Справа № 2а-1670/6806/11
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6806/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

при секретарі Марченко О.Є.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої допомоги у звязку з безробіттям, -

В С Т А Н О В И В:

Полтавський міський центр зайнятості 15 серпня 2011 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої допомоги у звязку з безробіттям в сумі 13 864 грн. 92 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що станом на дату звернення до Полтавського міського центру зайнятості ОСОБА_2 отримував дохід відповідно до договору про надання посередницьких послуг в сфері страхування, укладеного з ТОВ "Старлайф", чим порушив вимоги Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". У звязку з викладеним, позивач дійшов висновку, що за час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач незаконно отримав допомогу у звязку з безробіттям в сумі 13 864 грн. 92 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Суду пояснили, що дію договору № 871329 від 30.03.2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Старлайф", припинено з 16.06.2010 року, про що 15.06.2010 року укладено відповідну угоду. Відтак, оскільки відповідач звернувся до центру зайнятості 22.06.2010 року ним у повному обсязі дотримано вимоги Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі заяви від 22.06.2010 року та згідно статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 року № 803-XII (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 803-XII) гр. ОСОБА_2 зареєстровано в Полтавському міському центрі зайнятості як шукаючого роботу. В поданій заяві відповідач зазначив, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, не є найманим працівником, пенсії не отримує (а.с. 12).

Наказом директора Полтавського міського центру зайнятості від 22.06.2010 року відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (а.с. 14).

Однак, наказом № НТ100622 від 22.06.2010 року прийняті рішення відносно гр. ОСОБА_4 щодо надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю визнано недійсними, виплату допомоги відкладено (а.с. 14).

В подальшому, наказом № НТ100709 від 09.07.2010 року відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 09.07.2010 року.

14.01.2011 року відповідача знято з обліку в Центрі зайнятості та припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з поданням письмової заяви про відмову від послуг (а.с. 13, 14 - зворот).

Як зазначає позивач, за період з 22.06.2010 року по 13.01.2011 року відповідачу нараховано та виплачено допомогу у звязку з безробіттям в загальному розмірі 13 864 грн. 92 коп. (а.с. 25). При цьому, у червні 2010 року нарахування та виплата допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_2 не проводилася, а фактично розпочата з 09.07.2010 року.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (далі - Закон № 1533-ІІІ) визначено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону № 1533-ІІІ функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 12 Закону № 1533-ІІІ виконавча дирекція Фонду та її робочі органи контролюють правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду. Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що Полтавським міським центром зайнятості, у звязку з отриманням даних звірки з ДПА України щодо виявлення факту отримання доходів безробітним в період перебування на обліку в Центрі зайнятості, 20.12.2010 року за вих. № 02-11140 на адресу ТОВ "Старлайф" надіслано запит з проханням надати інформацію щодо працевлаштування або отримання інших видів доходу гр. ОСОБА_4 у ТОВ "Старлайф" (а.с. 15).

На даний запит 14.02.2011 року отримано відповідь, відповідно до якої гр. ОСОБА_2 за період березень - червень 2010 року нараховано комісійну винагороду за договором ЦПХ № 871329 від 30.03.2010 року в розмірі 7 741 грн. 49 коп. (а.с. 16).

Так, відповідно до п. п. 1.1 вищезазначеного договору "Консультант (ОСОБА_4Є.) зобовязується за завданням ТОВ "Старлайф" надавати посередницькі послуги в сфері страхування, у рамках діяльності ТОВ "Старлайф" як страхового посередника на страховому ринку України, від імені та за дорученням страховиків, а ТОВ "Старлайф" зобовязується виплачувати Консультанту винагороду (комісійні) в порядку та на умовах, визначених цим Договором" (а.с. 17).

На підставі викладеного позивач дійшов висновку, що за час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_2 незаконно отримав допомогу у звязку з безробіттям в сумі 13 864 грн. 92 коп.

Однак, суд не погоджується з таким висновком позивача з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 15.06.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлайф" та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору № 871329 від 30.03.2010 року, відповідно до п. 1 якої сторони дійшли взаємної згоди припинити дію договору № 871329 від 30.03.2010 року з 16 червня 2011 року (а.с. 37).

Таким чином, станом на дату звернення відповідача до Полтавського міського центру зайнятості (22.06.2010 року) та початку нарахування і виплати гр. ОСОБА_2 допомоги по безробіттю (09.07.2010 року) дію договору № 871329 від 30.03.2010 року було припинено, а відтак відповідач не відносився до зайнятого населення.

Посилання представника позивача на те, що комісійну винагороду за червень 2010 року відповідачу виплачено 29.07.2011 року, а відтак за час перебування на обліку в Центрі зайнятості безробітним отримано дохід, судом оцінюється критично з огляду на те, що станом на 29.07.2011 року дію договору № 871329 від 30.03.2010 року було припинено, а вказаний розрахунок проведено за посередницькі послуги, що були надані ОСОБА_2 в червні 2010 року, тобто до моменту звернення останнього до Полтавського МЦЗ щодо надання статусу безробітного.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що факт укладення договору про надання посередницьких послуг автоматично не свідчить про віднесення особи до категорії зайнятого населення громадян України, не підтверджує здійснення нею тієї оплачуваної діяльності, повязаної із задоволенням особистих, суспільних потреб, з відсутністю якої законодавство повязує виплату допомоги по безробіттю.

Даний висновок також знайшов своє відображення в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2011 року у справі № К-35973/10.

З огляду на вищезазначене, враховуючи той факт, що на момент звернення до Полтавського міського центру зайнятості відповідач відносився до категорії незайнятого населення, договір № 871329 від 30.03.2010 року втратив чинність з 16.06.2011 року, тобто до моменту звернення заявника до Центру зайнятості, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин, беручи до уваги те, що позивачем не надано безспірних доказів того, що на момент реєстрації в Центрі зайнятості 22.06.2010 року відповідач не був безробітним, а також те, що ОСОБА_2 повністю довів правомірність звернення до центру зайнятості та отримання допомоги у звязку з безробіттям, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 69-71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Полтавського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої допомоги у звязку з безробіттям відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2011 року.

Суддя О.О. Кукоба