Справа № 808/3287/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року 13:10Справа № 808/3287/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Яланської В.А. та представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива»

про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» про стягнення з відповідача витрат, на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (список №2) за період з березня по травень 2015 року в сумі 37176,16 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на обліку в УПФУ в Пологівському районі Запорізької області знаходиться ТОВ «Агрофірма «Нива», яке зобовязане відшкодовувати органам ПФУ фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII). Згідно з розрахунками по відшкодуванню цих витрат, УПФУ в Пологівському районі Запорізької області нараховано відповідачу до сплати 37176,16 гривень за період з березня по травень 2015 року.

В судовому засіданні, 04 серпня 2015 року, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач проти задоволення заявлених позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначає, що не погоджується із твердженням позивач, що ТОВ «Агрофірма «Нива» зобовязане відшкодовувати йому витрати на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам, які отримали право на призначення такої пенсій працювавши на посаді тракториста-машиніста, водночас відшкодування таких витрат ПФУ фактично є збором на обовязкове державне пенсійне страхування, що встановлений частиною 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Такий збір є обовязковим для всіх підприємств, окрім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку. В свою чергу, згідно з довідкою Пологівської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач сплачує податки та збори за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності і є платником єдиного податку четвертої групи, який встановлено для сільськогосподарських товаровиробників. Системний аналіз норм податкового законодавства дає можливість зробити висновок про тотожність понять єдиний податок четвертої групи та фіксований сільськогосподарський податок, оскільки зазначені податки мають одні й ті самі базу й обєкт оподаткування.

З підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні, 04 серпня 2015 року, відповідно до ст.160 КАС України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Колишнім працівникам ТОВ «Агрофірма «Нива» пенсіонерам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які працювали на підприємстві на посадах трактористів-машиністів та були безпосередньо зайняті в виробництві сільськогосподарської продукції, призначена та виплачуються пенсія за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII. Колишньому працівнику ТОВ «Агрофірма «Нива» - пенсіонеру ОСОБА_9, який працював на підприємстві на посаді електрогазозварника, призначена та виплачуються пенсія за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII.

Згідно із наявним в матеріалах справи розрахунком, заборгованість по відшкодуванню цих витрат за березень-травень 2015 року становить 37176,16 гривень. Вищевказані пенсіонери працювали на ТОВ «Агрофірма «Нива» та були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, а тому вони мають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Як визначено в п. «б» ст.13 Закону №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до п. «в» ст. 13 вищевказаного Закону, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-VI), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому пункту 2 прикінцевих положень Закону №1058- IV, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону №1788-ХІІ були врегульовані Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР), відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 якого відповідач є платником збору на обовязкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до ст. 3 Закону №400/97-ВР збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Абзацем 3 пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР визначено, що на обов'язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, встановлюються ставки збору в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Стосовно тверджень відповідача, що він будучи платником єдиного податку четвертої групи є фактично платником фіксованого сільськогосподарського податку, а тому не зобовязаний відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону №1788-ХІІ, суд зазначає наступне.

Відповідач в запереченнях проти позову самостійно зазначає та не заперечує факту, що він є платником єдиного податку четвертої групи.

З наведених підстав, положення ст. 2 Закону №400/97-ВР, що передбачають звільнення платників фіксованого сільськогосподарського податку від обовязку відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону №1788-ХІІ на відповідача не розповсюджуються.

Відтак, відповідач зобовязаний відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону №1788-ХІІ.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначений Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі Інструкція).

Підпунктом 2.1.1 п. 2.1 Інструкції встановлено, що платниками страхових внесків є підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з п. 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень цього Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Надсилання позивачем та отримання відповідачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, підтверджується наявними у матеріалах справи супровідними листами та копіями повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу копії виплатних відомостей по пенсіонерам, зазначеним у позові.

Одержання вказаних розрахунків відповідачем не заперечується.

Відповідачем не надано доказів оскарження вказаних вище розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій як до Пенсійного фонду України, так і до суду.

Судом досліджено довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, видані відповідачем вищезазначеним пенсіонерам, які працювали на роботах за Списком №2. Також, судом досліджено протоколи та розрахунки стажу вищевказаних пенсіонерів, яким призначено пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач не надав суду будь-яких платіжних документів, які б свідчили про повне/часткове відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій вищезазначених пенсіонерів.

Довідками позивача підтверджується факт здійснення ним витрат щодо яких заявлений цей позов, доказів, які б спростовували цей факт відповідач суду не надав.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, витрати позивача на виплату пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2005 повинні здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що пенсіонеру ОСОБА_9, який працював на підприємстві на посаді електрогазозварника, призначена та виплачуються пенсія за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII.

З наведених підстав, по зазначеному пенсіонеру відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону №1788-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованість у сумі 5009,16 гривень по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з березня по травень 2015 року, яка обліковується за відповідачем перед органом ПФУ, підлягає стягненню.

Що стосується стягнення заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині, оскільки відшкодування таких витрат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості у відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги УПФУ в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з березня по травень 2015 року по пенсіонеру ОСОБА_9 в сумі 5009,16 грн., є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на користь Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком призначених на пільгових умовах, згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період березень травень 2015 року, в розмірі 5009 (пять тисяч девять) гривень 16 копійок на р/р 1100 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», м. Запоріжжя, МФО 313957, .

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко