Справа № 2-а-322/1115/2010
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-322/1115/2010
Провадження № без номера провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді Орендовського В.А.,

при секретарі Котляр Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПС відділення ДАІ м. Черкаси при УМВС України в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії СА № 205587 від 10 жовтня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністратив ного стягнення - як незаконну.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що10 жовтня 2010 року по вул. Смілянській в м. Черкаси він керував автомобілем НОМЕР_1, та був зупинений інспектором ДАІ, який склав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову про адміністративне правопорушення, згідно з якими він 10 жовтня 2010 року по вул. Смілянській в м. Черкаси керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач зазначає, що діяв в межах Правил дорожнього руху і він після його зупинки працівниками ДАІ, одразу це пояснив їм. По суті пред'явленого правопорушення ОСОБА_1 пояснив інспектору, що він виїжав за світлофорний обєкт тоді, коли сигнал світлофору був зелений, безпосередньо вже після проїзду світлофора загорівся зелений мигаючий сигнал, але до цього часу він закінчив маневр, оскільки у відповідності до правил дорожнього руху діяв вірно, будь-кому з учасників дорожнього руху та пішоходів перешкод він не створив. Інспектор ДАІ на його пояснення не зважив та склав протокол і виніс постанову про адміністративне правопорушення. Дійсні свідки-очевидці скоєного не були залучені при складанні протоколу та винесенні постанови. Його права передбачені ст. 268 КУпАП інспектором ДАІ не були розяснені. В постанові та протоколі невірно вказано прізвище позивача, зазначено ОСОБА_1, тоді як насправді ОСОБА_1.

У судове засідання позивач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи не зявився, проте направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення «Укрпошти» про вручення йому повістки.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутністю представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, а саме: постанову інспектора взводу ДПС відділення ДАІ м. Черкаси при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2, серії СА № 205587 від 10 жовтня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, серії СА1 № 080254 від 10.10.2010 р., інші матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, зазначені вимоги закону при оформленні адміністративних матеріалів та постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 працівниками ДАІ були порушені.

У відповідності до п. 8.7.3 (ґ) ПДР України - сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 16.8. ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Фактично дійсні обставини даного порушення за участю ОСОБА_1 працівниками ДАІ залишились не встановленими за тих підстав, що в постанові не вказано на підставі якого саме пункту Правил дорожнього руху України позивач притягується до відповідальності, в протоколі не зазначено підпункт ПДР України (оскільки даний пункт має 10 підпунктів),при складанні протоколу він вину свою не визнав, і прямо зазначив інспектору, що діяв в межах правил дорожнього руху при цьому пояснивши інспектору, що він виїжав за світлофорний обєкт тоді, коли сигнал світлофору був зелений, безпосередньо вже після проїзду світлофора загорівся зелений мигаючий сигнал, але до цього часу він закінчив маневр, оскільки у відповідності до правил дорожнього руху діяв вірно, будь-кому з учасників дорожнього руху та пішоходів перешкод він не створив, при цьому позивач детально та послідовно пояснив у позові, що діяв в межах Правил дорожнього руху. В оскаржуваній постанові та протоколі невірно вказано прізвище позивача, зазначено ОСОБА_1, тоді як насправді ОСОБА_1, що підтверджується копією паспорту позивача.

Постанова від 10 жовтня 2010 року не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення, а скорочений набір спеціального звання посадової особи не дає можливість визначити чи правомочна вказана особа накласти адміністративне стягнення.

Крім того всупереч вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення виконані вкрай нерозбірливо і під «копірку», що навіть неможливо досконало зрозуміти обставини правопорушення.

У постанові про адміністративне правопорушення відсутня печатка органу (посадової особи), який видав постанову, що являється порушенням ст. 283 КУпАП.

Виходячи із норм, викладених в ст.71 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при чому він має спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Субєкт владних повноважень відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача, разом з тим на запит суду відповідачем не були надані матеріали справ про адміністративні правопорушення, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких інспектор взводу ДПС відділення ДАІ м. Черкаси при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постановаінспектора взводу ДПС відділення ДАІ м. Черкаси при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2, серії СА № 205587 від 10 жовтня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.158-163, 171-2 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора взводу ДПС відділення ДАІ м. Черкаси при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2, серії СА № 205587 від 10 жовтня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3