Справа № 820/7594/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 вересня 2015 р. № 820/7594/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Зінченка А.В.,

при секретарі Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса ОСОБА_5 до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання протиправними дій, про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, звернувся до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії службових осіб Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.07.2015 року №Ф-, винесену Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області; визнати протиправним та скасувати рішення № від 22.07.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесене Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.07.2015 р. №, винесене Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, а зазначені вимогу, рішення та податкове повідомлення рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

За результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання платника податків, який проводить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 (п.н. НОМЕР_1), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обовязкових платежів), додержання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складено акт перевірки від 06.07.2015 року №1982/20-31-17-02-08/НОМЕР_1.

Вказаним актом перевірки встановлені порушення податкового законодавства, а саме: порушення п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено оподатковуваний (чистий) дохід на суму 225 381,16 гри. Відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст. 178 податок на доходи фізичних осіб за період з 2012р. по 2014р., що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 56 921,55 грн. та порушення абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п. 11 ст. 8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування всього у розмірі 187 613,17 грн., в т.ч. у 2012р. на суму 59 584,41 грн., у 2013р. на суму 62 051,23 грн., у 2014р. на суму 65 977,53 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ були прийняті та винесені: вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.07.2015 р. №Ф- щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 187 613,17 грн.; рішення № від 22.07.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 18 441,65 грн. та податкове повідомлення-рішення від 22.07.2015 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання у розмірі 56 921,55 грн. - за основним платежем та 14 230,39 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, всього на суму 71 151,94 грн.

Суд вказує, що нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, статтею 2 якого закріплено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою статті 2 Закону визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Статтею 9 Закону № 2464 визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску, згідно якого платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, для яких звітним періодом є календарний рік. П.5 ст. 4 Закону № 2464 платником єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно займаються незалежною професійною діяльністю, зокрема юридичною практикою, в тому числі нотаріальною діяльністю.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2464 був виданий наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 454 Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в пункті 3.4 якого зазначено, що фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом.

Таким чином, звітним періодом для фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, в тому числі нотаріальною діяльністю - є календарний рік. Згідно з п. 4 ст. 178 п.4 ПКУ фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року, який відповідно до ст. 34 ПКУ є податковим періодом.

Суд вказує, що відповідно до ст. 46 ПКУ податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Форма податкової декларації була затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 793, в якій в розділі IV Доходи отриманні фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність вказуються суми доходу, витрат та податку за себе для зазначених осіб за календарний рік. Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі усього таблиці 3додатка 5 до Порядку № 454 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Цей висновок підтверджується наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 455 Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в якому зазначено: платники, визначені підпунктом 4 п. 2.1 розділу II Інструкції (фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно) сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (підпункт 3 п. 4.5 розділу IV Інструкції).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Пунктом 1.1. ст.1 ПКУ визначено, що цей кодекс регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Разом з тим, відповідно до п. 1.3 цієї ж статті, ПКУ не регулює погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону №2464 органи доходів і зборів мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом а також проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про нотаріат, нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як випливає із приписів п. 14.1.226 ст. 14 ПКУ, самозайнята особа це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш, як чотирьох фізичних осіб.

З урахуванням викладеного вище, приватний нотаріус є фізичною особою, а в трактуванні ПКУ та Закону № 2464 самозайнятою особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, та не є суб`єктом, що зобов`язаний надавати відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску органам доходів і зборів та не підлягає перевірці ними з цього приводу.

Відповідно до абзаці другого п. 75.1 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Таким чином, проведення посадовою особою ДПІ у Київському районі планової документальної виїзної перевірки є перевищенням такою особою своїх службових повноважень.

Щодо висновку Акту перевірки про завищення витрат.

Судом встановлено, що підставою для наведених висновків службових осіб податкового органу стали обставини, серед яких, те, що перевіркою правильності визначення витрат, відображених у декларації про майновий стан та доходи, встановлено завищення витрат за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. на суму 225 381,16 грн., а саме до складу витрат включено витрати, які не є необхідними для провадження нотаріальної діяльності та не включені до переліку витрат приватного нотаріуса, затвердженого Мінюстом України, зокрема витрати на оплату послуг з підготовки документів для архівного зберігання, комп'ютерного набору текстів описів архівних документів.

Судом встановлено, що приватному нотаріусу ОСОБА_5 ФО-П ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) були надані послуги з підготовки документів для архівного зберігання, комп'ютерного набору текстів описів архівних документів на загальну суму 96 600,00 грн., в т.ч. у 2012р. - 31 000,00 грн., у 2013р. - 32 800,00 грн. та у 2.014р. 32 800,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що до перевірки надано договори на надання послуг з підготовки документів для архівного зберігання, комп'ютерного набору текстів описів архівних документів між самозайнятою особою ОСОБА_5 та ФО-П ОСОБА_6 Відповідно до договору самозайнята особа ОСОБА_5 дає завдання, а ФО-П ОСОБА_6 зобов'язується підготовити документи для архівного зберігання та передачі до Державного нотаріального архіву, а також здійснити комп'ютерний набір описів архівних документів приватного нотаріуса.

В ході перевірки на ім'я позивача було надано запит про надання пояснень та їх документального підтвердження №9333/10/20-31-17-02-11 від 24.06.2015р. з питань формування загального обсягу витрат, що зазначені у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2012-2014рр., зокрема, сум витрат, понесених у зв'язку з оплатою ФО-П ОСОБА_6 послуг з підготовки документів для архівного зберігання, комп'ютерного набору текстів описів архівних документів.

Судом досліджено, що у відповіді на зазначений запит було повідомлено, що в ході проведення зазначеної перевірки службовим особам податкового органу було повністю надано всі необхідні підтверджуючі документи, які стосуються питань формування загального обсягу витрат, що зазначені у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2012 р., 2013р. та 2014 р., факт надання яких, доречі, безпосередньо було підтверджено в описовій частині Акту службовими особи податкового органу.

Відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2010р. №3253/5 зі змінами та доповненнями, яким визначається порядок документування, зберігання архіву та порядок організації роботи з документами, з метою належної організації передачі документів нотаріального діловодства на тимчасове зберігання до державних нотаріальних архівів, архів приватного нотаріуса складають документи, створені приватним нотаріусом у зв'язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності та сформовані у справи (наряди). Підготовка й оформлення нотаріальних документів та групування їх у справи (наряди) для архівного зберігання приватного нотаріуса включають також оформлення справ (нарядів) та перевірку відповідності їх номенклатурі справ. Тексти описів архівних документів, оформлення справ передбачає: нумерацію архівних документів у справі; у необхідних випадках - внутрішній опис документів справи, засвідчувального напису справи, підшивання або оправлення справи, оформлення обкладинок справ, зшивання документів в архівні томи, свердління папок.

Приватний нотаріус зобов'язаний забезпечити надійне зберігання документів діловодства та архіву протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності з дотриманням правил санітарії та нотаріального документообігу. Тому, упорядкування архівних документів в повному обсязі кожного року є першочерговим обов'язком нотаріуса. Оформлення таких справ з описами документів потребує значної кількості часу, ґрунтовних навичок у сфері архівування та документообігу. У зв'язку із значною завантаженістю нотаріуса та помічника щодо безпосереднього вчинення нотаріальних дій мною, ОСОБА_5, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області щорічно укладається договір з ФОП ОСОБА_6 на виконання роботи з підготовки нотаріальних документів для їх архівного зберігання.

Так, згідно цивільно-правової угоди від 01.07.2011 р. вона виконувала для позивача вищеперелічені роботи з архівними документами за періоди: за II півріччя 2011 р. та 9 місяців 2012 р. на суму 31000 грн.; згідно цивільно-правової угоди від 01.10.2013 р. вона виконувала роботи за період IV квартал 2012 р. та 9 місяців 2013 р. на суму 32800 грн.; згідно цивільно-правової угоди від 01.10.2014 р. вона виконувала роботи за період з жовтня 2013 р. по вересень 2014 р. на суму 32800 грн..

Всього було сформовано: за 2012 рік 55 томів справ на 9310 сторінках; за 2013 рік 72 тома справ на 1953 сторінках; за 2014 рік 49 томів справ на 7811 сторінках.

Відповідно до п.14 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009р. №870/5, архів приймає на зберігання документи від приватних нотаріусів у порядку та-з дотриманням вимог, установлених законодавством. При цьому, згідно з п. 15.2 вищевказаних Правил ведення нотаріального діловодства справи (наряди) нотаріальних документів та архів приватного нотаріуса передаються до державного нотаріального архіву тільки у разі притінення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса (у тому числі у зв'язку з анулюванням свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Таким чином, на думку суду, невизнання витрат з підготовки документів для архівного зберігання на підставі того, що документи не передані до Державного нотаріального архіву є необґрунтованими, тому що чинне законодавство, що регулює нотаріальну діяльність, не передбачає такої передачі за умови продовження здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом.

Суд вказує, що статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до листа Мінфіну України від 06.12.2013р. №31-08410-27/35645, суб'єкти господарювання самостійно визначають в первинних документах міру деталізації змісту і обсягу господарської операції і правильність її оформлення. При цьому така деталізація має забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов'язань, доходів або витрат, з нею пов'язаних».

Суд також зауважує, що складені акти виконаних робіт між приватним нотаріусом ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6, містять всі необхідні реквізити первинного документу, також в актах виконаних робіт чітко визначений зміст - «підготовка документів для архівного зберігання, а також здійснення комп'ютерного набору описів архівних документів приватного нотаріуса» за відповідний період, та обсяг господарської операції.

