Справа № 804/8955/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2015 рокусправа № 804/8955/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,-

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.05.2014 р. за №, №, №, №, №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2014 р. в частині нарахованої суми грошового зобовязання у розмірі 3740.00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 15.02.2000р. виконкомом Дніпропетровської міської ради, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області та з 03.07.2002 р. є платником податку на додану вартість.

У період з 05.03.2014 р. по 26.03.2014 р. відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності. Нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на

загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки складено акт №780/173- від 02.04.2014 р.

В ході проведення перевірки були встановлені порушення:

1. п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи з фізичних осіб у періоді, що перевірявся на загальну суму 1303601,97 грн.. в тому числі по періодах: за 2011 р.-883428,60 грн.; за 2012 р. 420173,37 грн.;

2. п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у частині порушення термінів сплати (перерахування) податків на загальну суму 512,66 грн., в тому числі по періодах: за 2012 р. 231,75 грн.; за 2013 р. 280,91 грн.;

3. п.4 ч.1 ст.4, п.2 ст.6, п.1 ч.2 ст.7, п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиного внеску на суму 24693,42 грн., в тому числі по періодах: 2011 р. 18363,80 грн.; 2012 р. 6329,62 грн.;

4. ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині не надходження валютної виручки на загальну суму 4645,00 дол.США по контракту №Е-02/2009 від 05.05.2009 р. з компанією «MIDI KAMPANYA» (Ірак); не надходження валютної виручки на загальну суму 1800,00 дол.США по Контракту №Е-01/06/2013 від 03.06.2013 р. з ОСОБА_2;

5. ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині не надходження товару на митну територію України на загальну суму 30000,00 Євро, що еквівалентно 341584,04 грн. по контракту №01/06/2011 від 01.06.2011 з ORME Paketleme Makina Gida San Tic.Ltd.Sti (Турція); не надходження товару на митну територію України на загальну суму 805860,00 RUB, що еквівалентно 207547,45 грн. по Контракту №300022 від 15.06.2011 р. з ТОВ «ПромЭлКомплект» (Російська Федирація);

6. ст.1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами» №319/94 в частині порушення порядку декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.11; 01.07.11; 01.10.11; 01.01.12; 01.04.12; 01.07.12; 01.10.12; 01.01.13; 01.04.13; 01.07.13; 01.10.13; 01.01.14.

05.05.2014 р. на підставі висновків викладених в акті перевірки, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: № про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1185396,16 (947906,80 грн. за основним платежем; 237489,36 грн.- за штрафними (фінансовими) санкціями); рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № в сумі 25928,09 грн. (24693,42 грн. донараховано єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; 1264,67 грн. штрафні санкції); № та №, якими нараховано суму грошового зобовязання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 41061,00 грн. та на суму 5222233,11 грн; №, яким нараховано суму грошового зобовязання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 4080,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та його контрагентами укладено договори, за наслідками яких сформовано податкову звітність з податку на доходи фізичних осіб у не відповідності до вимог чинного податкового законодавства. Укладені договори, на думку суду першої інстанції, не носять реального характеру, а отже грошові кошти, що надійшли на рахунок позивача включаються до складу одержаного доходу, як дохід з інших джерел.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з акту перевірки, фактично, підставою для визначення грошового зобовязання за основним платежем: податок з доходів фізичних осіб що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування стала відсутність, на думку податкового органу, належного підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК «Базис Трейд».

Судом встановлено, що 27.07.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) та ТОВ ФПК «Корті» (Покупець) укладено договір поставки №09/07/11, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову). Кількість, вартість, асортимент товару вказується у специфікаціях та/або видаткових накладних, що складені на підставі заявок Покупця на поставку товару. Умови поставки EXW м. Дніпропетровськ.

На підтвердження взаєморозрахунків позивачем надано наступні документи: податкові накладні №58 від 04.08.2011 р.; №66 від 17.08.2011 р.; №59 та №60 від 04.08.2011 р.; №68 від 22.08.2011 р.; №72 від 08.09.2011 р.; №76 та №77 від 09.09.2011 р.; №78 від 12.09.2011 р.; №79 від 13.09.2011 р.; №81 від 15.09.2011 р.; №51 від 27.07.2011 р.; видаткові накладні №№52,53,54 від 04.08.2011 р.; №РН-0000049 від 27.07.2011 р.; №РН-0000057 від 17.08.2011 р.; №РН-0000059 від 22.08.2011 р.; №РН-0000062 від 08.09.2011 р.; №РН-0000064, №РН-0000063 від 09.09.2011 р.; №РН-0000065 від 12.09.2011 р.; №РН-000066 від 13.09.2011 р.; №РН-000067 від 15.09.2011 р.; платіжні доручення №56 від 27.07.2011 р.; №67,№68, №69 від 04.08.2011 р.; №102 від 17.08.2011 р.; №176 від 08.09.2011 р.; №177, №178 від 09.09.2011 р.; №196 від 13.09.2011 р.

16.06.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) та ПП «Флоксис» (Покупець) укладено договір поставки №16/06/11, згідно якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову). Умови поставки EXW м. Дніпропетровськ.

На виконання умов зазначеного договору позивачем надано: видаткову накладну №РН-000061 від 06.09.2011 р.; податкову накладну №71 від 06.09.2011 р. на загальну суму 400000,00 грн.; банківську виписку №1446 від 06.09.2011 р.; журнал-ордер і відомість по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 01.01.11-31.12.12р.р. з ПП «Флоксис».

07.11.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) та ПП «Енергосталь» (Покупець) укладено договір поставки №07/11, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову). Кількість, вартість, асортимент товару вказується у специфікаціях та/або видаткових накладних, що складені на підставі заявок Покупця на поставку товару. Умови поставки EXW м. Дніпропетровськ.

На підтвердження взаєморозрахунків надані наступні документи: податкові накладні №107 від 01.11.2011 р.; №108 від 02.11.2011 р.; №111 від 03.11.2011 р.; №112 від 04.11.2011 р.; №113 від 25.11.2011 р.; видаткові накладні №РН-0000073 від 01.11.2011 р.; №РН-0000074 від 02.11.2011 р.; РН-0000075 від 03.11.2011 р.; №РН-0000077 від 04.11.2011 р.; №РН-0000080 від 28.11.2011 р.; банківські виписки №278 від 07.11.2011 р.; №342, №346 від 23.11.2011 р.; №363 від 25.11.2011 р.

23.04.2012 р. між ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) та ТОВ «Базис Трейд» (Покупець) укладено договір поставки №11/04/12, згідно якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову). Асортимент, обєм, ціна і вартість кожної партії відображаються в рахунках. Накладних і рахуються узгодженими за наявності на товарно-транспортних накладних підписів сторін та печатки. Поставка товару Покупцю здійснюється автомобільним транспортом за рахунок і кошти Покупця.

На виконання умов договору надані: видаткові накладні №19, №20, №21 від 25.04.2012 р.; видаткові накладні №РН-0021, №РН-0019, РН-0020 від 25.04.2012 р.; банківські виписки №12, №13 від 23.04.2012 р.; №398, №391 від 14.05.2012 р.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства та визнані судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 зазначеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обовязкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Згідно видаткових накладних та за умовами укладених договорів товар відпускався покупцям згідно з правилами Інкотермс на умовах EXW, що означає, що продавець вважається виконавшим свої обовязки по постачанню, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці, при цьому продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб.

Отже з викладеного вбачається, що усі витрати і ризики в звязку з перевезенням товару від підприємства продавця до місця призначення покладається на покупця.

Так, позивачем укладено договори складського зберігання: №0101-ОХ від 01.01.2011 р.; №230211/75-КП від 23.02.2011 р.; договір складського зберігання від 30.04.2011 р.; договір суборенди нерухомого майна №01-07 від 01.07.2011 р., №01-01 від 01.01.2012 р.

Щодо посилання відповідача на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони не встановлюють правил податкового обліку, не є законодавчими документами з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту. Вони лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами: товарно-транспортна накладна та подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до акту перевірки, висновки податкового органу ґрунтуються на інформації щодо дотримання норм податкового законодавства контрагентами позивача та на актах інших податкових органів на підставі яких відповідачем зроблено висновок, що фінансово-господарські взаємовідносини між позивачем та вказаними вище його контрагентами є фіктивними.

Тобто, сутність спору зводиться до правомірності застосування податковим органом інформації та висновків актів щодо контрагентів позивача, якими встановлено порушення норм податкового законодавства саме контрагентами позивача. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Таким чином, висновки податкового органу, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2014 року.

Таким чином, викладене вище свідчить, що спірні господарські операції мають реальний цикл проходження товару, підтверджені документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, складеними відповідно до встановлених вимог, підписаними повноважними представниками сторін та скріплених печатками сторін та з наданих позивачем первинних документів можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, за результатами яких товар використаний в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, з метою отримання економічної вигоди та прибутку.

За таких обставин, враховуючи наведене, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено безпідставне донарахування позивачу податковим органом сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, то відповідно неправомірним є і донарахування сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З огляду на те, що висновки щодо заниження чистого доходу ФОП ОСОБА_1 на суму 1185396,16 грн. спростовуються первинними документами, що підтверджують реальне виконання договору з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК «Базис Трейд», відтак, рішення № від 05.05.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 25928,09 грн.(24693,42 грн. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування; 1234,67 штрафні санкції) є незаконним та необґрунтованим, а отже, також підлягає скасуванню.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Таким чином, ненадходження валютної виручки, у встановлений законом строк, тягне за собою стягнення пені за кожен день прострочення у розмірі, визначеному чинним законодавством.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки №1552/172/НОМЕР_1 від 29.06.2011 р. у ФОП ОСОБА_1 встановлено дебіторську заборгованість по контракту №Е-02/2009 від 05.05.2009 р. з компанією «MIDI KAMPANYA» (Ірак) в сумі 4645,00 дол. США.

Згідно зазначеного контракту Продавець продає, а Покупець купує продукцію в кількості та по цінам, визначених в специфікаціях та інвойсах. Що є невідємною частиною контракту. Загальна вартість контракту складає 80000,00 дол. США. Термін дії контракту до 31.12.2014 р.

Згідно умов контракту експортовано продукції на загальну суму 53060,00 дол. США (еквівалентно 411072,33 грн.). Валютна виручка надійшла в сумі 48415,00 дол. США. Граничний термін надходження валютної виручки 07.11.2010 р.

Згідно з трьохстороннім договором №14/01/10 від 14.01.2010 р. між компанією «Gips Gelistirilmis Insaat Malzemeleri Ve Perlitli Siva Sanayi Tic. A.S.» (Туреччина), компанією «MIDI KAMPANYA» (Ірак) та ФОП ОСОБА_1 дебіторська заборгованість у сумі 4645,00 дол. США, що виникла по експортному договору №Е-02/2009 від 05.05.2009 р. зараховується як погашення кредиторської заборгованості за імпортним контрактом від 01.04.2008 р. №UA 2/04/08, укладеним з компанією «Gips Gelistirilmis Insaat Malzemeleri Ve Perlitli Siva Sanayi Tic. A.S.» (Туреччина).

Перевіркою було встановлено відсутність рішення суду щодо прийняття на користь ФОП ОСОБА_1 зарахування дебіторської заборгованості у сумі 4645,00 дол. США, що виникла по експортному договору від 05.05.2009 р. №Е-02/2009 як погашення кредиторської заборгованості за імпортним контрактом від 01.04.2008 р. №UA 2/04/08, укладеним з компанією «Gips Gelistirilmis Insaat Malzemeleri Ve Perlitli Siva Sanayi Tic. A.S.» (Туреччина).

Таким чином, враховуючи те, що кошти на загальну суму 4645,00 дол. США (еквівалентно 37127.49 грн.) не повернуто, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірного нарахування податковим органом пені у розмірі 36787,94 грн. по контракту №Е-02/2009 від 05.05.2009 р.

03.06.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Азейбаржан) укладено контракт №Е-01/06/2013, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує товар (столи більярдні у кількості 2 шт.) на умовах EXW м. Дніпропетровськ. Загальна вартість контракту 3600,00 дол. США.

Згідно умов контракту експортовано продукцію на загальну суму 3600,00 дол. США (еквівалентно 28774,80 грн.). Граничний термін надходження валютної виручки 23.09.2013 р.

Оплата Покупцем суми 3600,00 дол. США здійснена двома платежами по 1800,00 дол. США, що підтверджується банківською випискою за рахунком 1908 від 19.06.2013 р.

Отже, враховуючи відсутність дебіторської заборгованості по контракту №Е-01/06/2013 від 03.06.2013 р., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправне нарахування пені по контакту №Е-01/06/2013 від 03.06.2013 р. в розмірі 4237,06 грн.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 05.05.2014 р. №, яким позивачу нараховано суму грошового зобовязання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в частині у розмірі 4237,06 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

15.06.2011 р. між позивачем та ТОВ «ПРоЕлКомплект» (Російська Федирація) укладено контракт №300022 на купівлю сталі електротехнічної. Загальна вартість контракту складає 2768500,00 рублів РФ (додаткова угода №3 від 12.10.2011 р.).

На виконання умов даного контракту за період з липня по листопад 2011 року позивачем було здійснено перерахування коштів продавцеві на загальну суму 960896,00 рублів РФ (еквівалентно 251286,21 грн.).

Отримання позивачем товару на повну суму сплати, а саме 960896,00 рублів РФ підтверджується митно-вантажними деклараціями: від 29.06.2011 р. на суму 155036,00 ОСОБА_3; від 19.07.2011 р. на суму 508500,00 ОСОБА_3; від 28.10.2011 р. на суму 297360,00 ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанцій, що товар від зазначеного Продавця був отриманий позивачем лише на суму 155036,00 руб. РФ, відтак, неправомірним є нарахування пені у розмірі 213986,63 грн. по контракту №300022 від 15.06.2011 р.

01.06.2011 р. між позивачем та ORME Paketleme Makina Gida San Tic.Ltd.Sti (Туреччина) укладено контракт №01/06/2011 р. на купівлю машини для упаковки вологих серветок. Вартість контр акту 30000,00 євро.

Отримання товару позивачем від постачалька у повному обсязі підтверджується митно-вантажними деклараціями від 25.05.2011 р. та від 02.08.2011 р. на суму 15000,00 євро кожна.

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування пені у розмірі 308246,48 грн. по контракту №01/06/2011 від 01.06.2011 р. та, відповідно, податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2014 р.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами» встановлено суб'єктам підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності, у десятиденний строк: продекларувати у Національному банку України наявність (або відсутність) з визначенням сум усіх належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, в тому числі одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України; подати Головній державній податковій інспекції України декларацію щодо сум на їх рахунках у банках та інших іноземних фінансових установах, а також щодо сум надходжень валютних цінностей у вигляді доходів (дивідендів), одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України. Надалі декларування суб'єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в деклараціях про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України і знаходяться за її межами за 01.04.2011 р.; 01.07.2011 р.; 01.10.2011 р.; 01.04.2012 р.; 01.07.2012 р.; 01.10.2012 р.; 01.01.2013 р.; 01.04.2013 р.; 01.07.2013 р.; 01.10.2013 р.; 01.01.2014 р. не відображено інформацію у розділі ІІ графи 13 «Сума коштів, перерахованих за кордон та виставлених векселів по імпортних контрактах, по яких на звітну дату перевищено встановлені законодавством терміни здійснення цих контрактів» з 01.04.2012 р. по 01.01.2014 р. по імпортних контрактах №01/06/2011 від 01.06.2011 р. з ORME Paketleme Makina Gida San Tic.Ltd.Sti (Туреччина) та №300022 від 15.06.2011 р. з ТОВ «ПРоЕлКомплект» (Російська Федирація); відсутні відомості у розділі ІІІ графи 5 «Товари (роботи, послуги), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку» по експортному контракту №Е-02/2009 від 05.05.2009 р. з компанією «MIDI KAMPANYA» (Ірак) та контракту №Е-01/06/2013 з ОСОБА_2 (Азейбаржан).

Згідно п.2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Національного банку України №49 від 08.02.200 р., невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

З огляду на викладене, враховуючи порушення порядку декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходиться за її межами по кожній декларації, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірнівасть застосування до позивача штрафних санкцій залежно від кількості разів порушення порядку декларування у вигляді не зазначення відомостей в щоквартальних деклараціях, а відтак про правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 05.05.2014 р., яким донараховано суму грошового зобовязання у розмірі 4080,00 грн. пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязаньта штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 р. скасувати.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1 185 396,16 грн., з яких 947 906,80 грн. за основним платежем та 237 489,36 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 05.05.2014 року, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 донараховано 24 693,42 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 1 234,67 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму грошового зобовязання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в частині у розмірі 4 237,06 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму грошового зобовязання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 522 233,11 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сум сплаченого судового збору в розмірі 2 755,11 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 18.09.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим