Справа № 806/3060/15
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Житомир справа № 806/3060/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років та середнього заробітку

встановив:

10 серпня 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі Овруцька ОДПІ) про визнання дій протиправними, стягнення посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років та середнього заробітку.

Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду 12 серпня 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначив, що працював в Овруцькій ОДПІ на різних посадах. 5 березня 2012 року звільнився із посади завідувача сектору погашення прострочених податкових зобовязань Овруцької ОДПІ за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. У день звільнення йому не було виплачено усі суми, що належали йому до сплати.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.79), яку прийнято судом (а.с.85), позивач просить: визнати протиправними дії Овруцької ОДПІ щодо недонарахування та не виплату при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років. Стягнути з Овруцької ОДПІ суму у розмірі 25093 грн 40 коп., з яких: недонараховані та невиплачені при звільненні: посадовий оклад у сумі 180 грн 17 коп., надбавку за спеціальне звання у сумі 18 грн 38 коп., винагороду за вислугу років в сумі 62 грн 81 коп. та надбавку за вислугу років у сумі 14206 грн 96 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 6 травня 2015 року (з наступного після пред'явлення до відповідача вимоги про розрахунок) до 16 вересня 2015 року (до постановлення рішення у даній справі) у сумі 10625 грн 08 коп. (а.с.79).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив адміністративний позов задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві з урахуванням уточнень.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, з підстав, що викладені у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.39-43).

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у період з 25 лютого 1992 року до 7 квітня 1997 року та з 17 травня 2008 року до 5 березня 2012 року працював на різних посадах у податковій інспекції (адміністрації), правонаступником якої (яких) є Овруцька ОДПІ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-14).

Наказом податкової інспекції від 1 квітня 1993 року №6 ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу» відповідно до Закону України від 4 грудня 1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».

Наказом Овруцької МДПІ Житомирської області ДПС від 7 березня 2012 року №16-о призначено на посаду ОСОБА_3 з підтвердженням раніше присвоєного спеціального звання.

5 березня 2012 року позивач відповідно до наказу №11-о від 5 березня 2012 року був звільнений із посади завідувача сектору погашення прострочених податкових зобовязань Овруцької ОДПІ за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с.13 на звороті).

Оскільки у день звільнення з роботи ОСОБА_3 не було виплачено усі суми, що належать йому до сплати від Овруцької ОДПІ, він звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 115 Кодексу законів про працю України та статті 24 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон України №108/95-ВР), визначено строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Відповідно до частин 2-7 статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон України №3723-XII) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи вимоги вищевказаних норм законодавства суд дійшов наступного висновку.

З довідки №3155/06-16-05-10 від 5 червня 2015 року (а.с.19-20), виданої відповідачем видно, що позивачу за період роботи з 17 травня 2008 року до 5 березня 2012 року внаслідок арифметичних помилок недонараховано та не виплачено посадовий оклад в сумі 180 грн 17 коп., а саме за: травень 2008 року (663 грн 16 коп. - 600 грн 00 коп.) = - 63 грн 16 коп., за серпень 2008 року (860 грн 54 коп. - 840 грн 00 коп.) = - 20 грн 54 коп., за січень 2009 року (1050 грн 00 коп. - 997 грн 50 коп.) = - 52 грн 50 коп., за лютий 2009 року (1102 грн 50 коп. 1050 грн 00 коп.) = - 52 грн 50 коп., за березень 2009 року (1100 грн 00 коп. 1050 грн 00 коп.) = - 50 грн 00 коп., за травень 2009 року (1108 грн 33 коп. 1050 грн 00 коп.) = - 58 грн 33 коп., за січень 2010 року (1253 грн 00 коп. 1055 грн 16 коп.) = - 197 грн 00 коп., за лютий 2010 року (1378 грн 30 коп. 1253 грн 00 коп.) = - 125 грн 30 коп., за березень 2010 року (968 грн 23 коп. 926 грн 13 коп.) = - 42 грн 10 коп., за квітень 2010 року (1312 грн 67 коп. 1253 грн 00 коп.) = - 59 грн 67 коп. (а.с.80-81).

