Справа № 2а-934/10/1202
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Назарова М.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року справа №2а-934/10/1202

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Горбенко К.П.

суддів: Лях О.П., Жаботинської С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 22 квітня 2010 року у справі № 2-а-934/10/1202 за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Антрацитівського району ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області із позовом до ІДПС ВДАІ з обслуговування Антрацитівського району ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою суду першої інстанції від 22 квітня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення №410 та №401. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що інспектором ДПС ВДАІ з обслуговуваня Антрацитівського району ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, де вказано, що 27.02.10 р. о 08.40 год. позивач на 152 км автошляху Старобільськ-Луганськ-Донецьк, керуючи автомобілем ВАЗ-2170, держ. номер НОМЕР_1, скоїв обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю та не виконав вимог дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.п. 14.6, дод. 34 /1.1/ ПДР України.

На підставі вищевказаного протоколу інспектором ВДАІ було винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та піддано покаранню у вигляді штрафу у сумі 500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог позивача та крім цього зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Відповідно до ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку діям відповідача, колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону України «Про міліцію» одними із завдань міліції є забезпечення безпеки дорожнього руху та запобігання правопорушенням та їх припинення.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ» від 14.04.1997 року № 341 одним із завдань Державтоінспекції є виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню.

Пунктом 6 цієї Постанови передбачено, що Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань виявляє та вживає заходів до попередження і припинення адміністративних правопорушень Правил дорожнього руху, забезпечує розгляд справ, віднесених до відання Державтоінспекції.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем по справі було виявлено факт скоєного правопорушення, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВВ № 187931 від 27.02.2010 року відносно ОСОБА_2, що відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є одним з доказів скоєного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Частиною 1 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Так, судом першої інстанції на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення було оглянуто надану відповідачем відеозйомку від 27.02.2010р. Позивач не заперечував, що було зафіксовано саме його автомобіль, але вказав, що на запису не видно, хто саме був за кермом, крім того, він скоїв не обгін, а обґїзд транспортного засобу.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення позивача, оскільки вони суперечать доказам у справі.

Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачем застосовано для притягнення його до відповідальності не існуючу частину ст.122 КУпАП, оскільки вважає це опискою.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач при винесенні постанови про адміністративне правопорушення діяв в межах наданих йому повноважень, передбачених діючим законодавством, тому постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 24, ст.ст. 160, 167, 184 ч.1, 195, 196, п.1 ч. 1 ст. 198, 200, ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 22 квітня 2010 року у справі № 2-а-934/10/1202 за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Антрацитівського району ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пґять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів: