Справа № 2а-178/2010
Суддя: Ніткевич А. В.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сокальський районний суд Львівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010р. Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

при секретарі Кисель О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії дітям війни,-

в с т а н о в и в:

В Сокальський районний суд з позовною заявою звернулася позивач ОСОБА_1 до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії дітям війни. В позовній заяві вказала, що згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни, оскільки народилася 20.09.1937 року. Відповідно до ст. 6 цього закону з 01.01.2006р. позивачу має виплачуватись щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, у 2006 р. така допомога не виплачувалась, проте в 2007 - 2009р.р. виплачувалась у неповному обсязі. Верховна Рада України Законом від 20.12.2005р. "Про державний бюджет України на 2006р.", ст. 77 та ст. 110, Законом від 19.12.2006 року "Про державний бюджет України на 2007 рік", ст. 71 п.12, призупинила дію ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". Конституційний суд України рішенням від 09.07.2007 року та рішенням від 22.05.2008 року визнав такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення п.12 ст. 71 ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 ЗУ від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни та пп. 2 п. 41 розділу ЗУ від 28.12.2007 року, яким введено в дію нову редакцію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком, мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2006 рік" прожитковий мінімум становить з 01.01.2006 р. - 350 грн., з 01.04.2006 р. - 359 грн., з 01.10.2006 р. - 366 грн. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум становить з 01.01.2007 р. - 380 грн., з 01.04.2007 р. - 406 грн., з 01.10.2007 р. - 411 грн. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум становить з 01.01.2008 р. - 470 грн., з 01.04.2008 р. - 481 грн., з 01.07.2008 р. - 482 грн., з 01.10.2008р. - 498 грн. Державним бюджетом на перший квартал 2009 року прожитковий мінімум встановлено відповідно до ст. 54 ЗУ "Про державний бюджет України на 2009 рік" в розмірах, які діяли в грудні 2008 року. Таким чином за період 2006-2009 р.р. сума невиплаченої щомісячної соціальної допомоги становить 4547 грн. Про грубе порушення своїх прав, що на момент винесення рішення Конституційним Судом тривало понад півтора роки, позивачу стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації, зокрема газети "Експрес" 12-19 лютого 2009р. Просить поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати неправомірними дії відповідача по ненарахуванню надбавки до пенсії відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", стягнути з відповідача на її користь недоплачену надбавку до пенсії з січня 2006 року по вересень 2009 року в сумі 4547 грн. та зобов"язати відповідача нарахувати позивачу щомісячну соціальну допомогу відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", надалі при нарахуванні пенсії.

У запереченні на позовну заяву представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області вказав, що Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. № 2195-ІV установлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Дітям війни, згідно із ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. № 2195-ІV, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, законодавством України не визначено поняття "мінімальна пенсія за віком" як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", так як ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. В частині 3 ст. 28 даного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Стаття 7 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Проте, законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог даного Закону, не визначено які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку та яким чином обчислювати вказаний розмір. Крім того, у 2007 році для певної категорії осіб встановлене підвищення до пенсії, а саме, відповідно до ст. 111 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V, у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами, у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ЗУ "Про державний бюджет України 2007 рік", встановлено підвищення дітям війни, які є інвалідами. ОСОБА_1 отримує пенсію по віку з 20.09.1992 року, а не по інвалідності. Виплата даної надбавки відбувається за рахунок коштів Державного бюджету україни, проте зміни до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" у видаткову частину не внесені, тому кошти на виплату даних підвищень в 2007 році були відсутні. Для окремих категорій громадян 28.05.2008р. за № 530 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", тому в 2008р. обчислення пенсії та підвищень, передбачених ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" здійснюється відповідно до даної постанови. згідно п. 8 якої, встановлено, що дітям війни до пенсії підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,10 грн., з 01 липня - 48,20 грн., з 01 жовтня - 49,80 грн. В 2009 році обчислення пенсії та підвищень, передбачених ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" здівйснювалось також відповідно до постанови КМУ № 530 від 28.05.2008р. У 2008 та 2009 роках надбавку до пенсії як дитина війни позивач отримувала. Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем пропущено річний строк для зверення до суду. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представник позивача будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули та не повідомили суд про причину неявки.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте подав клопотання в якому просить розгляд даної справи проводити без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач наділений правовим статусом дитини війни, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сокальському районі. Протягом 2006-2008 років, а також у 2009 році їй нараховувалася та виплачувалася пенсія за віком без доплати як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно із п. 17 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 року зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19.01.2006 року виключено п. 17 ст. 77, а ст. 110 Закону викладена у новій редакції, відповідно до якої пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки чинним законодавством України не було визначено порядку нарахування та виплати у 2006 році щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а Конституційний Суд України не приймав рішень щодо неконституційності Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 року (з наступними змінами і доповненнями) повністю чи в його окремих частинах, тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести нарахування позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни за 2006 рік.

В свою чергу, згідно із п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2007 рік, з урахуванням ст. 111 цього Закону, відповідно до якої у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону. Положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, вказано на преюдицію при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта. Оскільки дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена з 09.07.2007 року, а позивачеві у 2007 році не виплачувалося підвищення до пенсії, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно 2007 року підлягають до задоволення частково, в частині зобов'язання відповідача провести нарахування позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 9 липня до 31 грудня 2007 року.

Крім цього, відповідно до п. 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, який набрав чинності з 01.01.2008 року, текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Проте, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Положення пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, вказано на преюдицію такого при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Оскільки дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відновлена з 22.05.2008 року, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме за період з 22 травня до 31 грудня 2008 року.

В свою чергу, ст. 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної песії за віком.

Таким чином, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм ЗУ "Про соціальний захист дітей війни".

Крім цього, дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, є чинною станом на день розгляду справи, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині періоду з 01 січня по 02 лютого 2010 року.

В свою чергу, відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року), управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний провести нарахування та виплату позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 9 липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня до 31 грудня 2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01 січня 2010 року до 02 лютого 2010 року у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції станом на 09.07.2007 року).

Також, суд вважає, що зазначена позивачем причина пропуску строку звернення з адміністративним позовом є поважною, оскільки про порушення своїх прав позивачу стало відомо лише в лютому 2009 року, а тому, відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України, суд приходить до висновку, що вимога про поновлення процесуального строку підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 6, 17, 104, 158, 160, 161,162,163 КАС України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення з адміністративним позовом.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Сокальському районі щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, а також з 01.01.2010 року по 02.02.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, а також з 01.01.2010 року по 02.02.2010 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Головуючий А.В. Ніткевич