Справа № 2а-734/10
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-734/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2014 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.,

при секретарі Квику Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ВС 235860 по справі про адміністративне правопорушення від 12.02.2010 року.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 12.02.2010 року керував автомобілем марки «Деу Ланос» на проспекті Свободи у м.Львові. Підїжджаючи до перехрестя із вул. Гнатюка у м.Львові зупинився на заборонений сигнал світлофора червоного кольору. Після увімкнення сигналу світлофора зеленого кольору продовжив рух. Виконуючи маневр повороту направо з проспекту Свободи на вул. Гнатюка у м.Львові, зауважив, що для пішоходів також увімкнено сигнал світлофора зеленого кольору, який дозволяє пішоходам рух. Надавши перевагу у русі всім пішоходам, переконавшись, що на всі пішоходи закінчили перехід, продовжив рух. В той час, вже коли автомобіль знаходився на пішохідному переході помітив, що з лівої від сторони водія до пішохідного переходу підійшли двоє дівчат. Оскільки вже завершував проїзд через пішохідний перехід продовжив рух, аби не створювати пішоходам перешкод у русі. Стверджує, що рухався на автомобілі по своїй смузі руху, а двоє пішоходів лише ступали на перехід з іншої смуги руху, тому жодних перешкод їм не чинив. Проте, проїхавши приблизно 100 метрів вздовж вулиці Гнатюка у м.Львові був зупинений працівником ДПС, котрий, на його вимогу повідомив, що зупинений у звязку з тим, що не надав пішоходам переваги у русі. Не вислухавши його заперечень інспектор надав йому для ознайомлення протокол. Отримавши відмову від підпису у протоколі працівник ДПС вніс у протокол відповідні відомості та повернув документи. Такі дії інспектора розцінив як встановлення відсутності у його діях складу правопорушення. Натомість, 01.06.2010 року у приміщенні Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції довідався, що 12.02.2010 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ м.Львова ОСОБА_2 виніс постанову серії ВС №235860, відповідно до якої, за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. та ця постанова звернута до примусового виконання. Із оскаржуваною постановою не погоджується як ні факт вчиненого адміністративного правопорушення ні його відмови від підпису у протоколі не підтверджений свідками. Вважає постанову незаконною та просить таку скасувати.

В судове засідання позивач не зявився, однак до початку розгляду справи по суті подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позов підтримує та просить такий задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 128 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.02.2010 року інспектор ДПС БДПС ВДАІ м.Львова ОСОБА_2 виніс постанову серії ВС №235860, відповідно до змісту якої, 10.02.2010 року о 13 год. 55 хв. у м.Львові на вул. (проспекті) Свободи Гнатюка, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час повороту не надав переваги у русі пішоходам, які проходили проїзну частину дороги, на яку він повертав, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, за що повинен нести адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у сумі 425 грн., що у подвійному розмірі з метою примусового виконання цієї постанови складає 850 грн. (а.с. 5).

Суд, перевіривши відповідність оскаржуваної постанови відповідача на відповідність вимогам ст.2 КАС України дійшов висновку, що така прийнята не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Так, за змістом положень п. 16.2 Правил дорожнього руху України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно п. 18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека.

Приймаючи рішення у даній адміністративній справі суд враховує те, що згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить жодного належного доказу, яким керувався відповідач при її винесенні.

Так, в силу ч.2 ст. 71 КАС України відповідач не надав суду жодного належного й допустимого доказу у підтвердження вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Такими доказами мали бути покази свідків та/або особи, якій було створено перешкоду у русі, а за інших умов вбачається недоведеним факт наявність події правопорушення. Суд дійшов висновку, що інспектором ДПС при винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення не дотримано правил всебічності, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом, не належним чином обґрунтована подія правопорушення.

За наведених умов постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП закриттю на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи питання поновлення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду, суд враховуючи положення ч.2 ст. 99 КАС України, приходить до висновку, що цей строк належить поновити, оскільки відповідачем у спростування доводів позивача про не одержання копії оскаржуваної постанови не надано жодного належного та допустимого доказу.

Зважаючи на те, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, відтак за правилами ч.1 ст.94 КАС України, ч.4 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 36,54 грн. належить віднести за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 71, 94, 128, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 122, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, ч.4 ст.4 Закону України «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВС 235860 в справі про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2010 року винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, закрити.

Постанова суду остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя О.Р. Юрків