Справа № 2а/1770/1787/2011
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1787/2011

07 червня 2011 року 11год. 22хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шевчук С.М. за участю секретаря судового засідання Бєлкіної Д.С. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 підприємство " Фірма РОМ "
до Державна податкова інспекція у м.Рівне
про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 підприємство «Фірма-РОМ»- звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в м.Рівне, в якому просило визнати не чинними податкові повідомлення-рішення №/0 від 17.11.2010року, №/1 від 10.12.2010року, №/0 від 17.11.2010року, №/1 від 10.12.2010року

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що податковий орган не мав права зменшувати позивачу валові витрати та податковий кредит по операціям з ТОВ «УкрНіка ЛТД», ТОВ «Онікс Союз», ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, оскільки в ході перевірки відповідачу було надано всі первинні документи, що підтверджували право позивача на формування валових витрат та податкового кредиту по операціям з названими контрагентами. При цьому зазначає, що вказані операції мають реальний товарний характер, відносяться до господарської діяльності позивача. Вважає, що сума податкового кредиту та валових витрат сформована цілком правомірно. Позивач не повинен нести відповідальність за взаємовідносини з бюджетом контрагентів ТОВ «УкрНіка ЛТД», ТОВ «Онікс Союз». Вважає, що висновок відповідача про заниження позивачем ПДВ та податку на прибуток є неправомірним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав пояснення які по суті співпадають з поясненнями викладеними в позовній заяві. Просив позов задоволити повністю.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснив, що позивач відніс до валових витрат та відповідно до податкового кредиту вартість товарів та суми ПДВ на них по операціям з контрагентами ТОВ «УкрНіка ЛТД», ТОВ «Онікс Союз», які не подали до податкового органу декларації з ПДВ та податку на прибуток. При цьому, ДПІ у Шевченківському районі м.Києва надано інформацію про неможливість проведення перевірки ТОВ «УкрНіка ЛТД» у звязку з відсутністю його за місцем знаходження. З огляду на такі обставини, відповідач вважає, що позивач не має права на формування валових витрат та податкового кредиту по операціям з названими контрагентами. Стосовно ж зменшення валових витрат позивача по операціям з придбання інформаційно консультаційних та маркетингових послуг у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5, то представник відповідача пояснив, що зменшення таких витрат здійснено у звязку з тим, що під час перевірки позивачем не надано документального підтвердження застосування отриманих послуг у подальшій господарській діяльності позивача. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю.

Суд виходив з такого.

Посадовими особами відповідача була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009року по 30.06.2010року, результати якої оформлені актом від 10.11.2010 року (а.с.9-33т.1).

Вказаною перевіркою встановлено, що позивачем безпідставно віднесено:

- до складу валових витрат вартість інформаційно консультаційних та маркетингових послуг придбаних позивачем у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 у звязку з тим, що під час перевірки позивачем не надано документального підтвердження застосування отриманих послуг у подальшій господарській діяльності позивача.

- до валових витрат та відповідно до податкового кредиту вартість товарів та суми ПДВ на них по операціям позивача з контрагентами ТОВ «УкрНіка ЛТД», ТОВ «Онікс Союз» у звязку з не поданням до податкового органу декларації з ПДВ та податку на прибуток (ТОВ «УкрНіка ЛТД» з липня 2009року та ТОВ «Онікс Союз»декларацій за 1 кв. 2010року та за червень 2010року). При цьому, відповідачем при прийнятті спірних рішень також враховано надану ДПІ у Шевченківському районі м.Києва інформацію про неможливість проведення перевірки ТОВ «УкрНіка ЛТД» у звязку з відсутністю його за місцем знаходження.

На підставі висновків зазначеного вище акту перевірки, за порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №/0 від 17.11.2010року, №/1 від 10.12.2010року (а.с. 34,36 т.1), якими визначено позивачу податкове зобовязання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на прибуток підприємств в сумі 191533,50грн., з яких: 151712 грн. основний платіж; 39821,50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

- №/0 від 17.11.2010року, №/1 від 10.12.2010року (а.с. 35, 43 т.1) яким визначено позивачу суму податкового зобовязання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість в сумі 165523,2 грн., з яких: 110349грн. основний платіж; 55174,50грн. штрафні (фінансові) санкції.

Отже з обумовленого акту перевірки, пояснень представника відповідача вбачається, що підставою для винесення спірних рішень є:

1) не надання позивачем під час перевірки документального підтвердження застосування придбаних позивачем послуг у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 в його подальшій господарській діяльності ;

2)встановлені обставини щодо розбіжностей задекларованих показників співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів в квітні 2009року на суму 16203грн.;

3) наявна у відповідача інформація про неподання контрагентами позивача податкової звітності до органу податкової служби за місцем їх реєстрації, а зокрема: ТОВ «УкрНіка ЛТД»з липня 2009року ; ТОВ «Онікс Союз» за 1 кв. 2010року та за червень 2010року

4). наявна у відповідача інформація про відсутність ТОВ «УкрНіка ЛТД»за місцем його реєстрації.

Суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, врахував наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг) (п.п.11.2.1. п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, що будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку не належать до складу валових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з6придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту (підпункт 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (п.п. 7.5.1 п. 7.5. ст. 7 Закону Про ПДВ).

Отже, підтверджуючими документами, на підставі яких здійснюється формування валових витрат, по операціям, що стосуються господарської діяльності платників податків з придбання послуг та товарів є первинні документи складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Підтверджуючими документами для віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ (що припадає на вартість таких товарів) є податкові накладні, що містять всі необхідні реквізити передбачені Законом "Про ПДВ" та складені особами, що зареєстровані в установленому порядку, як платники ПДВ.

1. Стосовно названої відповідачем підстави зменшення валових витрат позивача та визначення податкового зобовязання за операціями з придбання послуг у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 через: «не надання позивачем під час перевірки документального підтвердження застосування придбаних позивачем послуг у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 в його подальшій господарській діяльності», то судом встановлено, що для підтвердження правомірності віднесення до складу валових витрат вартості операцій з придбання послуг по господарських відносинах з ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 позивачем надано в ході перевірки та долучено до матеріалів даної справи наступні первинні документи:

- договір про надання інформаційно-консультаційних та маркетингових послуг ПП ОСОБА_4 від 05.10.2009року №Т2/9, звіт про виконання доручення за названим договором від 26.03.2010року, акт приймання передачі наданих послуг №01 від 26.06.2010року (а.с. 54-58 т.1). Відповідно до вказаних первинних документів, ПП ОСОБА_4 забезпечено реалізацію позивачем сільськогосподарської техніки (борони напівнавісної зубчатої) ТОВ «Гранд Хол»за ціною т.1). До валових витрат по операції з придбання названих послуг позивачем віднесено 18968,63грн. за 1 кв. 2010року.

- договір про надання інформаційно-консультаційних та маркетингових послуг ПП ОСОБА_5 від 02.10.2009року №Т1/9, звіт про виконання доручення за названим договором від 01.03.2010року, акт приймання передачі наданих послуг №1 від 01.03.2010року (а.с. 59-63 т.1). Відповідно до вказаних первинних документів, ПП ОСОБА_5В забезпечив реалізацію позивачем сільськогосподарської техніки (агрегат передпосівного обробітку ґрунту) Агрофірмі «Камаз-Агро», за ціною продажу 31700Євро згідно договору поставки з покупцем №01/12/1В від 01.12.2009року (а.с. 72-75 т.1). До валових витрат по операції з придбання названих послуг позивачем віднесено 36132,70грн. в 1 кв. 2010року.

Надані до перевірки звіти про виконання доручення за названими вище договорами та акти приймання -передачі наданих інформаційно консультаційних та маркетингових послуг ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 (на підставі яких позивачем сформовано спірні валові витрати) складені особами, що в установленому порядку зареєстровані, як платники податків, містять всі необхідні реквізити передбачені ч. 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», розкривають зміст та обсяг господарської операції.

Відтак наведені вище первинні документи за обумовленими операціями є підставою для їх відображення в бухгалтерському, податковому обліку позивача.

Допитані в ході судового розгляду справи свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що здійснюють свою діяльність, як є субєкти підприємницької діяльності впродовж тривалого строку. Видом їх підприємницької діяльності є надання інформаційно консультаційних та маркетингових послуг. Окрім названого, названі свідки показали, що додатково вони працюють у позивача. ОСОБА_4 працює на посаді начальника відділу засобів захисту рослин. ОСОБА_5 працює на посаді заступника директора. До їх посадових обовязків на підприємстві позивача не входить і ніколи не входило реалізація сільськогосподарської техніки. В 2009році директором Приватного підприємства «Фірма-РОМ» внесено їм пропозицію, як субєктам підприємницької діяльності щодо додаткового підробітку у вільний від основної роботи час, а зокрема пошуку для позивача за винагороду потенційних покупців сільськогосподарської техніки. Названі свідки, як субєкти підприємницької діяльності на таку пропозицію погодились, і уклали з позивачем договір, відповідно до якого зобовязалися знайти для позивача покупців сільськогосподарської техніки, а позивач зобовязувався оплатити їх послуги в розмірі 10% від вартості проданої с/г техніки. Свідки показали, що роботу в межах названих договорів та власної підприємницької діяльності вони виконували в позаурочний час. За результатами виконання взятих на себе обовязків підприємець ОСОБА_4 знайшов для позивача покупця - ТОВ «Гранд Хол», з яким в подальшому позивач уклав договір поставки №15/01/10Б від 15.01.2010року та реалізував йому с/г техніку, за ціною продажу 34920Євро (а.с. 68-70т.1). Підприємець ОСОБА_5 знайшов для позивача покупця - Агрофірму «Камаз-Агро», з яким в подальшому позивач уклав договір поставки №01/12/1В від 01.12.2009року та реалізував йому с/г техніку, за ціною продажу 31700Євро. За результатами надання таких послуг та фактичного надходження коштів від названих покупців, свідками складено звіти про фактичне надання послуг та акти приймання передачі наданих послуг. Кошти за реалізовану с/г техніку надійшли від згаданих покупців на підприємство позивача, розрахунки за надані послуги, позивачем із свідками проведені.

Наведені свідками обставини представниками сторін не заперечувались.

Відповідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій №142845 (а.с. 122 т.1), пояснень представників сторін, позивач здійснює такі види господарської діяльності, як торгівля нафтопродуктами, хімічними продуктами, сільськогосподарською технікою та інше.

Відтак, відображені в перелічених вище первинних документах операції позивача з ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 відносяться до видів господарської діяльності, що ведуться позивачем.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що під час перевірки позивачем було надано особам, що проводили перевірку названі вище первинні документи, котрими підтверджується застосування придбаних позивачем послуг у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 в подальшій господарській діяльності позивача.

Надання ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 позивачу послуг, що фактично полягають у пошуку для позивача покупців с/г техніки фактично відносяться до послуг повязаних з продажем продукції (с/г техніки), що відповідно до п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»є такими, що відносяться до валових витрат позивача.

При цьому, суд вважає безпідставними покликання представника відповідача, що операції з надання згаданих послуг не можуть відноситись на витрати, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є одночасно особами, що ведуть підприємницьку діяльність та працівниками позивача.

По-перше, чинне законодавство України не містить заборон в наданні послуг платнику податку та у формуванні ним валових витрат по таким послугам у разі якщо такі послуги надаються субєктами підприємницької діяльності-фізичними особами, які одночасно є працівниками такого платника податку.

По-друге, фізичні особи, які зареєстровані як субєкти підприємницької діяльності вправі самі за погодженням з іншим субєктом господарювання вирішувати як їм співпрацювати за трудовою угодою, як працівнику чи за господарсько правовою, як підприємцю. Обмежень у вказаному, законодавство України, як на час розгляду справи так і на час вчинення згаданих господарських операцій не містило.

