Справа № 804/7955/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р. Справа № 804/7955/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі міста Дніпропетровська до Дніпропетровського обласного військового комісаріату про стягнення заборгованості,-
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач пред`явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не є особою, яка має здійснювати вищевказане відшкодування, оскільки відповідач ніколи не перебував у трудових відносинах з особами, вказаними у розрахунках позивача, а також не є правонаступником та архівотримачем військових представництв Міністерства оборони України де вони працювали. Крім того, військове представництво №2390 було ліквідоване на підставі Директиви Міністерства оборони України №Д332/1/04 від 15.05.2007р. і Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не є його правонаступником. Щодо військового представництва №227, то означене представництво є самостійно діючим окремим військовим управлінням (органом), яке підпорядковується Головному управлінню військових представництв Міністерства оборони України та веде свій архів. Архівних відомостей про роботу у цьому представництві осіб, вказаних у розрахунках, відповідач не має. Також відповідач зазначав, що пенсіонери ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно наданих позивачем довідок взагалі набули пільговий стаж для призначення пільгових пенсій у військовому представництві №100, яке на фінансовому забезпеченні у відповідача не перебуває, відповідач не є його правонаступником чи архівотримачем.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-ІV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-ІV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів а - "б" статті 13 Закону №1788-XII було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.
Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, <...> об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" ? "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.
Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 зазначеного пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів "а", "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII за списком №1 та списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону № 1788-ХІІ.
З матеріалів справи вбачається, що особам, зазначеним у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, про відшкодування яких просить позивач, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі п.«а» - «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою визначені умови призначення пільгових пенсій за віком та перелік осіб, які мають право на такі пенсії, було призначено та виплачувались пенсії на пільгових умовах (за списком №1 та за списком №2), що підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: протоколами про призначення пільгової пенсії цим пенсіонерам, довідками про розрахунок їх стажу, в тому числі пільгового, довідками уточнюючими особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії (а.с.51-63,67-68).
З означених документів судом встановлено, що вказані особи працювали у військових представництвах Міністерства оборони України (далі ВП). Так, ОСОБА_4 працювала у ВП №2390, а ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали у ВП №227.
Відповідно до наказу Командувача військ Південного оперативного командування «Про розформування 1288 фінансового відділення та 89 фінансової частини Південного оперативного командування» від 28.02.2005р. №121 з 01.04.2005р. військові представництва №227 та №2390 зараховані на фінансове забезпечення до Дніпропетровського обласного військового комісаріату.
Разом з тим, військове представництво №2390 було ліквідоване на підставі Директиви Міністерства оборони України №Д332/1/04 від 15.05.2007р.
Щодо військового представництва №227, то означене представництво є самостійно діючим окремим військовим управлінням (органом), яке підпорядковується Головному управлінню військових представництв Міністерства оборони України та веде свій архів.
Крім того, слід зазначити, що з довідок уточнюючих особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, наданих позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули пільговий стаж для призначення пільгових пенсій у військовому представництві №100.
Означене військове представництво на фінансовому забезпеченні у Дніпропетровського обласного військового комісаріату не перебувало і не перебуває.
При цьому порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663 (далі Інструкція).
Згідно п.п.6.4, 6.5, 6.8, 6.9 та 6.10 п.6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає "Повідомлення"для зазначених підприємств через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у таких випадках здійснюється підприємством на рахунок органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
Разом з тим, приписами п.6.3 Інструкції встановлено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.
Відповідно до абз.4 п.6.2 Інструкції якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішуючи спір по суті суд зважає на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі №804/5477/14, ухваленою за результатами розгляду апеляційної скарги Дніпропетровського обласного військового комісаріату на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014р. в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська до Дніпропетровського обласного військового комісаріату про стягнення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій встановлено, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не є правонаступником військового представництва № НОМЕР_1 , яке було ліквідовано Міністерством оборони України Д332/1/04 від 15.05.2007р., а також військового представництва №227, яке підпорядковано Головному управлінню військових представництв Міністерства оборони України та є окремим військовим управлінням, у зв`язку із чим у Дніпропетровського обласного військового комісаріату відсутній обов`язок відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій громадянам, які працювали у військових представництвах №2390 та №227.
Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративно суду 16 червня 2015 року у справі №804/5477/14 є такою що набрала законної сили відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України.

Так, ч.5 ст. 254 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

При цьому частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що у Дніпропетровського обласного військового комісаріату відсутній обов`язок відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 72, 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі міста Дніпропетровська до Дніпропетровського обласного військового комісаріату про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова