Справа № 2а-1670/6552/11
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6552/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

при секретарі Зайченко Н.О.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2011 року позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання неправомірними дій по вимаганню дооплати страхових внесків до Пенсійного фонду за ІІІ, ІV квартали 2010 року, зобов'язання вирішити питання про припинення вимагання дооплати страхових внесків до Пенсійного фонду за ІІІ, ІV квартали 2010 року та скасування вимоги № 71 від 04.05.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Управлінням Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області відносно позивача винесено вимогу про сплату боргу № 71 від 04.05.2011 року на підставі розрахунку сум страхових внесків, які підлягають сплаті за 3-4 квартал 2010 року. Дії відповідача вважає неправомірними, оскільки при прийнятті вимоги не враховано те, що, виходячи з вимог Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва", Законів України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" та "Про підтримку малого підприємництва" сплата збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відбувається шляхом проведення відрахувань з сум єдиного податку до Пенсійного фонду України. Оскільки фізична особа - підприємець ОСОБА_2 перебуває на спрощеній системі оподаткування і сплачує єдиний податок, страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування нараховуватися не повинні. Не погодившись з вищезазначеною вимогою, позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі скаргою на вказану вимогу про сплату боргу, за результатами якої винесено рішення про залишення вимоги без змін, а скарги без задоволення.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування заперечень зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, а спірна вимога про сплату боргу винесена Управлінням Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований 22.08.2005 року Оржицькою районною державною адміністрацією Полтавської області, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію Серії В00 № 785238, обрав особливий спосіб оподаткування (єдиний податок), та є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування (згідно повідомлення № 256 від 12.09.2005 року) позивач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області за № НОМЕР_2.

04.05.2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області прийнято вимогу про сплату недоїмки по сплаті страхових внесків № 71 на суму 1111 грн. 98 коп., яку направлено на адресу позивача.

Не погодившись із вищевказаною вимогою позивач оскаржив її до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням про результати розгляду скарги № б/н від 15.06.2011 року вимогу про стягнення боргу № 71 від 04.05.2011 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Надаючи оцінку оскаржуваній вимозі, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що цим Законом регулюються відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 3 частини 1 статті 11 Закону № 1058 встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 страхувальниками цих осіб є їх роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 цього Закону є платниками страхових внесків та зобовязані на підставі пункту 6 частини 2 статті 17 зазначеного Закону нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Суд не бере до уваги доводи позивача з посиланням на норми Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 18 Закону № 1058 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Вони не включаються до складу податків, інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, яким, як і Законом № 1058, не передбачено пільги у вигляді звільнення від сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування для субєктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Указ Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" регулює питання оподаткування субєктів малого підприємництва.

Таким чином, Закон № 1058 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

З огляду на колізію норм Закону № 1058 та Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", застосуванню підлягають норми спеціального закону.

Крім того, оскільки норми Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 березня 2005 року № 58-р "Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" суперечать нормам Закону № 1058, з огляду на ієрархію нормативно - правових актів, застосуванню підлягають норми Закону № 1058.

Законом України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 17.07.2010 року, внесено зміни до пп. 4 п. 8 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону № 1058, яким визначено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку) загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Згідно з статті 1 Закону № 1058 мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу).

Відповідно до статті 53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" встановлено розмір мінімальної плати на 2010 рік у місячному розмірі: з 1 січня - 869 грн., з 1 квітня - 884 грн., з 1 липня - 888 грн., з 1 жовтня - 907 грн., з 1 грудня - 922 грн.

Таким чином, мінімальний розмір страхового внеску в 2010 році у місячному розмірі становить: з 1 січня 288 грн. 51 коп. (869 грн. х 33,2%), з 1 квітня 293 грн. 49 коп. (884 грн. х 33,2%), з 1 липня 294 грн. 82 коп. (888 грн. х 33,2%), 1 жовтня - 301 грн. 12 коп. (907 грн. х 33,2 %), з 1 грудня 306 грн. 10 коп. (922 грн. х 33,2 %).

Згідно частини 6 статті 20 Закону № 1058 страхові внески сплачуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності щоквартально, протягом 20 календарних днів, наступним за останнім календарним днем звітного кварталу. Базовим звітним періодом для даної категорії страхувальників за спрощеною системою є - квартал.

Відповідно до пункту 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, якщо страхувальник має недоїмку зі сплати страхових внесків, борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені на кінець звітного базового періоду, йому щомісяця надсилаєтеся вимога для сплати боргу.

Згідно повідомлення-розрахунку, який надіслано позивачу разом з вимогою про сплату боргу від 04.05.2011 року № 71 позивачем не сплачено недоїмку за 3-4 квартал 2010 року, тому відповідачем правомірно донараховано суму страхових внесків в розмірі 1111 грн. 98 коп.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірна вимога Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про сплату боргу № 71 від 04.05.2011 року винесена на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Що стосується позовних вимог про визнання неправомірними дій по вимаганню доплати страхових внесків, то суд виходить з того, що правові наслідки для позивача створює саме спірна вимога Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про сплату боргу № 71 від 04.05.2011 року як рішення субєкта владних повноважень. Окремих дій, крім винесення вимоги, які б порушували права позивача, судом не встановлено.

Таким чином, позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування вимоги відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2011 року.

Суддя С.С. Сич