По-третє, у випадку надання позивачу обумовлених вище послуг, названими фізичними особами, як працівниками в межах трудової угоди, не перешкоджало б позивачу встановити для таких працівників додаткову заробітну плату, інші види заохочень і виплат у вигляді премій для таких працівників, що відповідно до положень п.п. 5.6.1. п. 5.6 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» знову ж таки підлягало б віднесенню до складу валових витрат.

Враховуючи обумовлене, відповідачем безпідставно виключено з валових витрат позивача вартість придбаних у ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 послуг, що фактично полягають у пошуку для позивача покупців с/г техніки, котрі фактично відносяться до послуг повязаних з господарською діяльністю позивача з продажу продукції (с/ техніки).

2. Стосовно ж обставин визначення позивачу податкових зобовязань з податку на прибуток та податку на додану вартість внаслідок зменшення валових витрат та податкового кредиту позивача по операціям з придбання нафтопродуктів у ТОВ «УкрНіка ЛТД» та ТОВ «Онікс Союз», то судом встановлено що для підтвердження правомірності формування валових витрат та податкового кредиту по згаданим операціям позивачем надано в ході перевірки та долучено до матеріалів даної справи наступні первинні документи:

- договір поставки нафтопродуктів ТОВ «УкрНіка ЛТД»№05/01 від 20.03.2009року, за умовами якого доставка нафтопродуктів для позивача здійснюється ТОВ «УкрНіка ЛТД» (а.с. 77 т.1); податкові та видаткові накладні на поставку виписані ТОВ «УкрНіка ЛТД» за переліком наведеним на стор. 6 названого акту перевірки (а.с. 14 т.1, в матеріалах справи копії а.с. 80,81 т.1). В ході перевірки встановлено, що розрахунки за отримані ПММ позивачем проведено через розрахунковий рахунок у банку. Станом на 30.06.2010року по названих взаєморозрахунках по рах. 631 сальдо розрахунків відсутнє. До валових витрат по даній операції позивачем віднесено 81012,74грн в 2 кв. 2009року та до податкового кредиту ПДВ в розмірі 16203 грн. за квітень 2009року. З акту перевірки вбачається, що позивачем не надано до перевірки товарно-транспортної накладної на перевезення ПММ за названими первинними документами. Однак, з п.3.1 даного договору»№05/01 від 20.03.2009року слідує, що доставка товару позивачу здійснюється силами ТОВ «УкрНіка ЛТД».

- договір поставки нафтопродуктів ТОВ «Онікс Союз»№04/11 від 23.04.2010року (а.с. 82); податкові та видаткові накладні на поставку дизельного пального виписані ТОВ «Онікс Союз», за переліком наведеним на стор. 7 названого акту перевірки (а.с. 15, в матеріалах справи копії а.с. 85-90 т.1). В ході перевірки встановлено, що розрахунки за отримані ПММ позивачем проведено через розрахунковий рахунок у банку. Станом на 30.06.2010року по названих взаєморозрахунках по рах. 631 сальдо розрахунків відсутнє. До валових витрат по даній операції позивачем віднесено 470 729,58грн. в 2 кв. 2010року та до податкового кредиту ПДВ в розмірі 94 146 грн. за червень 2010року. При цьому, як вбачається з акту перевірки позивачем до перевірки було надано товарно-транспортної накладної на перевезення ПММ за названими первинними документами (а.с.189-196 т. 1).

Названі вище податкові накладні на підставі яких позивачем сформовано спірні суми податкового кредиту по операціям з поставки нафтопродуктів ТОВ «УкрНіка ЛТД»та ТОВ «Онікс Союз»складені особами, що були зареєстровані в установленому порядку платниками ПДВ (підтвердженням чого є відомості з офіційного веб-сайту ДПА України про платників ПДВ) та містять всі необхідні реквізити передбачені п.п. 7.2.1. п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що не заперечується сторонами.

Надані до перевірки вище обумовлені первинні документи на поставку нафтопродуктів ТОВ «УкрНіка ЛТД»та ТОВ «Онікс Союз», складені особами, що в установленому порядку були зареєстровані, як платники податків та містять всі необхідні реквізити передбачені ч. 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», розкривають зміст та обсяг господарської операції, що не заперечується сторонами.

Відтак наведені вище первинні документи за обумовленими операціями є підставою для їх відображення в бухгалтерському , податковому обліку позивача.

Відображені в перелічених вище первинних документах операції позивача з ТОВ «УкрНіка ЛТД», ТОВ «Онікс Союз»відносяться до видів господарської діяльності, що фактично здійснюються позивачем та відображені у довідці з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій №142845 (а.с. 122).

Обставини щодо фактичної поставки (товарності) операцій позивача з названими вище контрагентами, окрім документів, що наведені вище також в ході судового розгляду справи підтверджено:

- товарною книгою кількісного руху та оприбуткування нафтопродуктів (нафти) позивачем (197-200 т.1); товаро - транспортними накладними на поставку нафтопродуктів позивачу від вантажовідправника -ТОВ «Онікс Союз»№Р298 від 02.06.2010року, №Р327 від 04.06.2010року, №Р328 від 08.06.2010року, №947 від 08.06.2010року; подорожніми листами до них; актами приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю від ТОВ «Онікс Союз»№206 від02.06.2010року, №406 від 04.06.2010року, №806 від 08.06. 2010року, №947 від 08.06.2010року; актом приймання нафтопродуктів (бензину марки А-80) за кількістю та якістю від ТОВ «УкрНіка ЛТД»№2304 від 23.04.2009року (в якому містяться відомості про осіб котрі здійснювали приймання-передачу, відомості щодо дати відправлення, якісних та кількісних характеристик нафтопродуктів, транспортного засобу яким забезпечено доставку бензину А-80 (а.с.188-196 т. 1); первинними документами що містяться в матеріалах справи про подальшу реалізацію позивачем придбаного (у ТОВ «УкрНіка ЛТД») бензину марки А-80 іншим субєктам господарювання (а.с.138-177 т.1).

- показами свідка ОСОБА_6, який показав, що працює у позивача з 2007року на посаді завідуючого складом паливо-мастильних матеріалів, до його обовязків входить приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю. В квітні 2009року ним безпосередньо здійснено приймання бензину марки А-80 в кількості 27080л, що надійшов від ТОВ «УкрНіка ЛТД», про що ним та водієм бензовозу, що доставив вантаж, складено акт приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю. Також свідок показав, що в 2010році ним безпосередньо здійснено приймання дизпалива, що надійшло від ТОВ «Онікс Союз», про що ним та водієм бензовозу, що доставив вантаж, складено акти приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю. В подальшому такі нафтопродукти були ним оприбутковані в товарній книзі кількісного руху та оприбуткування нафтопродуктів (нафти), а самі нафтопродукти розміщені в резервуари, котрими володіє позивач, водії при доставці нафтопродуктів надавали йому сертифікати відповідності, калібровки, супровідні документи на вантаж від постачальників ТОВ «УкрНіка ЛТД», ТОВ «Онікс Союз».

З наведено слідує, що названі вище операції з поставки нафтопродуктів, здійснювані позивачем у межах його підприємницької діяльності, паливо мастильні матеріали, послуги за названими вище операціями є фактично поставленими позивачу названими контрагентами, які в установленому порядку, були зареєстровані платниками податків, виписані ними податкові та видаткові накладні, ТТН, акти приймання-передачі належним чином оформлені, містять всі необхідні реквізити та є підставою для формування відповідно валових витрат та податкового кредиту.

При цьому, суд вважає, що названі позивачем підстави винесення спірних рішень щодо неподання контрагентами позивача податкової звітності; відсутність контрагентів за реєстрації; розбіжність між задекларованими показниками податкових зобовязань контрагентів та податкового кредиту позивача не можуть слугувати підставою для визначення податкового зобовязання позивачу. При цьому, суд врахував таке.

З листів ТОВ «Онікс Союз»№230 від 15.07.2010року, № 304 від 08.10.2010року, листа ДПІ у Печерському районі м.Києва від 04.10.2010року, декларацій з податку на прибуток підприємства за 2010рік, декларацій з ПДВ за червень 2010року, опису рекомендованих відправлень ТОВ «Онікс Союз»на адресу ДПІ у Печерському районі м.Києва (а.с.93,94) вбачається, що ТОВ «Онікс Союз» направляло на адресу ДПІ у Печерському районі м.Києва декларації, в тому рахунку і з ПДВ за червень 2010року (в якій названий контрагент в повному обсязі відобразив зобовязання з ПДВ по вищевказаній операції з поставки позивачу нафтопродуктів). Обумовлена декларація прийнята податковим органом до відома через не проставлені ТОВ «Онікс Союз»прочерки у рядках декларації де відсутні дані.

Отже, наявними матеріалами справи спростовуються доводи відповідача щодо неподання ТОВ «Онікс Союз» до податкового органу декларацій та не відображення в ній податкових зобовязань по згаданій операції з позивачем.

З досліджуваного акту перевірки позивача, пояснень представників сторін, показів свідка ОСОБА_6 та інших матеріалів справи перелічених вище вбачається, що операції позивача з ТОВ «УкрНіка ЛТД» з поставки нафтопродуктів здійснювались в квітні 2009року.

За названий період здійснення господарської діяльності ТОВ «УкрНіка ЛТД» відзвітувалась до податкового органу. Проте, з липня 2009року (тобто пізніше від дати проведення названої господарської операції з позивачем) названий контрагент перестав подавати звітність до податкового органу. Обставини щодо відсутності ТОВ «УкрНіка ЛТД» за адресою державної реєстрації також виникли значно пізніше від фактичної дати здійснення такої господарської операції з позивачем. Отже, на час здійснення названої господарської операції у податкового органу не було претензій до ТОВ «УкрНіка ЛТД» щодо адреси її перебування та подання звітності.

Суд, вважає, що недобросовісні дії ТОВ «УкрНіка ЛТД» щодо неподання звітності, відсутність за його місцем реєстрації, виявлені розбіжності щодо задекларованих ТОВ «УкрНіка ЛТД» показників податкових зобовязань в місяці проведення господарської операції з позивачем не можуть бути підставою для визначення податкових зобовязань позивачу, оскільки, як підтверджується наявними матеріалами справи господарська операція позивача та ТОВ «УкрНіка ЛТД» є такою що фактично виконана, виконання її підтверджено не лише податковими та видатковими накладними на поставку бензину А-80 позивачу, алей складськими документами про оприбуткування бензину А-80, актами приймання-передачі за кількістю та якістю, показами свідка ОСОБА_6, первинними документами про подальший рух (реалізацію іншим субєктам господарювання) названого пального.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про систему оподаткування»відповідальність особи має індивідуальний характер.

При цьому, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть безпосередньо платник податків і зборів (обов'язкових платежів), що допустили правопорушення.

Таким чином, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, або не подав звітності, порушив порядок заповнення або подання звітності, або вибув з місця реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податку права на формування податкового кредиту та валових витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого формування та має всі документальні підтвердження суми свого податкового кредиту та валових витрат.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки дотримання постачальниками товару вимог податкового законодавства з подання податкової звітності, правильності її складання, обрахунку податкових зобовязань та виконання зобовязань зі сплати податкових зобов'язань до бюджету за іншого платника. Добросовісний платник також не повинен нести відповідальності за неправомірні дії його контрагентів.

Отож доводи податкового органу, які лягли в основу нарахування позивачу податку на додану вартість та податку на прибуток не узгоджуються з нормами матеріального права є надуманими та безпідставними.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як наслідок, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не можна вважати законними.

З огляду на викладене, та враховуючи вимоги п.1 ч.2 ст. 162 КАС України, згідно з якою у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення, та норми матеріального права, що визначають порядок набрання та втрати чинності лише стосовно нормативно-правових актів, що кореспондується з нормою ч.11 ст.171 КАС України, а позивачем фактично оскаржується правовий акт індивідуальної дії, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в спосіб скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Беруче до уваги наведене, позов підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення -рішення №/0 від 17.11.2010року, №/1 від 10.12.2010року, №/0 від 17.11.2010року, №/1 від 10.12.2010року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 підприємство " Фірма РОМ " із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3,40грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шевчук С.М.