Справа № 808/2018/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року 16:40Справа № 808/2018/15 м.Запоріжжя

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Одинця Є.І. та представників

позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН»

до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування картки-відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.04.2015 до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (далі позивач, ТОВ «КЛІОН») до ОСОБА_1 митниці Міндоходів (далі відповідач), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000376/1 від 08.10.2014 відповідача; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00630 від 08.10.2014 відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення порушує його права та законні інтереси. Вважає, що відповідач не мав законних підстав визначати митну вартість товарів за резервним методом з огляду на те, що позивачем було правомірно визначено митну вартість товару основним методом за ціною договору (контракту), а також необґрунтовано та протиправно оформив картку відмови в митному оформленні товарів.

Ухвалою суду від 10.04.2015 відкрито провадження у справі, розгляд справи у судовому засіданні призначено на 20.04.2015.

Провадження у справі зупинялось до 30.06.2015 року.

У судовому засіданні за клопотанням відповідача здійснено заміну первинного відповідача ОСОБА_1 митниці Міндоходів його правонаступником ОСОБА_1 митницею Державної фіскальної служби.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підставі викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що позивачем на підтвердження обґрунтованості заявленої в декларації митної вартості товару були надані всі документи визначені ст. 58 МК України. Зазначив, що підставою відмови відповідача у здійсненні митного оформлення товару по заявленій позивачем митній вартості було виявлення розбіжностей та не надання позивачем додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення, проте позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість та метод її визначення. Зазначив, що ненадання декларантом запитуваних додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Позивачем було надано достатньо документів для підтвердження митного оформлення товару за основним методом, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу в митному оформленні товару за основним методом. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях до позову, зокрема зазначивши, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що заявлена митна вартість товару значно відрізнялась від цінової інформації, що містилась в інформаційній системи державної митної служби України. Зазначає, що оскільки позивачем не були подані всі документи, необхідні для підтвердження митної вартості товару, відповідач дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості за основним методом, у звязку з чим було прийняте рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом. Крім того, зазначив, що в наданих позивачем документах були виявлені суттєві розбіжності. Відмовляючи у митному оформленні товарів, митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. Вважає, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів відповідача та картку відмови відповідача в митному оформленні товарів і транспортних засобів правомірними, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 30.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2013 року між ТОВ «КЛІОН» (Покупець) та International Seafoods of Alaska, Inc., США (Продавець) укладено контракт №8S/2013І, за умовами якого, Продавець зобовязується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти у власність від Продавця свіже заморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти. Поставка товару здійснювалась на умовах визначених в інвойсах на кожну партію товару, згідно Інкотермс 2010. Ціна товару визначається в доларах США або в Євро і зазначається в інвойсах на кожну партію товару.

На виконання умов даного контракту позивачем на митну територію України ввезено морожену ікру тріски. Згідно інвойсу постачальника від 11.07.2014 №WDEL001069 товар постачався в картонних коробах та паперових мішках за ціною 2,50 доларів США за кг, на загальну суму 56766,68 доларів США, на умовах CIF м. Одеса, Україна.

Для розмитнення зазначеного товару до відповідача була надіслана електронна декларація №112050000/2014/022309, довідковий номер 3113 від 06.10.2014, згідно якої позивачем заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 734589,00 грн. (32,35 грн. або 2,50 доларів США за 1 кг).

Разом з декларацією були подані копії документів, а саме: контракт №8S/2013І від 10.07.2013 з додатковою угодою від 27.08.2014; інвойс №WDEL 001069 від 11.07.2014; калькуляція постачальника від 11.07.2014; прайс-лист від 07.07.2014; міжнародна товарно-транспортна накладна №7953 від 08.09.2014; коносамент №APLU 098735682; сертифікат страхування від 29.07.2014; дублікат ветеринарного свідоцтва від 15.09.2014 серії ГРД-00 № 138744; сертифікат безпеки для здоровя №UA.3016.250280.14-HU та №UA.3016.250286.14-HU від 13.08.2014; сертифікат походження від 11.07.2014; сертифікат якості №13 від 09.07.2014; екологічна декларація №56462 від 05.09.2014; каталог International Seafoods of Alaska, Inc.

Після обробки електронного документа та аналізу поданих документів 06.10.2014 відповідачем було надіслано електронним повідомленням письмову вимогу про необхідність надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку із бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

08.10.2014 позивачем на вимогу відповідача, для підтвердження заявленої митної вартості товару, додатково були надані документи, а саме: експертний висновок ОСОБА_1 торгово-промислової палати від 07.10.2014 №ОИ 567; 2) лист постачальника б/н від 07.10.2014; лист постачальника б/н від 10.06.2014.

08.10.2014 ОСОБА_1 митницею прийнято рішення №112050000/2014/000376/1 про коригування митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. 60 МКУ. Використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей з розрахунку 2,9 доларів США за 1 кг (МД №112050000/2014/018199 від 08.08.2014, МД №112050000/2014/18079 від 07.08.2014).

У оформленні МД №112050000/2014/022309 від 06.10.2014 було відмовлено, складено картку відмови №112050000/2014/00630 від 08.10.2014.

Товар випущено у вільний обіг за МД №112050000/2014/022428 від 08.10.2014 під гарантію відповідно до розділу X МК України.

