Справа № 817/1055/13-а
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2013-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1055/13-а

01 квітня 2013 р. 17год. 42хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Борискіна С.А. (головуючий), суддів Сало А.Б. Комшелюк Т.О. , за участю секретаря судового засідання Ціпан О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2;

відповідача: представник ОСОБА_3; третьої особи відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доМВС України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача УМВС України в Рівненській області
про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до МВС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача УМВС України у Рівненській області, з позовом про зобовязання відповідача переглянути прийняте рішення про відмову у виключенні квартири АДРЕСА_1 а в м. Рівне із розряду службових у звязку з минуванням потреби в її використанні як службової квартири.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ордеру № 6777 від 27 листопада 2007 року отримав службову квартиру АДРЕСА_2 складом сім'ї 4 особи. Перед вселенням витратив на придбання будівельних матеріалів кошти у сумі 53 тисячі 919 грн., без урахування витрат на ремонтні роботи

Квартира перебуває на обліку в УМВС України в Рівненській області як службова з 31.05.2007 року. Позивач та члени його сім'ї знаходяться на квартирній черзі УМВС України в Рівненській області з 01.12.2003 року у загальному (№234) та першочерговому (№34) списку на отримання житла. 16.09.2010 року на ім'я голови житлово-побутової комісії УМВС ОСОБА_2 подав заяву з проханням вирішити питання про виключення квартири АДРЕСА_2 із розряду службових та надати дозвіл на приватизацію. 17.10.2010 відбулося засідання комісії УМВС, де протокольним рішенням було вирішено задовольнити прохання позивача. Вважає, що прийняття рішення про виключення квартири із розряду службових і надання дозволу на приватизацію могло стати підставою для зняття його сімї квартирної черги та зменшення її численності.

УМВС України в Рівненській області двічі направляло документи на МВС України для погодження про виключення зазначеної квартири із розряду службових у зв'язку з минуванням потреби у використанні квартири як службової. Однак, МВС України не підтримувало рішення УМВС і не надавало погодження щодо виключення зазначеної квартири з числа службових, мотивуючи це необхідністю збереження фонду службового житла структурних підрозділів МВС.

На даний час ОСОБА_2 звільнений з органів внутрішніх справ, стаж служби складає 20 років.

Вважає, що своїми діями відповідач порушує його конституційне право на житло, право на приватизацію.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у адміністративному позові, просили його задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнала, подала письмові заперечення у справі та, зокрема, пояснила, що порядок виключення жилих приміщень із числа службових регламентовано п.6 ОСОБА_4 про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР 4 лютого 1988 р. № 37 (надалі - ОСОБА_4 № 37) та п.1.7 ОСОБА_4 про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що затверджене наказом МВС України від 10.09.2004 № 1039, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.10.2004 р. за № 1255/9854 (надалі - ОСОБА_4 № 1039). Цими нормативно-правовими актами передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам за собою факт проживання в службових жилих приміщеннях громадян - колишніх працівників, які звільнені зі служби, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України, погодженого з МВС України, рішенням органу місцевого самоврядування.

Таким чином, надання дозволу (погодження) на виключення житлового приміщення з числа службових, визначення наявності чи відсутності потреби у використанні житла як службового - є дискреційними повноваженнями МВС України.

За наведених обставин просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи підтримала позицію відповідача та, покликаючись на повноваження МВС України у питаннях надання дозволу на виключення квартир із розряду службових, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін та представника третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_2 проходив службу на офіцерських посадах в органах внутрішніх справ України з лютого 1995 року.

27 листопада 2007 року, перебуваючи на посаді начальника оперативного відділу начальника чергової частини УМВС України в Рівненській області, позивач на підставі ордеру № 6777 отримав службову трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 на склад сім'ї 4 особи.

18.06.2010 року згідно наказу начальника УМВС України у Рівненській області №95 о/с ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі ст.65 ОСОБА_4 про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС у відставку (за віком).

16 вересня 2010 року на імя голови житлово-побутової комісії УМВС України у Рівненській області ОСОБА_2 було подано заяву з проханням направити клопотання до МВС України про виключення службової квартири АДРЕСА_4 з розряду службових у порядку, визначеному п.1.7 ОСОБА_4 №107 та надати дозвіл на її приватизацію. 17.10.2010 року відбулося засідання житлово-побутової комісії УМВС України у Рівненській області, на якій вирішено задовольнити прохання позивача та направити клопотання до МВС України.

Листом від 25.06.2012 року № 9852/ск МВС України відмовило у наданні дозволу на виключення зазначеної квартири з розряду службових, мотивуючи це необхідністю збереження фонду службового житла структурних підрозділів МВС України.

Про зазначене рішення позивачу стало відомо 22.02.2013 року з листа УМВС України у Рівненській області від 14.02.2013 року № 1/578.

Оцінюючи встановлені в ході судового розгляду справи фактичні обставини, суд враховує, що відповідно до статті 121 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації….

Згідно зі статтею 122 Житлового Кодексу України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Статтею 123 Житлового Кодексу України визначено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами.

Відповідно до п.6 ОСОБА_4 № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

В системі органів внутрішніх справ порядок надання службових житлових приміщень та користування ними регламентовано ОСОБА_4 1039. ОСОБА_4 врегульовано порядок включення і виключення житлових приміщень з числа службових. Згідно п.1.4 ОСОБА_4 № 1039 визначено, що жиле приміщення включається до числа службових за рішенням органу місцевого самоврядування за місцем знаходження приміщення на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України за наявності на це дозволу МВС України.

Пунктом 1.7 ОСОБА_4 № 1039 передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам за собою факт проживання в службових жилих приміщеннях громадян - колишніх працівників, які звільнені зі служби, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України, погодженого з МВС України, рішенням органу місцевого самоврядування.

На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку, що надання дозволу (погодження) на виключення житлового приміщення з числа службових, визначення наявності чи відсутності потреби у використанні житла як службового є виключними повноваженнями МВС України.

В судовому засіданні представник відповідача заявив, а позивач не заперечив, що на даний час існує потреба у значній кількості службового житла для начальницького складу працівників органів внутрішніх справ УМВС України у Рівненській області та структурних підрозділів.

До покликання позивача на п.4.2 ОСОБА_4 № 1039, згідно якого без надання іншого житлового приміщення не може бути виселено із службового житлового приміщення осіб, які прослужили в органах внутрішніх справ не менше 10 років, суд ставиться критично, оскільки предметом даного спору є ненадання дозволу на виключення житла із розряду службового, а не виселення позивача із службового житла.

У тексті адміністративного позову та своїх поясненнях у судовому засіданні позивач також стверджує про порушення конституційних прав на житло, з чим суд не погоджується з наступних підстав. Так, згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Судом встановлено, що житлові права позивача забезпечені шляхом перебування ОСОБА_2 згідно ст.ст.34 та 39 Житлового кодексу України у черзі на поліпшення житлових умов при УМВС України в Рівненській області (пільгова черга - № 34, загальна черга - №234), а також наданою відповідачем та третьою особою можливістю для позивача проживання після звільнення разом з членами сімї у службовій квартирі до отримання постійного житла.

За наведених обставин суд дійшов до переконання, що рішення МВС України про відмову у наданні дозволу (погодженні) на виключення квартири позивача з числа службових, прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для зобовязання відповідача його переглянути відсутні.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені судом обставини відповідач на підставі належних та допустимих доказів довів правомірність своїх дій та рішень, а відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.2 ст.94 КАС України на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Борискін С.А.

Судді Сало А.Б.

ОСОБА_5