Справа № 2а-19005/10/0570
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голуб В.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року справа №2а-19005/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Горбенко К.П.

суддів:Лях О.П.,ОСОБА_2

при секретарі судового засідання: Турко І.Б.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: не зявився (повідомленний належним чином)

третя особа:ОСОБА_4

представник третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року по справі №2а-19005/10/0570 за позовом ОСОБА_6 особи-підприємця ОСОБА_7 до Управління у справах захисту прав споживачів у Донецькій області про скасування припису 20 липня 2010 року № 135,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач ОСОБА_6 особа підприємець ОСОБА_7 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління у справах захисту прав споживачів у Донецькій області про скасування припису 20 липня 2010 року № 135.Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 20 липня 2010 року відповідачем було винесено припис у відношенні позивача, згідно з яким позивач повинен повернути покупцеві ОСОБА_4 вартість хутряного виробу у 28800 грн. та вартість експертизи у термін до 29 липня 2010 року. У вказаному приписі відповідач посилається на вимоги п. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, право вимагати продавця або виробника повернення сплаченої за товар грошової суми. Однак позивач вказує, що у даному випадку гарантійний строк був встановлений до 01 березня 2009 року, що підтверджує товарний чек, виданий споживачу, 19 грудня 2008 року. Оскільки споживач звернувся до позивача заявою про непридатність товару 04 лютого 2010 року, що підтверджується датою на його заяві, зазначена вимога виникла вже після закінчення гарантійного строку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі: скасовано припис Управління у справах захисту прав споживачів у Донецькій області від 20 липня 2010р. №135.

Не погодившись з винесеною постановою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду. Доводи апеляційної скарги обгруновує невірним застосування судом, при винесенні рішення, норм матеріального і процесуального права. Також вказує, що суд прийшов до помилкового висновку, що вимога про повернення грошової суми за придбаний у позивачки хутряний вироб була предявлена після спливу встановленого гарантійного строку. Апелянт просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обзязі.

Представник третьої особи у судовому засідані просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обзязі.

Представник позивача судовому засідані просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у засідання не зявився, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами І та апеляційної інстанції встановлено, що 20 липня 2010 року за скаргою ОСОБА_4 у відношенні позивача заступником начальника Управління у справах захисту прав споживачів у Донецькій області винесено припис.

Зі змісту припису вбачається, що до адреси управління надійшла скарга споживача ОСОБА_4 на придбання хутряного виробу неналежної якості у магазині позивача, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 122. На підставі вимог п. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем було організовано проведення товарознавчої експертизи, висновками якої підтверджено наявність істотних недоліків виробничого характеру. Відповідно до зазначеного припису позивачу необхідно було у термін до 29 липня 2010 року повернути вартість хутряного виробу в сумі 28800 грн. та вартість експертизи, при цьому відповідач посилався на ст.ст. 8, 17, 23, 26 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» надає відповідачу право давати субєктам господарювання обовязкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів. Проте, це право не абсолютним певні обмеження.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Закон України «Про захист прав споживачів» 12.05.1991 року № 1023-ХІІ змінами та доповненнями) регулює відносини споживачами товарів, робіт послуг та виробниками продавцями товарів, виконавцями робіт надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, право за своїм вибором вимагати продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Статтею 1 вищевказаного закону гарантійний строк визначений як строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобовязання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у звязку з введенням в обіг. Істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних споживача причин при цьому наділений хоча б з нижченаведених ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; робить товар суттєво іншим, передбачено договором. Тобто законом визначений вичерпний перелік ознак, при наявності яких недолік вважається істотним. з таких ознак повторність прояву, тобто коли після усунення недоліку проявляється знову.

Згідно ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживач право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобовязаний надати йому контрольно-вимірювальний прилад, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Таким чином висновок з наведеного дає підстави стверджувати, що вказаний закон не надає можливості споживачу самостійно приймати рішення про проведення експертизи, замовляти (обирати) відповідного фахівця та оплачувати тощо.

Враховуючи наведене, колегія сцддів приходить до висновку, що товарознавче дослідження спеціаліста ОСОБА_8, складене 16 лютого 2010 року, не може розглядатись як належний та допустимий доказ, що підтверджує наявність істотних недоліків у відповідному хутряному виробі, оскільки воно зроблене з порушенням вимог діючого законодавства щодо порядку його проведення

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції щодо того, що будь-яких порушень позивачем прав споживача ОСОБА_4 в ході даної перевірки встановлено не було. Отже, відповідач не мав жодної правової підстави виносити припис 20 липня 2010 року № 135.

Так, відповідно до ч. 6, 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт. На підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом пяти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених час здійснення заходу. Стаття 11 зазначеного закону встановлює, що господарювання час здійснення державного нагляду (контролю) зобовязаний одержувати примірник припису або акта органу державного нагляду (контролю) за результатами проведеного планового чи позапланового заходу.

Тобто відповідач мав право видати припис виключно після проведення заходу державного нагляду (планової або позапланової перевірки) та складення відповідного акту перевірки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і

процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року по справі №2а-19005/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року по справі №2а-19005/10/0570 за позовом ОСОБА_6 особи-підприємця ОСОБА_7 до Управління у справах захисту прав споживачів у Донецькій області про скасування припису 20 липня 2010 року № 135,- -залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у

судовому засіданні 12.10.2010р. Повний текст ухвали постановлено 17.10.2010р.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з

моменту проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України

протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної

інстанції.

Головуючий:

Судді: