Справа № 2-а-2242/10
Суддя: Литвин В. М.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Канівський міськрайонний суд Черкаської області
ПОСТАНОВА Справа № 2-а-2242/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Литвин В.М. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Каневі про визнання неправомірними дій, зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії згідно із ст.ст. 39, 50, 54, 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі про перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсії, виплату яких передбачено ст.ст. 39, 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, яка діяла станом на час звернення із позовом (далі Закон №796), яким передбачено, що пенсії пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення у зоні посиленого радіоекологічного контролю, проводиться щомісячна доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, в порушення цього відповідачі виплачували щомісячно доплату у розмірі, що не співвідноситься з мінімальною заробітною платою. Крім того вона є постраждалою 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС, та отримує державну і додаткову пенсії, виплата яких передбачена ст.ст. 39, 50 та 54 Закону № 796. Зазначивши, що розміри призначених і виплачуваних їй пенсій не відповідають розмірам передбаченим цим Законом, а на її звернення до відповідача провести перерахунок і виплату пенсії отримала відмову УПФУ м. Канів. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його усунути зазначені порушення, здійснивши відповідний перерахунок і виплату за період з 2008 р. по 2010 р. та в подальшому виплачувати щомісячно пенсію згідно Законів України. просить визнати неправомірною відмову відповідача щодо виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, зобовязати відповідача здійснити нарахування та стягнути недоплачену щомісячну соціальну допомогу за період з 2008-2010 р.р.., з урахуванням раніше отриманих виплат та зобов'язати відповідача здійснювати нарахування цієї допомоги надалі відповідно до чинних вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що має статус «дитини війни» в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ( далі Закон № 2195 ІV від 18.11.2004 року) і має право на пільги, передбачені цим Законом. Зокрема, посилаючись на статтю 6 Закону України № 2195 ІV, та має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивач також вказала, що дії відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії є протиправними та грубо порушують її законні права.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 вказаного Закону дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Пунктом 17 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» на 2006 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» п.17 ст. 77 вказаного Закону виключено, а ст. 110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.110 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» в зазначеній частині не реалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивач не мав правових підстав для нарахування йому підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, а тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, а тому на підставі ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії у часі немає.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що з 09.07.2007 року по 01.01.2009 року позивач мав правові підстави для нарахування підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року визнано неконституційним.

Судом встановлено, що з 1 січня 2008 року позивачеві підвищено пенсію на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». А з 22 травня 2008 року, на підставі рішення Конституційного Суду України перерахунок пенсії з урахуванням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачу не проводився.

А тому, суд вважає, що з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року позивачу правомірно Управлінням Пенсійного фонду України у м. Каневі нараховано підвищення пенсії на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З 22 травня 2008 року позивач має право на отримання підвищення пенсії, не на 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а на 30 % мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач має здійснити йому перерахунок пенсії, починаючи з 22 травня 2008 року по 31.12.2009 року.

У 2009 році та у 2010 році дія ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений ЗУ Про соціальний захист дітей війни, має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

З матеріалів справи вбачається, що управління будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачам в частині її підвищення відповідно до положень ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни у 2009 та 2010 роках не здійснював, а також не проводив виплату. За таких обставин суд вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасної виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто, посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не може бути прийняте до уваги, оскільки у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством не приймається судом до уваги, так як ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. З огляду на наведене, дане питання врегульоване чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1, 3, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Зважаючи на те, що суд не вправі виконувати функції суб'єкта владних повноважень, покладені на нього законом та питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд вважає необхідним зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Каневі здійснити перерахунок щомісячного підвищення до пенсії позивачу, починаючи з 01.02.2007 року по 31 грудня 2007 року, а також, починаючи з 22 травня 2008 року, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та здійснити її виплату.

Позовні вимоги підтверджуються: паспортом позивача, довідкою до акта огляду МСЕК (ІІ група інвалідності), посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), відповіддю УПФ України в м. Каневі Черкаської області, в якій відповідач не визнає вимоги позивача, а також довідкою, про те, що вона дійсно має статус дитини війни та право на пільги.

При прийнятті постанови суд керувався :

- ч.2 ст.19, ст.ст. 21, 22, 24, 46, 55, 75, 92, 152 Конституції України,

- ст. 1, 13, 39, 50, 54, 56, 67, 71, 72 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІУ;

- рішеннями Конституційного Суду України № 20-рп від 01.12.04 року, №7-рп/2004 від 17 березня 2004 року, №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, №10-рп/2008 від 22.05.2008 року;

- ст.ст. 10, 28, 46, 81 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- правовими позиціями Вищого Адміністративного Суду України;

- п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. № 9;

- ст.2, ч.2 ст. 5, ст.ст. 8, 9, 94, 99, 183-2, 186 КАС України.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 99 КАС України суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не порушено, так як вона дізналася про порушення своїх прав 14.12.2010р. після того, коли на її заяву УПФ надало відповідь в якій зазначено, що підстав для перерахунку пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» немає.

Крім того, при прийнятті рішення про відшкодування щомісячної доплати до пенсії слід застосовувати поняття аналогії права згідно ст. 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування згідно з якою, якщо виплати здійснені неправильно по вині органу, який призначив і виплачує ці виплати, то вони виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позов в частині стягнення з Пенсійного Фонду недоплачених сум відповідно до ст.ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволенню не підлягає, оскільки позивач є працюючим пенсіонером (згідно копії трудової книжки), то даний вид доплати Пенсійним фондом не виплачується.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача, так як відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Керуючись статтями 94, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Каневі про визнання неправомірними дій, зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії згідно із ст.ст. 39, 50, 54, 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни - задовольнити частково.

2.Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі, повязані з виплатою пенсії ОСОБА_1 в розмірі, меншому встановленого ст.ст. 39, 50, 54, 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Каневі щодо невиплати позивачу щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області здійснити ОСОБА_1 нарахування щомісячної надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період починаючи з 01.01.2008 р. по. 31.11.2010 р. по даний час та виплатити кошти у відповідності до здійсненого перерахунку, за виключенням отриманих раніше сум та здійснювати перерахування та доплату в подальшому.

3.Зобовязати Управління пенсійного Фонду України в м. Каневі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особі, віднесеній до 1-ої категорії інваліду ІІ групи за період з 01.01.2008р. по 31.11.2010р. щомісячно в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, та в подальшому проводити виплату державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

4.Зобовязати Управління пенсійного Фонду України в м. Каневі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особі, віднесеній до 1-ої категорії інваліду ІІ групи за період з 01.01.2008р. по 31.11.2010р. щомісячно в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, та в подальшому проводити виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

Від сплати судового збору сторони звільнені.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду підлягає негайному виконанню, але може оскаржуватися протягом десяти днів в апеляційному суді.

Головуючий В.М. Литвин