З 17 травня 2008 року до 5 березня 2012 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено надбавку за спеціальне звання у розмірі 18 грн 38 коп., а саме за: травень 2008 року (69 грн 47 коп. - 62 грн 86 коп.) = - 6 грн 61 коп., за серпень 2008 року (90 грн 15 коп. - 88 грн 00 коп.) = - 2 грн 15 коп., за січень 2009 року (110 грн 00 коп. - 104 грн 50 коп.) = - 5 грн 50 коп., за лютий 2009 року (115 грн 50 коп. 110 грн 00 коп.) = - 5 грн 50 коп., за березень 2009 року (115 грн 24 коп. 110 грн 00 коп.) = - 5 грн 24 коп., за травень 2009 року (116 грн 11 коп. 110 грн 00 коп.) = - 6 грн 11 коп., за січень 2010 року (110 грн 00 коп. 92 грн 63 коп.) = - 17 грн 37 коп., за лютий 2010 року (121 грн 00 коп. 110 грн 00 коп.) = - 11 грн 00 коп., за березень 2010 року (85 грн 00 коп. 81 грн 30 коп.) = - 3 грн 70 коп., за квітень 2010 року (115 грн 24 коп. 110 грн 00 коп.) = - 5 грн 24 коп. (а.с.80-81).

Помилки у нарахуванні виникли внаслідок невірного обрахунку кількості робочих, вихідних та святкових днів.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 (далі - Порядок №1013).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1013 до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи органах державної податкової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5%, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Частинами 1-3 пункту 3 Порядку №1013 передбачено, що розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Посадовим особам, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення розміру винагороди за вислугу років, розмір винагороди змінюється з початку наступного місяця.

Згідно з пункту 4 Порядку №1013 документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

Судом встановлено, що з 17 травня 2008 року до 5 березня 2012 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено згідно Порядку №1013 винагороду за вислугу років у розмірі 62 грн 81 коп., а саме за: травень 2008 року (219 грн 79 коп. - 198 грн 86 коп.) = - 20 грн 93 коп., за серпень 2008 року (285 грн 21 коп. 278 грн 40 коп.) = - 6 грн 81 коп., за січень 2009 року (348 грн 00 коп. - 330 грн 60 коп.) = - 17 грн 40 коп., за лютий 2009 року (365 грн 40 коп. 348 грн 00 коп.) = - 17 грн 40 коп., за березень 2009 року (364 грн 57 коп. 348 грн 00 коп.) = - 16 грн 57 коп., за травень 2009 року (367 грн 33 коп. 348 грн 00 коп.) = - 19 грн 33 коп., за січень 2010 року (408 грн 90 коп. 344 грн 34 коп.) = - 64 грн 56 коп., за лютий 2010 року (449 грн 79 коп. 408 грн 90 коп.) = - 40 грн 89 коп., за березень 2010 року (315 грн 97 коп. 302 грн 23 коп.) = - 13 грн 74 коп., за квітень 2010 року (499 грн 77 коп. 477 грн 05 коп.) = - 22 грн 72 коп., за грудень 2010 року (394 грн 09 коп. 394 грн 08 коп.) = - 0,01 грн (а.с.80-81).

Представники відповідача в судовому засіданні стверджували, що надбавка за вислугу років та винагорода за вислугу років є тотожними поняттями та одним і тим самим видом доплати позивачу.

Суд не погоджується з доводами представників відповідача з таких підстав.

Розміри надбавки за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Уряду України.

У межах своїх повноважень Кабінет Міністрів України видав Порядок №1013, яким встановлено порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання.

За змістом цього порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283) на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів, системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Порядок №283 виданий на виконання постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про державну службу", якою Уряд України уповноважено до 1 березня 1994 року затвердити Положення про порядок обчислення стажу державної служби в державних органах.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що терміни "надбавка за вислугу років" та "винагорода за вислугу років", є різними за юридичним змістом, рівнем правового регулювання тощо.

Зокрема пунктами 4,5 Порядку №283 визначено, що надбавка за вислугу років враховується у разі обчислення середнього заробітку, а обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2014 року №К/9991/15277/12.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що з 17 травня 2008 року до 5 березня 2012 року внаслідок арифметичних помилок позивачу ненараховано та не виплачено надбавку за вислугу років згідно статті 33 Закону України №3723-XII у розмірі 14206 грн 96 коп., а саме за: травень 2008 року 183 грн 16 коп., червень-липень 2008 року по 290 грн 00 коп., серпень 2008 року 232 грн 00 коп., вересень 2008 року 290 грн 00 коп., жовтень 2008 року 163 грн 91 коп., листопад-грудень 2008 року по 290 грн 00 коп., січень 2009 року 275 грн 50 коп., лютий 2009 року 304 грн 50 коп., березень 2009 року 303 грн 81 коп., квітень 2009 року 290 грн 00 коп., травень 2009 року 306 грн 11 коп., червень 2009 року 275 грн 50 коп., липень 2009 року 25 грн 22 коп., серпень 2009 року 290 грн 00 коп., вересень 2009 року 313 грн 07 коп., жовтень-листопад 2009 року по 340 грн 75 коп., грудень 2009 року 266 грн 67 коп., січень 2010 року 286 грн 95 коп., лютий 2010 року 374 грн 83 коп., березень 2010 року 263 грн 31 коп., квітень 2010 року 428 грн 37 коп., травень 2010 року 360 грн 79 коп., червень 2010 року 272 грн 60 коп., липень 2010 року 390 грн 31 коп., серпень 2010 року 389 грн 43 коп., вересень 2010 року 167 грн 28 коп., жовтень 2010 року 408 грн 90 коп., листопад 2010 року 204 грн 45 коп., грудень 2010 року 337 грн 79 коп., січень 2011 року 322 грн 82 коп., лютий 2011 року 388 грн 46 коп., березень-квітень 2011 року по 408 грн 90 коп., травень 2011 року 279 грн 77 коп., червень 2011 року 224 грн 90 коп., липень 2011 року 389 грн 43 коп., серпень-вересень 2011 року по 278 грн 80 коп., жовтень-грудень 2011 року по 408 грн 90 коп., січень 2012 року 286 грн 23 коп., лютий 2012 року 389 грн 43 коп., березень 2012 року 77 грн 89 коп. (а.с.80-81).

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про застосування судами законодавства про оплату праці, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні плати, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до частини 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про застосування судами законодавства про оплату праці розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Судом встановлено, що позивач у день звільнення 5 березня 2012 року працював.

Відповідно до довідки Овруцької ОДПІ від 12 травня 2015 року №2723/06-16-05-10 середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 на день звільнення (5 березня 2012 року) становила 115 грн 49 коп. (а.с.22).

За час затримки розрахунку, у тому числі і оспорюваної суми, за період з 6 травня 2015 року до 16 вересня 2015 року (дата постановлення рішення) середній заробіток за 92 робочих дні становить 10625 грн 08 коп. (кількість робочих днів за період з 6 травня 2015 року до 16 вересня 2015 року згідно Кодексу законів про працю України, розрахунок наведено в листі Міністерства соціальної політики від 9 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13) х 115 грн 49 коп. (середній заробіток за 1 робочий день згідно довідки відповідача) = 10625 грн 08 коп. (середній заробіток за затримку розрахунку з 6 травня 2015 року до 16 вересня 2015 року до дати постановлення рішення у справі, при п'ятиденному 40-годинному робочому тижні), який підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно вимог представника позивача щодо стягнення на його користь 223 грн 74 коп. судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави " від 27 квітня 2006 року №590 (далі Постанова №590) компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат, а саме, витрат, що пов'язані із прибуттям до суду: компенсації за відрив від звичайних занять та витрат на проїзд до суду з м.Овруча Житомирської області до м.Житомира.

Статтями 8 Законів України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року №80-VIII, встановлено, у 2014 році та до 1 грудня 2015 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень.

Згідно з додатком до листа Міністерства соціальної політики України від 9 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 вересень 2015 року має 22 робочих дні.

У звязку із явкою позивача до Житомирського окружного адміністративного суду, а також розгляду справи компенсація за відрив від звичайних занять становить 55 грн 36 коп., тобто 1218 грн 00 коп. (мінімальна заробітна плата) : 22 (робочих дні) = 55 грн 36 коп.

Згідно з пунктом 5 додатку до Постанови №590 компенсація адміністративних витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту та на наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі Постанова №98) сума добових витрат на відрядження в Україні становить 30 грн 00 коп.

Позивач зявився до суду 9 вересня 2015 року, а тому добові витрати за один день становлять 30 грн 00 коп.

Витрати на проїзд до Житомирського окружного адміністративного суду (з м.Овруча, місця проживання позивача) до м.Житомира (місцезнаходження суду) за 9 вересня 2015 року становлять 138 грн 38 коп.

Враховуючи вказане, компенсація витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту, складає 168 грн 38 коп. (30 грн 00 коп. + 138 грн 38 коп.) без урахування витрат на проїзд з Житомирського окружного адміністративного суду з м.Житомира до м.Овруча за 9 вересня 2015 року.

А тому розмір компенсації витрат позивача, що повязані із прибуттям 9 вересня 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду, становить 223 грн 74 коп., з яких 55 грн 36 коп. компенсація за відрив від звичайних занять та 168 грн 38 коп. компенсація в адміністративній справі витрат, що повязані з переїздом до іншого населеного пункту.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд вважає, що середній заробіток та виплати, які обчислюються від середньої заробітної плати, мають бути перераховані та виплачені позивачу, та задовольняє адміністративний позов.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_3 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_3 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 180 грн 17 коп., надбавку за спеціальне звання в сумі 18 грн 38 коп., винагороду за вислугу років в сумі 62 грн 81 коп., надбавку за вислугу років в сумі 14206 грн 96 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 6 травня 2015 року до 16 вересня 2015 року в сумі 10625 грн. 08 коп.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 223 грн 74 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 21 вересня 2015 р.