Справа № 813/3181/15
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року № 813/3181/15

11 год. 15 хв. м.Львів

Зал судових засідань № 5

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого-судді Тертичного В.Г.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.

позивача ОСОБА_1

від представника позивача ОСОБА_2

від представника відповідачів

та представника 3-ої особи, яка

не заявляє самостійних вимог

на предмет спору ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, прокуратури міста Львова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: прокуратури Галицького району м.Львова про визнання протиправним дій (бездіяльності) та зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Львівської області, прокуратури міста Львова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: прокуратури Галицького району м.Львова, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить:

- визнати протиправним дії прокуратури Львівської області щодо направлення скарги на протиправні дії прокуратури міста Львова від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) прокурору м.Львова;

- визнати протиправним дії прокуратури міста Львова щодо розгляду і вирішення скарг від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) та від 03.04.2015 року (подане 06.04.2015 року);

- зобовязати прокуратуру Львівської області повторно розглянути скаргу від 31.03.2015 року на протиправні дії прокуратури міста Львова;

- встановити строк для подання звіту про виконання постанови суду тривалістю місяць з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачами при розгляді його звернень порушено вимоги чинного законодавства, а саме положення Закону України «Про звернення громадян» та допущено неналежний їх розгляд.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснення надали аналогічні до викладеного в позовній заяві, просять позов задоволити повністю. Окрім того, представником позивача подано письмові пояснення, де зазначено, що 01.04.2015 року позивачем подано скаргу прокурору Львівської області, в якій оскаржувалися дії прокурора Галицького району та прокуратури м.Львова, така скарга прокуратурою Львівської області 09.04.2015 року була скерована на розгляду до прокуратури м.Львова, чим порушила положення Закону України «Про звернення громадян», яке полягало в тому, що прокуратурою Львівської області взагалі не було розглянуто звернення, окрім того таке звернення з перевищенням пятиденного строку було скеровано за належністю прокурору м.Львова. Додатково зазначено, що відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» - забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Представник, що уповноважений представляти в судах інтереси органів прокуратури Львівської області та її службових осіб, в судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю. В обґрунтування свої позиції подав письмові заперечення (вх. № 30460), в яких зазначено, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії прокуратури міста Львова щодо розгляду і вирішення скарг від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) та від 03.04.2015 року (подане 06.04.2015 року) є необґрунтованою та безпідставною, оскільки прокуратурою м.Львова надано заявнику вичерпну відповідь згідно чинного законодавства. З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій прокурора Львівської області щодо направлення скарги на протиправні дії прокуратури м.Льввоа від від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) прокурору м.Львова та зобовязання прокурора Львівської області повторно розглянути таку скаргу, зазначив наступне. Як вбачається зі змісту звернення ОСОБА_1 від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року), останній скаржиться на неналежний, на його думку, стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000687 від 26.02.2015 року, недотримання розумних строків у кримінальному провадженні, порушення правил підслідності. Тобто, скарга по суті стосувалася виключно розслідування вказаного кримінального провадження. З урахуванням вимог Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України), а не Закону України «Про звернення громадян», прокуратурою Львівської області скеровано згадане звернення для розгляду прокурору м.Львова, водночас заявнику розяснено положення ст.ст.303-307 КПУ України. Таким чином, прокуратурою області не було порушено вимог ч.4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та п.4.4 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 9гн від 27.12.2014 року. З урахуванням зазначеного, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

До матеріалів справи також долучено заперечення прокуратури м.Львова (вх.№ 30461), в яких зазначено, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Безпідставним є твердження позивача щодо скерування скарг в порушення вимог ст.7 Закону України «Про звернення громадян» органу, діяльність якого оскаржується прокурору м.Львова та прокурору Галицького району. Ані скарга від 31.03.15 року, ані від 03.04.2015 року не скеровувались для розгляду по суті в прокуратуру Галицького району м.Львова, а відповідь ініціатору звернення надавалась прокуратурою м.Львова (вих. № 20/30-109-15 від 12.05.2015 року), про що самим позивачем зазначається в позовній заяві. Більше того, у зверненні від 03.04.2015 року позивачем жодним чином не оскаржуються дії прокуратури м.Львова, а лише працівників Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, як і у зверненні від 31.03.2015 року. При цьому, абсолютно необґрунтованим є твердження позивача про порушення розгляду клопотання щодо спору про територіальну підслідність, оскільки спір як такий відсутній згадане клопотання за своєю суттю є клопотанням про зміну територіальної підслідності, яке згідно вимог КПК України вправі розглядати прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. З огляду на те, що дії прокурора в даній частині позивачем не оскаржувались, то й відсутні підстави для вирішення спору про підслідність керівником органу прокуратури вищого рівня. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обовязковому прийняттю та розгляду. Пунктом 6 ч.1 ст.18 даного Закону передбачено право громадян одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Зважаючи на наведене, прокуратурою міста звернення позивача розглянуто обєктивно, повно та всебічно та надано відповідь у встановлений законом строк. Підсумовуючи наведене, просять відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

01 квітня 2015 року на особистому прийомі в прокуратурі Львівської області ОСОБА_1 подано скаргу від 31.03.2015 року на дії прокурора Галицького району м.Львова та прокуратури м.Львова, в якій вимагав розглянути скаргу з дотриманням строків, передбачених ст.308 КПК України, оскільки прокурором порушено розумні строки, самостійно визначити підслідність відповідно до ст.218 КПК України на підставі наявних матеріалів та надати правову оцінку діям процесуального керівника та слідчого у кримінальному провадженні № 0000687, керівництва прокуратури м.Львова та Галицького району м.Львова та невідкладно вирішити питання територіальної підслідності.

Одночасно, 6 квітня 2015 року позивачем, на особистому прийому в прокуратурі Львівської області, подано заяву від 03.04.2015 року з питань неналежного проведення досудового розслідування, незаконних дій прокуратури Галицького району м.Львова та процесуального керівника прокурора прокуратури Галицького району м.Львова, незаконних дій працівників Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

Згідно відповіді прокуратури Львівської області від 09 квітня 2015 року за № 04/2/2-р-15 та від 09 квітня 2015 року № 04/2/2-р-15 дані скарга та звернення були скеровані для розгляду до прокуратури м.Львова.

12 травня 2015 року за № 20/30-109-15, прокуратурою м.Львова розглянуто скаргу ОСОБА_1 від 31.03.2015 року та звернення від 03.04.2015 року та розяснено, що відповідно до вимог чинного процесуального законодавства визначення підслідності кримінального провадження відноситься до виключної компетенції прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням. Прокурор м.Львова та його заступники, на правах керівника прокуратури вищого рівня вирішує спори щодо підслідності, які виникають між прокурором, при прийнятті процесуальних рішень про визначення територіальної підслідності. Згідно ч.5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування. Відтак, підстав для втручання прокуратури м.Львова з даного приводу не вбачається. Оцінку тверджень ОСОБА_1 щодо неналежності та допустимості доказів, зібраних у вказаному провадженні, може бути здійснено виключно судом, яким і буде ухвалено відповідне рішення. Враховуючи зазначене, а також відсутність обєктивних доводів, які б потребували перевірки, підстав для втручання прокуратури м.Львова в хід даного розслідування, на даний час не вбачається.

При вирішенні спору, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями ст.7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. (ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Статтею 303 КПК України визначено перелік рішень дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженими на досудовому провадженні до слідчого судді учасником кримінального провадження.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. (ч.1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»).

Як вбачається із позовної заяви, позивачем 01.04.2015 року подано скаргу прокурору Львівської області, де оскаржувались дії підпорядкованих органів прокуратури, а саме прокуратури м.Львова та прокурора Галицького району м.Львова. Дана скарга 09 квітня 2015 року всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» не розглядалась по суті та була скерована Прокуратурою Львівської області на розгляд прокуратури м.Львова, а заявнику розяснено, що відповідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про прокуратуру», у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя.

Згідно положень ч.4 ст.7 Закону України «Про прокуратуру», регіональна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

Підсумовуючи наведене, слід зазначити, що скарга ОСОБА_1 від 31.03.2015 року на дії прокуратури м.Львова та прокурора Галицького району м.Львова повинна була розглядатись прокуратурою Львівської області по суті, як органом прокуратури вищого рівня щодо місцевих прокуратур, керуючись положеннями Закону України «Про звернення громадян».

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії прокуратури Львівської області щодо направлення скарги на протиправні дії прокуратури міста Львова від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) прокурору м.Львова та зобовязати прокуратуру Львівської області повторно розглянути скаргу від 31.03.2015 року на протиправні дії прокуратури міста Львова підлягають задоволенню.

Пунктом 6 ч.1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено право громадян одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Разом з тим, положеннями ст. 19 цього ж Закону встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно п.3.3 та п.3.4 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора України від 27.12.2014 року № 9гн, після реєстрації звернення передаються для попереднього розгляду в Генеральній прокуратурі України до управління організації прийому громадян та розгляду звернень, у прокуратурах обласного рівня до відповідних структурних підрозділів.

За результатами попереднього розгляду звернень працівниками зазначених підрозділів приймається рішення щодо:

- передачі звернення для доповіді керівництву органу прокуратури;

- передачі звернення відповідному структурному підрозділу (чи декільком структурним підрозділам) органу прокуратури для розгляду;

- скерування звернення за територіальністю та/чи належністю;

- повернення звернення заявнику з наданням відповідних розяснень;

- долучення звернення до наглядового провадження чи номенклатурної справи.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Із урахуванням наведених норм, прокуратурою м.Львова звернення ОСОБА_1 розглянуті по суті, про що надано відповідь у встановлений законом строк. Окрім того, позивачем не надано суду доказів, що свідчили б протиправність дій прокуратури м.Львова щодо розгляду його звернень.

Відтак позовна вимога в частині визнання протиправним дії прокуратури міста Львова щодо розгляду і вирішення скарг від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) та від 03.04.2015 року (подане 06.04.2015 року) задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням встановлених обставин у справі, суд не вбачає підстав для реалізації свого права зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 та ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи по суті, може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Понесені позивачем судові витрати у формі судового збору на підставі ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 94, 151-154, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії прокуратури Львівської області щодо направлення скарги на протиправні дії прокуратури міста Львова від 31.03.2015 року (подане 01.04.2015 року) прокурору м.Львова.

3. Зобовязати прокуратуру Львівської області повторно розглянути скаргу від 31.03.2015 року на протиправні дії прокуратури міста Львова.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (49495, м.Львів-Винники, вул.Білозора, 4/1, реєстраційний номер облікової картки платника податків державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 22 вересня 2015 року.

Суддя Тертичний В.Г.