Щодо витрат на оплату послуг за обслуговування офісної техніки.

Що стосується витрат на оплату послуг з обслуговування офісної техніки, які були надані ФО-П ОСОБА_8 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3) ФО-П ОСОБА_5 на загальну суму - 128 781,16 грн., то службові особи податкового органу вважають, що відсутнє економічне обґрунтування необхідності здійснення ремонту офісної техніки, системи охолодження комп'ютерів, встановлення нового програмного забезпечення та інше.

Відповідно до п. 178.3 ПК України оподатковуваним доходом особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Також, ч.9 ст.24 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що приватний нотаріус вправі укладати цивільно-правові угоди, відповідно, зазначене також вказує на можливість залучення нотаріусом при здійсненні своєї діяльності (на договірних засадах) необхідних ресурсів, придбання товарів, робіт чи послуг.

На думку суду, чинним законодавством України не встановлено прямих заборон чи обмежень для приватного нотаріуса щодо можливості отримання від третіх осіб будь-яких не заборонених законом послуг чи робіт, а зважаючи, що надані мені вищевказані послуги, необхідність та доцільність надання яких службові особи податкового органу ставлять під сумнів, сприяють здійсненню нотаріальної діяльності, випливають з її змісту та вимог закону, які ставляться до такої діяльності, їх можна відносити до таких, що пов'язані з провадженням незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки службових осіб податкового органу стосовно неправомірного віднесення до витрат суми в розмірі 225 381,16 грн. сплачених позивачем як приватним нотаріусом за надання послуг з підготовки документів для архівного зберігання, комп'ютерного набору текстів описів архівних документів ФО-П ОСОБА_6 та за надання послуг з обслуговування офісної техніки ФО-П ОСОБА_9 і ФО-П ОСОБА_5, є необґрунтованими та неправомірними.

Щодо висновку про неправильне визначення суми єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Судом встановлено, що підставою для цього висновку послугувало твердження ДПІ про заниження бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р на загальну суму 540 672,00 грн., та, як наслідок, занижено ЄСВ всього у розмірі 187 613,17 грн., в т.ч. у 2012р. на суму 59 584,41 грн., 2013р. на суму 62 051,23 грн., у 2014р. на суму 65 977,53 грн.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює юго збір та ведення обліку, є Закон України від 08.07.2010 № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» .

Виключно Законом № 2464 визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п. 2 статті 2 ).

Згідно з п. 4 ст. 178 п.4 ПКУ фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року, який відповідно до ст. 34 ПКУ є податковим періодом. Відповідно до ст. 46 ПКУ податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Форма податкової декларації була затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 №93, в якій в розділі IV «Доходи отриманні фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність» вказуються суми доходу, витрат та податку за себе для зазначених осіб за календарний рік без визначення середньомісячного чистого доходу.

Судом встановлено, що позивачем у визначені законом терміни було складено та подано податкові декларації про майновий стан і доходи.

Також, позивачем у визначені законом строки були подані: звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік (додаток 5 до порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), а саме таблиця 3 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно», який був заповнений відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-2 від 08.10.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2011 року за №1014/18309, набрав чинності 01.11.2011 року; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік, 2014 рік (додаток 5 до порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), а саме таблиця 3 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно», який був заповнений відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів №454 від 09.09.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за №1628/24160, набрав чинності 01.10.2013 року.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем повністю були додержані вимоги абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд вказує, що статтею 9 Закону № 2464 визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску: «Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, для яких звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону № 2464 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює п'ятнадцяти - в 2012 році та сімнадцяти - в 2013, 2014 роках розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону).

Таким чином, базою для нарахування єдиного соціального внеску є дохід отриманий за календарний рік. При цьому сума єдиного соціального внеску сплаченого з доходу отриманого за календарний рік не може бути більше за: 2012 рік - 6689,47 грн.; 2013 рік - 7184,98 грн.; 2014 рік - 7184,98 грн.

Відповідно до платіжних документів, позивачем були сплачені внески в розмірі: За 2012 рік - 18 146,71 грн., за 2013 рік - 19 561,43 грн. та за 2014 рік - 20 242,25 грн.

Таким чином, сплачений позивачем єдиний соціальний внесок перебільшує максимальний розмір внеску передбачений Законом № 2464.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає про неправомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.07.2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій від 22.07.2015 року та податкового повідомлення рішення від 22.07.2015 року.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного нотаріуса ОСОБА_5 до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання протиправними дій, про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати незаконними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо дотримання ним як особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 липня 2015 року № Ф-.

Визнати протиправним та скасувати Рішення від 22 липня 2015 року № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22 липня 2015 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь приватного нотаріуса ОСОБА_5 (код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі складено 22 вересня 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко