Справа № 810/2408/15
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року 810/2408/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» (далі Товариство або позивач) із позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі Митниця або відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2015 №125000011/2015/000156/2.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що під час митного оформлення товару, який ввозився на територію України, Товариство визначило його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) та заявило цей показник у декларації митної вартості до якої додало документи, що її підтверджують, згідно з переліком встановленим положеннями Митного кодексу України. Позивач вважає, що Митниця безпідставно не погодилася із заявленою декларантом митною вартістю товару і незаконно прийняла рішення про коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості (резервного). При цьому позивач звернув увагу на відсутність підстав для витребування у Товариства додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. На обґрунтування заперечення проти позову зазначив, що дії Митниці є правомірними, оскільки відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності. Відповідач вважає, що вимога Митниці про надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості ґрунтується на законних підставах, з огляду на те, що декларантом не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, та на те, що дані документи містять певні розбіжності. Зазначив, що надані Товариством документи виявились недостатніми для визнання заявленої митної вартості товару за основним методом, а тому, Митницею законно та обґрунтовано прийняте рішення про коригування митної вартості товару. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, оскільки підстав для скасування зазначеного вище рішення немає.

08.09.2015 Київським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Матеріали справи містять контракт від 27.11.2014 №NG-GG 101 (том 1 а.с.27-41), укладений між компаніями «Golden Gate International Holdings Limited» (Гонконг, Китай) (Продавець) та «New Globe Corporation Limited» (Гонконг, Китай) (Покупець), згідно якого продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець оплатити, протягом листопада 2014 грудня 2016 року, нафтопродукти в обємі 100000 тонн. Умови поставки товару, ціна, строки і порядок розрахунків визначаються додатковими угодами. Так, згідно додаткової угоди № 21 від 23.03.2015 до контракту від 27.11.2014 № NG-GG 101 (том 1 а.с.42), визначено найменування товару - Сольвент марки Б, кількість 60 тонн, ціна складає 541,00 дол. США/тн., загальна вартість 32460,00 дол. США, умови поставки - DAP ст.Словечно, період відвантаження березень-квітень 2015 року.

Окрім того, згідно контракту від 23.03.2015 №34-С, укладеного між ТОВ «Торговий дім «Лісохімік» (Республіка Білорусь) (Постачальник) та Компанією «Golden Gate International Holdings Limited» (Гонконг, Китай) (Покупець) встановлено, що постачальник зобовязується передати покупцю у власність нафтопродукти, зокрема, Сольвент марки Б. Згідно п. 2.4 передбачено 100 % передоплату товару на умовах поставки DAP, відповідно до п. 2.3 ціна товару може бути змінена протягом строку дії цього контракту. Згідно розділу 2 та 3 контракту від 23.03.2015 №34-С поставка товару, строки і порядок розрахунків визначаються додатковими угодами (том 1 а.с.21-24). Так, Додатком №2 від 23.03.2015 р., який є невід'ємною частиною контракту від 23.03.2015 № 34-С, визначено строк оплати та поставки товару у кількості 60 тонн березень 2015, а ціна складає 540 дол. США/тн., загальна вартість 32400,00 дол. США.

Судом встановлено, що 24.11.2014 між ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» (Покупець) та компанією «ОСОБА_1 Корпорейшн Лимитед» («New Globe Corporation Limited») Гонконг (Постачальник), укладено контракт №НГКЛ-П/4 (далі контракт від 24.11.2014 №НГКЛ-П/4), за умовами якого постачальник взяв на себе зобовязання поставити покупцеві нафтопродукти (товар), найменування, характеристика, кількість, ціна, яких зазначається в додатках до даного контракту, що є його невідємною частиною (том 1 а.с.16-18).

За умовами договору, загальна суму контракту визначається шляхом підсумовування вартості всіх партій товару, згідно додатків. Валюта контракту визначається валютою виставленого інвойсу (долар США, Євро) (п.1.2, 1.3 контракту від 24.11.2014 №НГКЛ-П/4).

Згідно розділу 2 контракту від 24.11.2014 №НГКЛ-П/4 поставка товару, строки і порядок розрахунків також визначаються додатковими угодами.

23.03.2015 між сторонами було підписано додаткову угоду №П (С)-60-34-С, якою визначено умови поставки товару (том 1 а.с.19). Так, згідно додаткової угоди покупець взяв на себе зобовязання оплатити продавцю та прийняти у власність на умовах DAP ст.Словечно Сольвент марки Б (надалі - товар) виробництва ВАТ «Лесохимик» (Республіка Білорусь) у кількості 60,00 тонн. Товар повинен бути відвантажений до 20.04.2015р. Ціна за тонну становить 542,00 дол. США, загальна вартість 32520,00 дол. США. Оплата за товар: відстрочення платежу протягом 30 календарних днів.

Судом встановлено, що на підставі зазначеного вище контракту Товариство імпортувало товар Сольвент марки Б вагою 58200 кг.

З метою отримання товару на підставі контракту та його митного оформлення, 13.05.2015 Товариство до Митниці подало митну декларацію (далі - МД) №125110011/2015/006324, в якій задекларувало товар (Сольвент марки Б) та заявило його вартість у загальній сумі 31544,4000 USD (542,00 дол. США/т х 58200 кг), що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD 23,442625) становить 739483,54 грн. (том 1 а.с.110-114).

На підтвердження митної вартості товару, разом із зазначеною вище МД до Митниці Товариство надало пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, зокрема: картка обліку особи, яка здійснює операції з товаром №125/2014/0000440 від 02.12.2014; зовнішньоекономічний контракт №НГКЛ-П/4 від 24.11.2014, доповнення до контракту №П (С)-60-34-С від 23.05.2015; інвойс №П (С)-60-34-С від 23.03.2015; рахунок-фактури №2 від 25.03.2015; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №159 від 21.04.2015; паспорт №9 від 25.03.2015; дублікат залізничної накладної №07018986 від 25.03.2015; митна декларація країни-відправлення на товари №06648/250315/0012851 від 25.03.2015; сертифікат походження товару 25.03.2015 №BYUA; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного та екологічного контролю товару №2719 від 25.03.2015.

Так, митницею було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митною декларацією та повідомлено позивача, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту необхідно подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; за наявності інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Дані пропозиції зазначені у письмовому вигляді на зворотному боці декларації митної вартості та доведені до декларанта 18.05.2015, що підтверджується підписом особи, уповноваженої позивачем на декларування (том 1 а.с.113).

За результати розгляду пропозицій митного органу 28.05.2015 декларантом, було додатково надано відповідачеві: контракт від 27.11.2014 №NG-GG 101; контракт від 23.03.2015 №34-С; вказано, що виписки з бухгалтерії відсутні, оскільки митне оформлення не завершено.

Після отримання додаткових документів Київською міжрегіональною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2015 №125110011/2015/000156/2, згідно якого, відповідачем на підставі наявних відомостей та із застосуванням другорядного методу митної вартості - резервного, визначено митну вартість товару в розмірі 52380,00 USD за 58200 кг (вартість за тонну 900,00 USD) (том 1 а.с.106).

Підстави визначення митної вартості за другорядним методом зазначені у графі 33 вищезгаданого рішення, а саме: метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості не містяться всі відомості щодо підтверджених числових значень складових митної вартості товарів, а також у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, зважаючи на те, що декларант не надав всі необхідні додаткові документи для підтвердження митної вартості; методи за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у звязку із відсутністю інформації щодо вартості ідентичних, подібних товарів та невідповідності вимогам ст. 59-60 МКУ; методи згідно з статтями 62 та 63 МКУ не застосовуються у звязку з відсутністю інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами; метод №6 митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг згідно митної декларації № 902050000/2015/1920 від 30.03.2015. Проведено консультацію між митним органом та декларантом відповідно до вимог ст. 57 МКУ. Перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3ст.53 МКУ, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом: прайс-листи виробника товару із зазначенням терміну дії та умов поставки, висновки експертної організації щодо вартості товару, виписки бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчужуваних товарів, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно оскаржуваного рішення митна вартість товарів визначалася відповідачем за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаних митним органом вартостях.

Крім того, судом встановлено, що станом на 19.06.2015 декларант не подав до митного оформлення декларації, з урахуванням вищезазначених рішень про коригування митної вартості, про що було складено акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки від 19.06.2015 №б/н (том 1 а.с.165-166).

В той же час, позивач вважає, прийняте рішення про визначення митної вартості такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому оскаржив його, звернувшись із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК), який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 МК, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (ч.4, ч.5 ст. 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В силу положень частини пятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК випливає, що МК передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.3, ч.4 ст.53 МК).

Тобто, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 (справа №21-498а15), згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, данні висновки мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статті 320 МК, форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Під ризиком, відповідно до частини першої статті 361 МК, розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Згідно з частини другої статті 361 МК, органи доходів та зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до них, а також обсягу митного контролю.

Пунктом 4.5.4 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (далі Порядок № 631) визначено, що при здійсненні митного оформлення МД виконується, зокрема, така митна формальність, як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР).

Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №597, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №882/21194 (далі Порядок № 597).

Модуль АСАУР імплементовано до програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» (далі ПІК «Інспектор-2006»), який введено в експлуатацію наказом Держмитслужби України від 25.01.2007 №48 з метою вдосконалення механізму митного оформлення товарів. Саме за допомогою ПІК «Інспектор-2006» під час перевірки електронної копії ВМД здійснюється оцінка ризиків відповідно до АСАУР.

Відповідно до розділу 7 Порядку №597, під час здійснення митного контролю та митного оформлення ВМД за допомогою автоматизованої системи митного оформлення, формується перелік митних формальностей за результатами застосування АСАУР.

Посадові особи митного органу, які здійснюють митний контроль та митне оформлення, у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в обов'язковому порядку переглядають сформований за допомогою інформаційних технологій Перелік митних формальностей за результатами застосування АСАУР, з метою визначення митних формальностей, виконання яких належить до їх компетенції.

Також, наказом Держмитслужби України від 13.12.2010 №1467 затверджено Порядок застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, (зареєстровано у Мін'юсті 11.02.2011 за №180/18918) (далі Порядок №1467). Даний Порядок розроблено з метою практичної реалізації положень стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур».

Так, відповідно до п.1.3 Порядку №1467, оцінка ризику за ВМД за допомогою АСАУР здійснюється шляхом перевірки електронної копії ВМД в автоматизованому режимі після прийняття ВМД до митного оформлення і внесення електронної копії ВМД до бази даних митного органу. За результатами оцінки ризику за МД АСАУР формується перелік митних формальностей (митних процедур МП). Згідно п. 1.6 вказаного Порядку, сформовані АСАУР вказівки, що містяться в переліку МП, здійснюються посадовими особами митних органів при проведенні митного контролю та митного оформлення, з урахуванням виду МП та повідомлення до МП, та відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

За приписами розділу 5 Порядку №597, структурними підрозділами Держмитслужби та спеціалізованими митними органами можуть розроблятися методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків за певними напрямами контролю під час митного контролю та митного оформлення, в тому числі й у напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

Так, Наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 №362, затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі Методичні рекомендації). Пунктом 1 розділу 2 Методичних рекомендацій передбачено, що робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів. Така робота, керуючись вимога п.2 розділу 2 Методичних рекомендацій, здійснюється шляхом, зокрема: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону України; перевірки включення/невключення складових митної вартості, в тому числі на підставі наявної у митного органу інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо); порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій (тобто нафти та нафтопродуктів); перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності прийнятих іншими митними органами рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що і оцінювані товари.

За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 МК.

Як то випливає з матеріалів справи, під час опрацювання митної декларації поданої позивачем 13.05.2015 за №125110011/2015/006324 було проведено контроль із застосуванням системи АСАУР.

Згідно копії наданого до матеріалів справи скриншоту (том 1 а.с.107), у ході розмитнення товару спрацювала системи АСАУР за кодами форм митного контролю: « 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів», « 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» та « 800-1 направлення службової записки до підрозділу боротьби з порушенням митних правил з метою розгляду питання щодо направлення запиту до інших органів для встановлення автентичності документів поданих митному органу» - можливий ризик недостовірного декларування товарів (зокрема, декларування неправдивих відомостей про вартість товарів.

Таким чином, витребовуючи у позивача додаткові документи, відповідач послався на ту обставину, що наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованого товару, призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, а саме: за результатами розгляду наданих документів було виявлено, що вони містили певні розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- наданий до митного оформлення контракт від 24.11.2014 №НГКЛ-П/4 укладено між ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» та Компанією «New Globe Corporation Limited» (Гонконг, Китай), в той час як виробником товару є ВАТ «Лесохимик». Таким чином, поставка товару відбувається не за прямим контрактом. Це підтверджується також тією обставиною, що залізнична накладна від 25.03.2015 №№07018986 містить посилання на договір від 23.03.2015 №34-С. Крім того, за митною декларацією країни-відправлення від 25.03.2015 №№06648/250315/0012852 фактичне експортування товару на митну територію України здійснюється на підставі контракту від 23.03.2015 №34-С, додаткової угоди від 23.03.2015 №2 та рахунку-фактури від 25.03.2015 №2. При цьому, до митного оформлення надано лише рахунок-фактуру виробника товару від 25.03.2015 №2, в якій імпортером товару визначено Компанію «Golden Gate International Holdings Limited», а не «New Globe Corporation Limited». Те ж саме визначено і у наданому до митного оформлення сертифікатах походження форми СТ-1 від 25.03.2015 №BYUA, у графі 2 якого вказано ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» за дорученням Компанії «Golden Gate International Holdings Limited». При цьому, керуючись п.7.4 розділу 7 Правил визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 (Ратифіковано Законом України від 6 липня 2011 року N 3592-VI), у разі, якщо вантажоодержувач та імпортер є різними юридичними особами, слід зазначати, що вантажоодержувач діє «за дорученням» імпортера. Таким чином, на формування вартості товару, що переміщується на адресу ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» вплинули фактори ціноутворення, які визначені посередницькими договорами, однак такі договори до митного оформлення не надані;

- інвойс від виробника товару (счет-фактура) №2 виданий 25.03.2015, аналогічно в паспорті №9 на сольвент, виданий ВАТ «Лесохимик», дата виготовлення товару 25.03.2015, тоді як посередницькі інвойси №№21, П(С)-60-34-С видані 23.03.2015;

- в додатковій угоді між Company «Golden Gate International holdings Limited» та Company «New Globe Corporation Limited» зазначені умови поставки DAP ст. Словечно, тоді як в інвойсі виданому Company «Golden Gate International holdings Limited» для Company «New Globe Corporation Limited» вказано CPT ст.Суземка;

- додаткова угода №21 датована 23.03.2015 до контракту №NG-GG 101, який датований пізнішою датою 27.11.2015;

- в основному інвойсі виданому ТОВ «Парком Транс» взагалі відсутні умови поставки.

Окрім того, митна вартість товару заявлена позивачем відрізнялася від середньоконтрактної вартості, що була визначена митницею під час порівняння заявленої митної вартості товарів з наявного у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари. Відповідно до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ наявна інформація, стосовно ціни митного оформлення товарів, які ввозив позивач, більше заявленої, зокрема, згідно митної декларації №902050000/2015/1920 від 30.03.2015 такий товар розмитнювався за ціною 0,90 МВ вал/кг (том 1 а.с.108).

Таким чином, за наявними вищевикладеними розбіжностями у документах, які були виявлені посадовою особою митниці під час митного оформлення, а також беручи до уваги той факт, що спрацювала система профілів ризику, у відповідача виникли обґрунтовані підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів, а відтак і достатньо підстав витребувати додаткові документи.

Суд звертає увагу на те, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, зокрема, шляхом проведення відповідних консультацій, у даному випадку такі консультації проведено 18.05.2015, що не заперечується позивачем. При цьому, будь-яких зауважень з приводу проведення додаткових консультацій декларантом не наведено.

Так, суд зауважує, що за нормами митного законодавства декларант є зацікавленою особою щодо оформлення задекларованого ним товару і повинен довести правильність визначення ним митної вартості. При цьому, декларант має право, у випадках та в порядку, визначених Митним кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана (ст.52 МК), однак доказів звернення позивача до митного органу із таким запитом суду не надано, що свідчить про зрозумілість підстав невизнання митної вартості товарів та необхідність витребовування у позивача додаткових документів.

Як вже встановлено судом, на вимогу митного органу декларантам додатково надано лише контракт №NG-GG-101 від 27.11.2014, контракт №34-С від 23.03.2015 та повідомлено, що виписка з бухгалтерської документації відсутня, оскільки митне оформлення не завершене.

У ході судового розгляду справи встановлено, що підставами для коригування митної вартості товару стали наступні обставини.

Так, на підставі аналізу наданого контракту від 23.03.2015 №34-С, укладеного між ТОВ «Торговий дім «Лісохімік» (Республіка Білорусь) та Компанією «Golden Gate International Holdings Limited» (Гонконг, Китай) встановлено, що п.2.4 передбачено 100% передоплату товару на умовах поставки DAP. Однак, відповідно до п.2.3 ціна товару може бути змінена протягом строку дії цього контракту.

Додатком №1 від 23.03.2015, який є невідємною частиною контракту від 23.03.2015 №34-С, визначено строк оплати березень 2015, а ціна складає 520 дол. США/тн.

Особливої уваги заслуговує контракт від 27.11.2014 №NG-GG 101, укладений між компаніями «Golden Gate International Holdings Limited» та «New Globe Corporation Limited», обидві знаходяться за однією й тією ж адресою: #604, Tower A, New Trade Plaza, 6 On Ping Street, Shatin, N.T., Hong Kong.

Даним контрактом детально узгоджуються всі фактори, які впливають на формування ціни. Зокрема, п. 4.3 передбачено, що розрахунок остаточної ціни за поставлений товар здійснюється після поставки товару та закінчення періоду котирування, що визначається Додатковою угодою, та оформлюється Додатком до відповідної додаткової угоди, що підписується сторонами цього контракту.

Відтак, даним пунктом чітко передбачено, що визначена ціна товару не є остаточною, вона залежить від біржових цін, що склалися, однак Позивач фактично відмовив митниці у наданні біржової інформації, хоча вона правомірно вимагалась у порядку, встановленому частиною третьою статті 53 МК.

Відповідно до п.5.2 контракту від 27.11.2014 №NG-GG 101, вартість партії товару, умови та строк оплати узгоджуються в Додатковій угоді.

Разом з тим, аналізуючи зміст наданої додаткової угоди №21 від 23.03.2015 до цього контракту, встановлено, що у ній відсутні умови та строк оплати.

У випадку збільшення ціна на товар, що постачається при розрахунку остаточної ціни, компаніям «Golden Gate International Holdings Limited», відповідно до п.5.3 вказаного контракту, не пізніше 60 календарних днів від дати відвантаження товару з заводу-виробника, виставляє рахунок на доплату.

При цьому, пунктом 5.12 контракту від 27.11.2014 №NG-GG 101 передбачено, що за угодою сторін оплата за товар, що постачається за цим контрактом, може бути здійснена третьою особою.

Враховуючи, що сертифікатами походження товару, митними деклараціями країни відправлення та рахунками-фактурами виробника товару фактичне постачання здійснюється компанією «Golden Gate International Holdings Limited», враховуючи наявність пункту 5.12 контракту від 27.11.2014 №NG-GG 101 існує ризик несення позивачем додаткових витрат, що містяться в інвойсі на доплату та відомості про які ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» намагається приховати від митниці.

Необхідно зазначити, що відповідно до частини другої статті 58 МК, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні, метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовується.

Між тим, відповідачем наголошено, що до митного оформлення надано інвойс від виробника товару (счет-фактура) №2 виданий 25.03.2015, аналогічно в паспорті №9 на сольвент, виданий ВАТ «Лесохимик» дата виготовлення товару 25.03.2015, тоді як посередницькі інвойси №№21, П(С)-60-34-С видані 23.03.2015.

Зазначений факт викликає сумніви у надані обєктивної та повної інформації про митну вартість товару за інвойсом від 23.03.2015, коли виробник сформував ціну лише 25.03.2015.

Позивач в додаткових поясненнях пояснює це тим, що існував попередній «передплатний» інвойс №66 від 23.03.2015 (том 1 а.с.204), виписаний у відповідності до контракту №34-С від 23.03.2015 на поставку першої партії товару на суму 32520,00 дол. США із розрахунку за обсяг 60000 тонн, та про наявність якого митниці було відомо.

Дослідивши матеріали справи суд звертає увагу про відсутність доказів надання даного інвойсу до митного оформлення товару, зокрема, інвойс №66 від 23.03.2015 відсутній у гр.44 митної декларації від 13.05.2015 року №125110011/2015/006324 та у будь-яких інших товаросупровідних документах.

Окрім того, у ході судового розгляду справи представником позивача зазначено, що вся партія товару, поставленого виробником ВАТ «Лесохимик» від 25.03.2015 була належним чином передплачена компанією «Golden Gate International Holdings Limited», згідно інвойсів №65 та № 66, про що свідчить відповідне світ-підтвердження платежів ABLV від 23.03.2015 (том 1 а.с.205). Суд зазначає, що беручи до уваги дату 23.03.2015 свіфт-підтвердження, він мав бути наявний у позивача на момент митного оформлення 13.05.2015. Водночас, доказів надання даного документу до митного органу матеріали справи не містять, хоча митниця і витребовувала у додаткових документах виписку з бухгалтерської документації та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних з виконанням умов договору.

Поряд із вищевикладеним позивач зазначає, що у звязку із форс-мажорними обставинами та певними труднощами, підприємством не було оплачено поставлений товар у відповідності до вимог контракту, а тому 11.06.2015 до контракту від 24.11.2014 №НГКЛ-П/4 було підписано додаткову угоду №П(С)-60-34-с/2 (том 1 а.с.209), згідно якої закріплена остаточна вартість поставленого товару та домовленість про відтермінування оплати до 31.12.2015.

Дослідивши дані обставини, суд звертає увагу на ту обставину, що, по-перше позивачем не надано належних та допустимих доказів існування форс-мажорних обставин та певних труднощів, які б перешкоджали вчасно оплати поставлений товар, по-друге надана до матеріалів справи додаткова угода від 11.06.2015 не може вважатися належним доказом правомірності формування позивачем митної вартості товару, що розмитнювався 13.05.2015, оскільки укладена вже після винесення відповідачем оскаржуваного рішення.

Як то випливає з матеріалів справи, у додатковій угоді між Company «Golden Gate International holdings Limited» та Company «New Globe Corporation Limited» зазначені умови поставки DAP ст. Словечно, тоді як в інвойсі виданому Company «Golden Gate International holdings Limited» для Company «New Globe Corporation Limited» вказано CPT ст.Суземка; у рахунку фактурі виробника товару від 25.03.2015 №2 зазначено, що умовами поставки є DAP кордон Республіки Білорусь та України, в той час як у інвойсі компанії «New Globe Corporation Limited» від 23.03.2015 №П (С)-60-34-С взагалі не визначено умов поставки, за яких актуальна вказана у цьому інвойсі ціна.

За поясненнями позивача, описка в інвойсі від 23.03.2015 була виправлена листом компанії «Golden Gate International Holdings Limited» №37/15 від 24.03.2015 (том 1 а.с.206), згідно якого правильно читати «умови-поставки - DAP ст. Словечно».

Окрім того, судом встановлено, що додаткова угода №21 датована 23.03.2015 до контракту №NG-GG 101, який датований пізнішою датою 27.11.2015

У ході судового розгляду справи, позивачем зазначено, що це є технічною помилкою, оскільки сам контракт, наявний у матеріалах справи датований 27.11.2014. Також, позивач посилається на додаткову угоду №21/1 від 24.03.2015 (том 1 а.с.207), якою виправлена описка в додатковій угоді №21 від 23.03.2015 до контракту №NG-GG 101.

Проте, матеріали справи не містять доказів надання листа №37/15 від 24.03.2015 про виправлення описки та додаткової угоди №21/1 від 24.03.2015 до митного оформлення.

Поряд із вказаним, на підтвердження заявленої митної вартості товару, позивачем надано до матеріалів справи відкритого листа ТОВ «Лісохімік» №33 від 20.03.2015, який, на думку позивача, можна вважати комерційною пропозицією, згідно якої виробник анонсував та запропонував існуючий у нього товар, вказавши його характеристики, зовнішній вигляд та ціну у розмірі 540 дол. США за тонну. Водночас, доказів надання даного листа до митного оформлення позивачем також не надано.

З огляду на вищевказані обставини, суд звертає увагу на таке.

Як то встановлено судом, надані позивачем до митного оформлення документи містили технічні описки, які можливо і не впливають на митну вартість товару, однак судом встановлено ненадання позивачем до митного оформлення і інших документів, що безпосередньо стосуються умов поставки товару та його ціни.

Так, відкритий лист ТОВ «Лісохімік» №33 від 20.03.2015, як і інвойс №66 від 23.03.2015, свіфт-підтвердження платежів ABLV від 23.03.2015, лист компанії «ОСОБА_2 Інтернешнл Холдінгз Лімітед» №37/15 від 24.03.2015 та додаткова угода №21/1 від 24.03.2015 - датовані березнем 2015 року, водночас дані документи не були подані позивачем до митного оформлення, про що свідчить їх відсутність у гр.44 митної декларації від 13.05.2015 року №125110011/2015/006324 та у будь-яких інших товаросупровідних документах, які подавалися позивачем.

Крім того, на підставі опрацювання наданих посередницьких контрактів, в тому числі у їх сукупності з обов'язковими документами, встановлено, що вони не тільки не підтверджують заявлену митну вартість та не містять повних відомостей щодо складових митної вартості та митної вартості в цілому, але й створюють додаткові сумніви у повноті та об'єктивності заявленої до митного оформлення митної вартості.

Суд зазначає, що за приписами статті 266 МК, саме на декларанта покладається обовязок надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Проте, декларантом надано неповну інформацію щодо заявленої митної вартості, не доведено, яка ж фактично ціна підлягає сплаті за товар, а також не виконано власного обовязку щодо надання додаткових документів, передбаченого статтею 53 МК, оскільки до митного оформлення не було надано:

- виписку з бухгалтерської документації;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних з виконанням умов договору;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

При цьому, декларантом Позивача не повідомлено митницю про причини неподання таких документів.

Наведене свідчить, що декларантом позивача неповно надано обовязкові та додаткові документи, а надані документи не є неналежними документами, оскільки не підтверджують усі числові складові заявленої митної вартості.

А відтак, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у Київської митниці ДФС були підстави вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що має розбіжності, що дає право відповідачеві прийняти рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару суд зазначає таке.

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин другої та третьої статті 58 МК, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 МК, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З огляду на те, що вимога митниці щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів не виконана, митна вартість товару не могла бути визначена за ціною угоди (основний метод) згідно статті 58 МК.

Для застосування другорядних методів визначення митної вартості щодо ідентичних та подібних товарів згідно статей 59 та 60 МК, необхідно мати інформацію для порівняння ціни продажу ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів в Україну. Зазначеними статями Митного кодексу України чітко визначено, що саме розуміється під ідентичними та подібними (аналогічними) товарами (частина друга статей 59, 60 Митного кодексу України), а також, зазначені ознаки таких товарів, зокрема, фізичні характеристики, якість та репутація цих товарів на ринку, країна виробництва, виробник, наявність торгової марки. Оскільки інформація, яка б відповідала вищезазначеним ознакам відсутня, то скористатися другорядними методами визначення митної вартості щодо ідентичних та подібних митний орган не мав можливості.

Відповідно до статті 62 МК, у разі якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Таким чином, другорядні методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за вимогою декларанта за наявності інформації щодо продажу (відчуження) оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів на митній території України та щодо вартість товарів, які оцінюються, надану виробником або від його імені, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду.

Як то зауважено відповідачем, інформація для застосування зазначених методів у митниці відсутня, оскільки митний орган не володіє інформацією щодо продажу (відчуження) товарів на митній території України, оскільки не здійснює контролю за товарами після їх митного оформлення та випуску у вільний обіг.

Жодних доказів наявності у відповідача інформації для застосування вищевказаних методів суду не надано, як і доказів надання позивачем в ході консультацій таких відомостей.

Згідно приписів статті 63 МК, яка регламентує порядок використання методу визначення митної вартості на основі додавання вартості, посадова особа митного органу не може вимагати або примушувати будь-яку особу, яка не є резидентом, надавати для вивчення або дозволяти одержувати доступ до будь-якого рахунка чи інших записів для цілей визначення обчисленої вартості.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів на основі додавання та віднімання вартості за відсутності інформації про вартість матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, обсягу прибутку, загальних витрат при продажу в Україні не видається можливим.

Окрім того відповідачем у графі 33, оскаржуваного рішення - «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості» зазначено підстави та причини застосування саме резервного методу.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні митної вартості товарів кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Оскільки на вимогу митного органу декларантом не було надано всіх додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ураховуючи факт проведення митним органом консультації з позивачем із пропозицією надання додаткових підтверджуючих вартість товару документів та відсутність його звернень до митного органу з проханням продовження строку для надання витребуваних документів та проведення додаткових консультацій, беручи до уваги надані до митного оформлення документи та наявну у митного органу інформацію на момент здійснення митного оформлення товарів, відділом контролю митної вартості було прийнято рішення про здійснення коригування митної вартості товару за резервним методом згідно положень статті 64 МК.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про неможливість застосування у спірних правовідносинах інших методів визначення митної вартості товару, оскільки позивачем не було надано документів, які були визначені митним органом у ході митних консультацій, а тому визнає, що відповідачем обґрунтовано, саме за наведених обставин, застосовано резервний метод визначення митної вартості.

Відтак, твердження позивача про те, що митницею не було доведено факту послідовного застосування методів визначення митної вартості товару судом не приймається, оскільки митницею надано суду вичерпні і переконливі письмові та усні пояснення щодо послідовного застосування нею методів визначення митної вартості та щодо вжиття заходів з отримання необхідної інформації та документів від позивача.

Поряд із цим суд звертає увагу на таке.

За приписами частини восьмої статті 55 МК, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55 МК).

Проте, як пояснив суду представник відповідача, після завершення митного оформлення товару позивач до митниці із заявами про перегляд рішення про коригування митної вартості товару не звертався, додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості протягом 80 днів з дня випуску товарів у вільний обіг митному органу не подавав, а наявні у справі додаткові документи надав одразу до суду у зв'язку з пред'явленням даного позову.

Щодо наявності у матеріалах справи додаткових документів, які, на думку позивача, підтверджують заявлену ним митну вартість товару, та які, як установлено судом, не було надано під час митного оформлення, то суд наголошує, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відтак, перевірка правильності заявленої митної вартості товарів та право визначати митну вартість товарів відноситься до виключної компетенції відповідача - спеціального уповноваженого органу і здійснюється ним після надання певного пакету документів, у той час, як суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржуються, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Ураховуючи, що в силу приписів МК доведення достовірності заявленої митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, є безпосереднім обовязком декларанта, зважаючи на те, що позивачем під час митного оформлення товару не надано митному органу витребуваних ним документів на підтвердження вартості господарської операції, а надані документи містять розбіжності, суд дійшов висновку, що приймаючи спірне рішення про визначення митної вартості товару, Київська митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

З огляду на зазначене, вимоги позивача щодо визнання протиправними і скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, у яких обовязок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність свого рішень. Так, митний орган під час розгляду справи навів суду обставин та надав докази на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а надані митному органу документи містили розбіжності, які унеможливлюють визначити митну вартість товару за ціною контракту.

Водночас, докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача, а відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.