Позивач не погодившись з рішенням митниці щодо корегування митної вартості та з карткою відмови, звернувся з зазначеним позовом до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, разом з митною декларацією подано повний перелік документів, визначений ч.2 ст. 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, ОСОБА_1 митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності, а саме:

1. відповідно до інвойсу від 11.07.2014 №WDEL 0011069 відправником товару є : International Seafoods of Alaska, Inc., 192 Nickerson Street, Suite 302, Seatle WA98109, USA. Натомість у контракту від 10.07.2013 №8S/2013І зазначено адресу: International Seafoods of Alaska, Inc., 192 Nickerson Street, Suite 302, Seatle WA98109-1632, USA.

Однак, листом постачальника від 07.10.2014 повідомлено, що в у Інвойсі №WDEL 0011069 від 11.07.2014 вказано індекс відправника WA98109, тоді як у контракті №8S/2013І від 10.07.2013 зазначено індекс - WA98109-1632. Ці додаткові цифри позначають місцевий географічний сегмент який міститься у пятизначному районі доставки та полегшує сортировку і доставку кореспонденції та не є обовязковим.

2. згідно додаткової угоди від 27.08.2014 №б/н до контракту від 10.07.2013 №8S/2013І відстрочення платежу 45 календарних днів з дати приходу контейнеру в порт призначення, але до митного оформлення не надано платіжні доручення, які це підтверджують згідно ст. 53 МКУ.

Проте, митна декларація була подана до митниці в термін дії відстрочення платежу, тому платіжне доручення не подавалось.

3. відповідно до п.1.5 контракту від 10.07.2013 №8S/2013І серед переліку товаросупровідних документів міститься експортна декларація (п.1.5.8), хоча до митного оформлення вона не надавалась.

Однак, по - перше експортна декларація не є обовязковим документом для митного оформлення (ч.2 ст. 53 МКУ), по друге листом постачальника від 10.06.2014 повідомлено, що компанії, які експортують товари із США вартістю понад 2500,00$ до будь-якої країни, крім Канади, повинні заповнювати експортну форму. Проте, нове федеральне законодавство, яким регулюється торгівля та яке набрало чинності 02.07.2008, вимагає від експортерів не використовувати паперові носії та надавати дану інформацію в електронному вигляді через Автоматизовану систему експорту (AES). Компанії повинні були перейти на цю систему до 30.09.2008. Відповідно до Закону про конфіденційність (830.60) електрона інформація щодо експорту (ЕЕІ), яка знаходиться в автоматизованій системі експорту (AES), є конференційною та може бути використана виключно для офіційної мети, встановленої Міністерством торгівлі. Лише офіційні органи США мають доступ до AES.

4. відповідно до п. 5.1 контракту від 10.07.2013 №8S/2013І «вартість товару включає вартість упаковки, маркування, доставку відповідно до умов Інкотермс, оформлення товаросупровідних документів, податки та збори у країні Продавця», натомість у наданій до митного оформлення калькуляції від 11.07.2014 б/н ціна товару складається з наступних складових: вартість сировини, заморожування, пакування, маркування, витрати на транспортування та інші витрати, маржа компанії, страхування.

Листом постачальника від 07.10.2014 уточнено, що зазначена у п. 5.1. контракту №8S/2013І від 10.07.2013 «вартість упаковки та маркировки» вказана у п. 2 калькуляції б/н від 11.07.2014; «вартість доставки згідно умов Інкотермс» зазначена у п.3 та п.5 калькуляції б/н від 11.07.2014; «вартість оформлення товаросупровідних документів, податки та збори в країні Продавця» до інших витрат та зазначені у п.3 калькуляції б/н від 11.07.2014.

5. каталог від 06.10.2014 №б/н не містить цінової інформації, тому не може бути використаний для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару.

Однак, листом постачальника від 07.10.2014 повідомлено, що на рівні законодавства відсутні вимоги до оформлення каталогів, у звязку з чим, каталоги виробляються по формі яка затверджена компанією. Також, позивачем було надано прайс лист з цінами на товар.

До того ж позивачем 08.10.2014 були подані додаткові документи, а саме: висновок ОСОБА_1 торгово промислової палати №ОИ 567 від 07.10.2014; лист постачальника №б/н від 07.10.2014; лист постачальника б/н від 10.06.2014.

Вказані документи, на думку суду, додатково підтверджують обґрунтованість визначення декларантом митної вартості за основним методом.

Отже, хоча розбіжності і існують в документах, що є обовязковими для подання для підтвердження митної вартості товарів, однак вони не стосуються визначення самої митної вартості.

З наданих до матеріалів справи документів судом встановлено, що документи, які надавались митному органу під час митного оформлення, містять відомості про умови поставки товару та жодним чином не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що під час розгляду справи по суті було встановлено судом достатність поданих позивачем документів для митного оформлення товару за основним методом, а відповідач всупереч встановленому частиною другою статті 71 КАС України обов'язку не надав суду достатніх і беззаперечних доказів правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000376/1 від 08.10.2014, та, відповідно, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00630 від 08.10.2014, то вказані рішення ОСОБА_1 митниці Міндоходів слід визнати протиправними та скасувати. Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000376/1 від 08.10.2014.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00630 від 08.10.2014 ОСОБА_1 митниці Міндоходів.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» судовий збір у розмірі 560 (пятсот шістдесят) гривень 28 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко