Справа № 2-а-320/10
Суддя: Юзьвяк Б. Г.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Суддя: Юзьвяк Б.Г.,

при секретарі судового засідання: Бондарчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора праці територіальної державної інспекції праці у Рівненській області про скасування правового акту індивідуальної дії субєкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач посилається на те, що за постановою відповідача від 01 березня 2010 року, його як директора ТзОВ «Пересувна механізована колона №63» було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про працю з накладенням штрафу в розмірі 900 гривень. Дії державного інспектора праці позивач вважає незаконними з наступних підстав.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 26.01.2010 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 510 грн за допущені порушення законодавства про працю, що вказані в приписі відповідача №17-13-14/56-47 від 25.12.2009 року. Штраф позивач сплатив.

Але в оскаржуваній постанові відповідач знову посилається на вищевказаний припис №17-13-14/56-47 від 25.12.2009 року, за яким позивача уже було притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії відповідача позивач вважає порушенням ст.61 Конституції України, за якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення.

Крім того позивач вважає що відповідач безпідставно не взяв до уваги пояснень позивача щодо часткового усунення виявлених порушень законодавства. Зважаючи на такі доводи позивач просить скасувати постанову державного інспектора праці територіальної державної інспекції праці у Рівненській області від 01.03.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених в позовній заяві. При цьому доповнив, що 25 грудня 2009 року державний інспектор праці здійснив перевірку у підприємстві де позивач є керівником і виявив ряд порушень законодавства про працю. Оскільки у встановлений строк порушень не було усунуто, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення і направлено до Здолбунівського районного суду. Там було постановою суду в перших числах лютого накладено штраф 510 грн. 25 лютого 2010 року інспектор праці знову провів перевірку і виніс постанову про накладення штрафу вже 900 грн. Позивач вважає, що на нього накладено штраф за одне і теж саме правопорушення, тому просить постанову інспектора праці скасувати.

Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час розгляду справи. Подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 В запереченні вказує, що діяв відповідно до вимог законодавства. Так після внесенні припису про виявлені порушення законодавства про працю ці порушення не були усунуті і томі ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності. Повторною перевіркою від 25.02 2010 року було встановлено невиконання ОСОБА_2 вимог припису і усунення недоліків і порушень трудового законодавства, через що і було його притягнуто до адміністративної відповідальності 01.03.2010 року.

Вислухавши пояснення позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову.

За змістом ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, та в межах повноважень, що передбачені Конституцією, та законами України, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до змісту ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З матеріалів справи слідує. 25 грудня 2009 року на ТзОВ «ПМК-63» було проведено перевірку і виявлено ряд порушень законодавства про працю, через що складено акт та внесено припис про усунення порушень до 26.01.2010 року.

Оскільки ці порушення у запропонований строк не були усунуті, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

25.02.2010 року інспекцією праці проведено повторну перевірку і виявлено що порушення законодавства про працю не усунуті, а тому саме з цих підстав і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи ці документи суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо того, що він був притягнутий двічі до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення є безпідставними. Перший раз позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення виявлені 25.12.2009 року, через те, що не усунув їх до 25.01.2010 року. Другий раз позивач був притягнутий до відповідальності після повторної перевірки 25.02.2010 року, через те, що порушення законодавства про працю так і не були усунуті.

Тому суд приходить до висновку, що відповідача притягнуто до відповідальності за різні дії. Тобто виявлення порушень законодавства про працю в грудні 2009 року і притягнення за такі порушення в січні 2010 року не звільняє позивача від обовязку усунення цих порушень. Виявлення при повторній перевірці порушень є самостійною підставою для притягнення до відповідальності, що і зробив інспектор праці.

За таких обставин позов є безпідставним бо дії відповідача були в межах його повноважень. І відповідно до законодавства.

Керуючись ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до державного інспектора праці територіальної державної інспекції праці у Рівненській області про скасування правового акту індивідуальної дії субєкта владних повноважень відмовити за безпідставністю вимог.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження, з наступним поданням у 20-денний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Постанова також може бути оскаржена і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення постанови.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але після цього у 20 денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження не буде подано апеляційної скарги, постанова набирає законної сили.

В разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили у разі її не скасування судом апеляційної інстанції.

Суддя :