територіального управління юстиції в Одеській області було повідомлено співробітників відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про необхідність написання відповідних заяв про переведення до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відносно чого у судовому засіданні представник відповідача не заперечувала.

05.03.2015 року позивачем до Головного територіального управління юстиції в Одеській області на імя в.о. начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 також було подано заяву про переведення його на посаду заступника начальника у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 14, 66 том 1).

Листом від 12.03.2015 року за № 04-48/3408 за підписом в.о. начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 повідомлено позивача про те, що його заяву про призначення на посаду заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишено без розгляду (а.с. 18, 68 том 1).

16.03.2015 року позивачем повторно до Головного територіального управління юстиції в Одеській області на імя в.о. начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було подано заяву про переведення його на посаду заступника начальника у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 15, 69 том 1).

Листом від 20.03.2015 року за № 04-48/3913 за підписом в.о. начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 повідомлено позивача про те, що його заяву про призначення на посаду заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишено без розгляду (а.с. 19, 71 том 1).

Враховуючи викладене, а також незгоду ОСОБА_1 з попередженням та запропонуванням зайняття посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції (тимчасова), останнім до Головного територіального управління юстиції в Одеській області було подано заяву від 15.04.2015 року (а.с. 20 том 1) щодо неправомірних дій з боку Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

З 30.04.2015 року по 11.06.2015 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності АГЕ № 168834, АГЕ № 403497, АГТ № 794547 (а.с. 21-23 том 1).

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к «Про звільнення ОСОБА_1Є.» ОСОБА_1, заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, звільнено з займаної посади 05 травня 2015 року у зв'язку зі змінами в організації праці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 71 том 1). Підставою для винесення вказаного наказу стало попередження від 27.02.2015 року та акт від 03.03.2015 року (а.с. 64-65).

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.06.2015 року № 981-к, у зв'язку із надходженням листків непрацездатності ОСОБА_1, внесено зміни до пункту 1 наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к «Про звільнення ОСОБА_1Є.» та викладено його в наступній редакції: ОСОБА_1, заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, звільнено з займаної посади 12 червня 2015 року у зв'язку зі змінами в організації праці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 11, 82 том 1).

Вважаючи своє звільнення з займаної посади незаконним та безпідставним, ОСОБА_1звернувся до суду за захистом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд не погоджується з підставами звільнення позивача з займаної посади та вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вже судом зазначалось, наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2015 року № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України» перейменовано головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі та затвердити Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Так, Головне управління юстиції в Одеській області було перейменовано в Головне територіальне управління юстиції в Одеській області.

З огляду на викладене та враховуючи те, що в Головному управлінні юстиції в Одеській області відбулося лише перейменування в Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, суд зазначає, що змін в організації виробництва і праці не відбулося.

При цьому, судом встановлено, що також не відбулося скорочення у відділі примусового виконання рішень, в якому позивач працював на посаді заступника начальника відділу. Посада заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області наявна в штатному розписі з тими же посадовими обов'язками, що й посада заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується належним чином засвідченими копіями посадових інструкцій та штатними розписами (а.с. 95-110 том 1).

Суд також звертає увагу, що статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації та інше.

Як зазначає позивач, керівнику Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було наголошено, що в його сім'ї він є єдиним годувальником із самостійним заробітком, також повідомляв, що й позивача на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, а саме: донька Софія, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька Крістіна, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 25-27 том 1).

Крім того як пояснив позивач, керівнику Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 також було наголошено про те, що сім'я позивача є багатодітною (а.с. 28 том 1), що діти відвідують дошкільні та шкільні навчальні заклади, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також те, що його пропозиція зайняти посаду старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції є не припустимою, так як зазначений відділ знаходиться на відстані понад 200 км. від місця мешкання позивача, посада є не рівноцінна тій, яку позивач обіймав.

При цьому, постанова Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» наголошує на тому, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (пункт 19).

Судом також встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області посада заступника начальника відділу збережена, в зв'язку з чим суд вважає, незаконними дії Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відмови позивачу в його переведенні на посаду заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відтак, з урахуванням пункту 1 статті 40 КЗпП України, звільнення працівника на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, має місце у випадку: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Враховуючи те, що в Головному управлінні юстиції в Одеській області відбулося лише перемейнування в Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, суд вважає, неправомірним звільнення позивача з посади заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про державну службу» - зміна керівників або складу державних органів не може бути підставою для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді з ініціативи новопризначених керівників.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та наявність підстав для скасування наказів Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к та від 12.06.2015 року № 981-к.

Відтак, суд вважає, що відповідач звільнив позивача без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов'язаний поновити його на попередній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що у зв'язку із незаконним звільненням позивача, останньому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні позивача на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача передбачений пунктом 4 частини 2 статті 162 КАС України та може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, вказавши при цьому норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Таким чином, якщо середня заробітна плата за останні два місяці роботи ОСОБА_1 на момент звільнення (12.06.2015 року), відповідно довідки, наданої відповідачем складає 3861,47 грн., його середньоденний заробіток складає 193,07 грн., які слід помножити на 67 днів (з 12.06.2015 року по 16.09.2015 року) вимушеного прогулу, що дорівнює 12 935,69 грн., які підлягають стягненню з Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і постанови про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та в частині стягнення із Головного територіального управління юстиції в Одеській області на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 4 400 грн. 61 коп.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к «Про звільнення ОСОБА_1Є.».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.06.2015 року № 981-к «Про внесення змін до наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.04.2015 року № 731-к «Про звільнення ОСОБА_1Є.».

Зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 12.06.2015 року по 16.09.2015 року включно у загальному розмірі 12 935 грн. 69 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та виплати йому заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4 400 грн. 61 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 16 вересня 2015 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 21 вересня 2015 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.