Справа № 2а/0470/750/12
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 лютого 2012 р. Справа №2а/0470/750/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучми К.С.

при секретарі - Вершині П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та виплату грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він 08.09.2003 року відповідно до наказу №246 від 08.09.2003 р. був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України, де працював оперуповноваженим карного розшуку у різних територіальних підрозділах ГУМВС України в Дніпропетровській області, зокрема в ОСОБА_2 міському управлінні ГУМВС, Дніпровському районному відділі ОСОБА_2 ГУМВС.

10 жовтня 2011 року йому повідомили про те, що він звільнений з органів внутрішніх справ та видали трудову книжку. При цьому йому не повідомили причин та підстав його звільнення. В самій трудовій книжці було зроблено запис лише про факт звільнення та номер і дату відповідного наказу. Лише 04.01.2012 р. він отримав витяг з наказу ГУМВС №187 о/с від 10.10.2011 р. в якому зазначено, що його звільнено за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ - за порушення дисципліни.

Позивач зазначив, що за час служби в ОВС він не притягався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, а навпаки, у період роботи в органах внутрішніх справ отримував премії та грошові винагороди за сумлінну роботу, тому його звільнення з зазначених в витягу з наказу підстав без проведення належного службового розслідування не може бути законним та таким, що відповідає встановленій процедурі. Вважає своє звільнення незаконним, а зазначений наказ таким, що суперечить чинному законодавству України, у звязку з чим вимушений звернутися з даним позовом до суду.

За таких обставин, позивач просив суд: скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №187 о/с від 10.10.2011 р. в частині його звільнення з органів внутрішніх справ; поновити його на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 10.10.2011 року; зобовязати Дніпродзержинське міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити йому середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дати набрання рішенням суду законної сили.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з викладених у позові підстав, просили суд його задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнали та зазначили, що при звільненні ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ України ГУМВС України в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень та в спосіб, передбачений чинним законодавством. Зазначили, що позивач був звільнений із ОВС за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10.10.2011 року № 187 о/с дск з посади оперуповноваженого сектора карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Звернули увагу суду на той факт, що згідно матеріалів службової перевірки, у вересні 2011 року капітан міліції ОСОБА_3 звернувся з рапортом до керівництва ГУМВС України в Дніпропетровській області про звільнення з ОВС за власним бажанням. Після подання рапорту з позивачем керівництвом Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 проведені бесіди з метою встановлення причин, що призвели до подання рапорту про звільнення з ОВС. У ході бесіди ОСОБА_3 пояснив, що на звільненні він наполягає через низьку заробітну плату, так як коштів на існування його родини не вистачає, останньому запропонували роботу з більшою заробітною платою і до роботи необхідно приступити з 03.10.2011 року, звязку з чим він з 03.10.2011 року на службу не виходить. Керівництвом Дніпровського районного відділу було розяснено позивачу положення п.68 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ» та порядок звільнення з ОВС за власним бажанням. ОСОБА_3 категорично відмовився виходити на службу також він не заперечував, що його буде звільнено за порушення службової дисципліни у разі невиходу на службу, що підтверджується його рапортом від 28.09.2011 року. Посилання позивача на порушення вимог ст.14 Дисциплінарного статуту внаслідок не ознайомлення його з висновком службового розслідування взагалі неправомірне, оскільки цієї нормою не передбачений обовязок ознайомлення особи, у відношенні якої проводиться службове розслідування, з відповідним висновком, а тому просили суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ 08 вересня 2003 року згідно наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області №246 о/с на посаду оперуповноваженого відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспорту ВКР ОСОБА_2 ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Підставою звільнення ОСОБА_3 став висновок службового розслідування, проведеного ОСОБА_2 міським управлінням ГУМВС України в Дніпропетровській області, в ході якого встановлено, що ОСОБА_3 грубо порушив службову дисципліну, а саме: після подання рапорту на звільнення з ОВС за власним бажанням на службу не виходив, скоїв прогули.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 10 жовтня 2011 року №187 о/с ОСОБА_1 оперуповноваженого сектора карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління з 10 жовтня 2011 року було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил: за п.64 «є» (за порушення дисципліни).

Так, у висновку службового розслідування зазначено, що у вересні 2011 року капітан міліції ОСОБА_3 звернувся з рапортам до керівництва ГУМВС України в Дніпропетровській області про звільнення з ОВС за власним бажанням. Після подання рапорту з ОСОБА_3 керівництвом Дніпровського районного відділу проведені бесіди з метою встановлення причин, що призвели до подання рапорту про звільнення з ОВС. У ході бесіди ОСОБА_1 пояснив, що на звільненні він наполягає через низьку заробітну платню, так як коштів на існування його родини не вистачає, останньому запропонували роботу з більшою заробітною платою і до роботи необхідно приступити з 03.10.2011 року, у звязку з чим він з 03.10.2011 року на службу не виходить. Керівництвом Дніпровського районного відділу було розяснено ОСОБА_1С положення п.68 «Положення про проходження служби...» та порядок звільнення ОВС України за власним бажанням. За невихід на службу з 03 жовтня 2011 року по теперішній час без поважних причин, здійснення прогулів, клопотати перед керівництвом ГУМВС України Дніпропетровській області про звільнення з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України» капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується законодавством про ці органи, в тому числі, Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року, Дисциплінарним Статутом ОВС, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV, Присягою працівника ОВС, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991 року, Кодексом честі працівника ОВС України, затвердженим наказом МВС України №18 від 11.01.1996 року, Етичним кодексом працівника ОВС України, затвердженим рішенням колегії МВС України №7км/8 від 05.10.2000 року, які вимагають від працівників органів внутрішніх справ дотримуватись порядку та правил, встановлених законодавством України, Присягою, Статутами, нормативними актами МВС України та наказами начальників органів внутрішніх справ, які видаються в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури міністерства внутрішніх страв, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обовязки, організація роботи та структура підрозділів визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до Закону.

У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частинами першою, третьою та четвертою ст.18 даного Закону передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Підпунктом «є» пункту 64 Розділу сьомого Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, зазначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV, визначає сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою ст.5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною другою ст.7 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення, зокрема, у виді звільнення з органів внутрішніх справ, яке згідно ч.15 ст.14 вказаного Дисциплінарного статуту є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до частин першої-восьмої, десятої, пятнадцятої ст.14 Дисциплінарного статуту щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень передбачено, що з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до п.11 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552, проведенню службового розслідування, як правило, повинна передувати підготовка, в ході якої працівник, якому воно доручено, розробляє план, визначає форми та методи розслідування, вивчає законодавство та інші нормативно-правові акти, аналізує матеріали попередніх перевірок, а також збирає іншу необхідну інформацію для забезпечення всесторонності, повноти та обєктивності розслідування.

За наслідками судового розгляду, суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Так судом встановлено, що на момент звільнення позивач перебував у спеціальному званні капітана міліції та працював на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління, і на нього поширювалися положення Закону України «Про міліцію», яким передбачено, що проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ в Україні регулюється Положенням про проходження такої служби, затвердженим Постановою КМУ №114 від 29 липня 1991 р.

Так згідно п.14.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, посадова особа при проведенні службового розслідування зобовязана розяснювати заявникам і особам, стосовно яких проводять службове розслідування, їхні права, забезпечувати здійснення цих прав у межах своєї компетенції, вирішувати в ході розслідування та після його закінчення спірні питання, розглядати заяви та клопотання.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, позивача ніхто не повідомив про проведення службового розслідування, що суд вважає, позбавило його можливості реалізувати права, передбачені п.15 Інструкції №552.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту також передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Проте, в порушення зазначених норм Дисциплінарного статуту - від позивача не зажадали письмових пояснень. У спростування даної обставини відповідачами доказів суду не надано.

Крім того, відповідно до п.14.8 Інструкції порядок проведення службових розслідувань в ОВС, посадова особа при проведенні службового розслідування зобовязана ознайомити із затвердженим висновком службового розслідування особу, стосовно якої воно проводилося, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці. Натомість, позивача не було ознайомлено з висновком службового розслідування. Всупереч вимогам статті 14 Дисциплінарного статуту вищевказаний наказ від 07.10.2011 р. №384 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Дніпровського РВ ОСОБА_2» не був доведений до відома позивача від підпис.

Висновок за результатами службового розслідування не відповідає вимогам Інструкції виходячи з наступного.

У відповідності до п.10 Інструкції при проведенні службового розслідування повному, обєктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини), наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що помякшують чи обтяжують його відповідальність, характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення), причини та умови, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Висновок не містить обставин, якими підтверджується чи виключається вина позивача, обставин, що помякшують і посилюють його відповідальність, причини та умови, що сприяли порушенню, прийняті або запропоновані заходи по їх усуненню.

Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача - ОСОБА_2 ГУМВС України в Дніпропетровській області стосовно того, що службове розслідування було призначене за фактом написання ОСОБА_1 рапорту від 28.09.2011 р., в якому він вказав на те, що має намір поїхати до іншої області, де буде працювати на іншій роботі з 03.10.2011 р. і, нібито, не заперечує, якщо позивача звільнять за прогул. Факту прогулу ще не було, але вже 28.09.2011 р. резолюцією, винесеною за словами представників відповідачів заступником начальника ОСОБА_2 ГУМВС було призначене службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни. Порушення службової дисципліни 28.09.2011 р. не могло мати місце, оскільки факту прогулу ще не було. В той же час, відповідачі неправомірно сприйняли зміст рапорту від 28.09.2011 p. позивача як вже скоєне порушення, оскільки самого порушення не настало. Тобто, якщо йде мова про дисциплінарний проступок, то є обовязковим вчинення такого проступку, але ніяк бажання особи вчинити його у майбутньому викладене на паперовому носії у вигляді рапорту.

Суд також критично відноситься до пояснень відповідачів, що позивач 03.10.2011 р. та 04.10.2011 р. був відсутній на роботі, про що зазначено в наказі від 07.10.2011 р. №384 та у висновку службового розслідування від 07.10.2011 р. Оскільки, під час судового засідання були допитані у якості свідків ОСОБА_4 який підтвердив факт того, що позивач все ж таки був присутнім на роботі 03 та 04 жовтня 2011 року. Свідок ОСОБА_6 підтвердила факт перебування на службі позивача 04 жовтня 2011 року в Дніпровському районному відділі ОСОБА_2 Свідок ОСОБА_5 (начальник сектору карного розшуку Дніпровського РВ ОСОБА_2) не спростував той факт, що позивач у зазначені дні був відсутній на роботі.

Таким чином, відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу не зясовано всі обставини, що мають значення для його прийняття, а службове розслідування не може вважатися таким, що проведено з повною, всебічною та обєктивною перевіркою фактів.

Відповідно до пункту 24 Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Наказом МВС України від 31.01.2007 р. №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.1.6. Інструкції грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

В силу ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 10 жовтня 2011 року № 187 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та враховуючи наведене, позивач підлягає поновленню на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління з 10 жовтня 2011 року, оскільки відповідач звільнив його без законної на те підстави, з порушенням встановленого законодавством порядку, з виплатою йому грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 10.10.2011 року по 28.02.2012 року в розмірі 3 916 грн. (основне грошове забезпечення 924 грн. в місяць).

Згідно ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 10 жовтня 2011 року № 187 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Дніпровського районного відділу ОСОБА_2 міського управління з 10 жовтня 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2 міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу в сумі 3 916 грн. (три тисячі девятсот шістнадцять грн.).

Звернути постанову суду до негайного виконання в частині поновлення на посаді та присудження виплати грошового забезпечення за один місяць у розмірі 924 грн. (девятсот двадцять чотири гривні).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 05 березня 2012 року.

Суддя ОСОБА_7