Справа № 826/16947/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2015 року 12:10 № 826/16947/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Гарника К.Ю., Федорчука А.Б., за участі секретаря судового засідання Артеменко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
до Державної фінансової інспекції України
про визнання протиправною та скасування вимоги,

за участю:

представника позивача: Прокофєва Л.С;

представників відповідача: Шевелєвої Ю.Е.; Праворської О.Г.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16.09.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної фінансової інспекції України, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції України від 23.06.2015 №31-14/602.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта ревізії від 13.05.2015 №31-21/50 щодо порушення позивачем відповідних положень Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», на підставі якого винесено оспорювану вимогу про усунення порушення від 23.06.2015 №31-14/602.

Представники відповідача проти позову заперечували, мотивуючи тим, що під час проведення ревізії встановлено господарські взаємовідносини позивача з підприємством, внаслідок яких публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» завдано значних збитків. За таких обставин, контролюючий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На виконання ухвал Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2015 (справа №757/10678/15-к) і від 17.04.2014 (справа №757/13469/15-к) та на підставі направлень від 03.04.2015 №512-514-1940 та від 24.04.2015 №621-623, відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами проведення якої складено акт від 13.05.2015 №31-21/50.

Акт ревізії підписано посадовими особами публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» із зазначенням того, що заперечення будуть надіслані в строки згідно чинного законодавства.

Проте, заперечення позивача відповідачем прийняті не були, внаслідок чого Державна фінансова інспекція України звернулася до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» із вимогою про усунення порушень від 23.06.2015 №31-14/602.

Відповідно до вимоги від 23.06.2015 №31-14/602 Державна фінансова інспекція України вимагає:

1. Опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодування збитків, завданих зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку.

2. Розглянути питання про притягнення працівників публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених в акті ревізії від 13.05.2015 №31-21/50 порушень відповідачем запропоновано:

- стягнути з «Sonders Trading K/S Co., Limited» збитки на суму 370 993 408,48 грн. (або 46 414 789,00 дол. США), завдані внаслідок не поставки товару Корпорації за імпортним контрактом від 05.08.2013 №258;

- стягнути з «Sonders Trading K/S Co., Limited» збитки на суму 81 686 207,228 (або 8 806 721,75 дол. США), завдані внаслідок перерахування валютних коштів за експортований Корпорацією товарів;

- привести в бухгалтерському обліку Корпорації розрахунки з Sonders Trading K/S Co., Limited у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Не погоджуючись із вимогою про усунення порушення від 23.06.2015 №31-14/602 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі - Положення №499/2011) визначено, що Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення №499/2011 передбачено, що Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення №499/2011 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Крім того, Положенням №499/2011 встановлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

З наведених норм вбачається, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Державна фінансова інспекція України пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки, їхній розмір та пропонує їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15.04.2014.

Також, зазначена позиція Верховного Суду України викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року К/800/49198/13 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/41088413), від 22 жовтня 2014 року № К/800/49198/13 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/41088413) від 23 жовтня 2014 року № К/9991/64448/12 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/41151813,) від 24 липня 2014 року № К/800/22159/13 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/40019295), від 02 вересня 2014 року № К/800/17419/13 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/40685018), від 25 вересня 2014 року № К/800/19337/14 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/40664831), від 01 жовтня 2014 року № К/9991/5496/12 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/41012745).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді Гарник К.Ю.

Федорчук А.Б.

Повний текст постанови складено та підписано 17.09.2015.