Справа № 335/6886/15-а(2-а/335/154/2015)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2015 рокусправа № 335/6886/15-а(2-а/335/154/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі представника прокуратури Деркач І.П.,

представника відповідача Ботової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2015 року у справі № 335/6886/15-а за позовом Першого заступника прокурора м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Запоріжжі про визнання дій незаконними, зобов'язання призначити соціальні виплати у зв'язку із втратою годувальника, -

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 звернувся 16.07.2015 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м.Запоріжжя, в якому просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом; визнати дії Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м.Запоріжжя в частині відмови у нарахуванні ОСОБА_3 соціальної виплати у зв'язку із втратою годувальника неправомірними, зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_3 страхові виплати по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, прокурор в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник прокуратури у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, надав суду письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач - ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово, а саме: 24.11.2011 року, 20.04.2012 року, 05.02.2013 року та 04.09.2013 року звертався до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Запоріжжі з заявами про призначення йому соціальної виплати у зв'язку із втратою годувальника. На вказані звернення він отримав відповіді 02.12.2011 року, 28.04.2012 року, 13.02.2013 року, 12.09.2013 року, якими йому роз'яснено про відсутність підстав для розгляду справи про призначення страхових виплат.

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м.Запоріжжя з питання захисту його права на соціальні виплати у зв'язку з втратою годувальника.

10.07.2014 року заступником прокурора м.Запоріжжя винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів. Відповідно до вказаної постанови, за дорученням прокуратури Запорізької області, призначено проведення перевірки у Відділені виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Запоріжжі за фактами, викладеними у звернені ОСОБА_3.

За результатами проведеної перевірки заступником прокурора м.Запоріжжя начальнику відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Запоріжжі внесено подання про припинення незаконних дій посадових осіб № 7741 від 11.07.2014 року.

У поданні прокурор вимагав припинити незаконні дії, що порушують вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», шляхом призначення ОСОБА_3 соціальної виплати у зв'язку з втратою годувальника та розпочати її виплату.

Відповідач листом №03/2883 від 10.09.2014 року зазначене подання прокурора відхилив.

Прокуратура м.Запоріжжя 30.09.2014 року зверналась в інтересах ОСОБА_3 до Запорізького окружного адміністративного суду в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на 10.09.2014 року), з аналогічними даному позову вимогами (а.с.45-46).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі 808/6215/14 адміністративний позов прокурора було задоволено частково (а.с.42-44).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 скасовано та у задоволенні адміністративного позову Прокурора м.Запоріжжя до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м.Запоріжжя, третя особа: ОСОБА_3, відмовлено (а.с.34).

Звернувшись до суду 16.07.2015 року з даним адміністративним позовом, прокурор обрав інший спосіб захисту, як на його думку, порушеного права ОСОБА_3, шляхом подання нового адміністративного позову з тим самим предметом, підставами, але з іншим суб'єктним складом, в якому ОСОБА_3 є не третьою особою, а особою, в інтересах якої поданий позов.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що сам позивач - ОСОБА_3 дізнався про порушення свого права більше шести років потому, при цьому в реалізації свого права на звернення до суду позивач обмежений не був, проте ним вчасно не скористався, не існувало жодних обставин, які б об'єктивно позбавляли можливості у визначені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строки звернутися до суду з даним позовом, тим більше прокурор цим правом вже скористався, отримавши відмову суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_3 дізнався про порушення своїх прав ще в 2011 році з листа відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Запоріжжі від 02.12.2011 року, а потім з листів від 28.04.2012 року, від 13.02.2013 року та від 12.09.2013 року.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи.

Аналіз наведених норм у системному зв'язку зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.ст. 60, 61 КАС України дає підстави для висновку про те, що, хоча прокурор і здійснює свої повноваження в адміністративному судочинстві як представник ОСОБА_3, проте він має дотримуватись вимог процесуального закону, в тому числі вчиняти процесуальні дії в межах встановлених Законом строків.

Колегія суддів зазначає, що в даному адміністративному позові прокурор лише представляє інтереси ОСОБА_3, який у правовідносинах з Фондом є особою, права, свободи чи інтереси якої порушені.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта про те, що внаслідок хвороби, проходження лікування та оздоровлення за межами міста, ОСОБА_3 був позбавлений можливості у повному обсязі захистити свої невизнані права, оскільки проходження такого лікування та оздоровлення мало періодичний характер та не позбавляло його можливості особисто або через представників (в тому числі прокурора) звернутись до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, відповідно до приписів частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

А ні ОСОБА_3., а ні в його інтересах прокуратурою м.Запоріжжя ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2015 року у справі №335/6886/15-а залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2015 року у справі № 335/6886/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 18 вересня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак