Справа № 2а-1670/4761/11
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2011-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4761/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гіглави О.В.,

при секретарі Дрижирук М.І.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення недоїмки по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, -

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення недоїмки по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 24599,47 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачем не сплачено у встановлений законом термін суму страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.04.2010 по 01.01.2011 в розмірі 22774,99 грн та суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 01.05.2011 у розмірі 1824,48 грн. Таким чином, загальна сума боргу складає 24599,47 грн та підлягає стягненню в судовому порядку.

В ході судового розгляду справи позивач заявою від 25.06.2011 зменшив позовні вимоги, а заявою від 25.08.2011 збільшив позовні вимоги.

В редакції останньої заяви про збільшення позовних вимог від 25.08.2011 позивач просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 недоїмку по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5341,71 грн та недоїмку по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2304,03 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, направив до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що боргу по страхових внесках у відповідача немає, оскільки останнім частково здійснювалась сплата страхових внесків в добровільному порядку, а частково суми страхових внесків стягувалися в судовому порядку. З огляду на це просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення недоїмки по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5341,71 грн, в решті позов визнав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за даною явкою сторін.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована 11.04.1994 Пирятинською районною державною адміністрацією Полтавської області та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 29.04.1994, а в подальшому, як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011, відповідно до повідомлення про взяття фізичної особи-підприємця на облік.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками страхових внесків на загальнодержавне пенсійне страхування є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, які набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Розмір страхових внесків встановлений Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" та розділом 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, а саме: 33,2 % від фонду оплати праці та 0,5 2 %, що утримуються із заробітної плати працюючих.

Частиною другою статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до зазначеного Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем здійснювалась сплата страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з порушенням встановлених частиною шостою статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строків, в зв'язку з чим Управлінням Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області були винесені рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій та пені.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 8.2. статті 8 вказаної Інструкції органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки. У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до пункту 8.3. статті 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи). Вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень вказаних норм Управлінням Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області відповідачу була надіслана вимога про сплату боргу № Ф16 від 02.08.2011, яка містила дані про суму недоїмки по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а також фінансових санкцій (штрафів) та пені в загальному розмірі 5341,71 грн. Зазначена вимога отримана відповідачем 02.08.2011, що підтверджується його підписом на корінці вимоги.

Згідно з пунктом 8.4. статті 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми.

Відповідно до пунктів 8.5., 8.7., 8.8. статті 8 вказаної Інструкції у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку. Про оскарження вимоги до суду страхувальник зобов'язаний письмово повідомити протягом трьох робочих днів орган Пенсійного фонду, який направив вимогу. Узгодження вимоги органу Пенсійного фонду здійснюється на підставі заяви страхувальника, яка розглядається органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

Узгоджена вимога надсилається страхувальнику органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів. Страхувальник зобов'язаний сплатити узгоджену суму боргу протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Доказів оплати вказаної вимоги, її узгодження, оскарження в судовому або адміністративному порядку, скасування або невідповідність закону та фактичним обставинам відповідачем до матеріалів справи не надано.

Посилання представника відповідача на те, що боргу по страхових внесках у відповідача немає, оскільки останнім частково здійснювалися проплати страхових внесків в добровільному порядку, а частково суми страхових внесків стягувалися в судовому порядку судом оцінюються критично, оскільки до суду не надано жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Таким чином, на дату розгляду справи не відшкодована відповідачем сума страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування становить 5341,71 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи картками особового рахунку страхувальника- відповідача у справі.

Відповідно до статті 1 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР загальнообовязкове державне соціальне страхування - це система прав, обовязків та гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі-роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, який набрав чинності 01 січня 2011 року.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 цього ж Закону платниками єдиного внеску є застраховані особи та страхувальники.

Статтею 4 названого Закону визначено, що платниками єдиного внеску, є, зокрема, роботодавці-підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб; фізичні особи - підприємці; фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами; працівники - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють; особи, які працюють на виборних посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян та отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на такій посаді; військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу; особи, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності; особи, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також частиною 3 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платниками єдиного внеску вважаються платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Судом встановлено, що відповідач є платником єдиного внеску з 01.01.2011.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобовязаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Порядок подачі такої звітності з 01 січня 2011 року встановлений Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1014/18309.

У встановленому порядку відповідачем подано до управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області звіти про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за січень - червень 2011 року.

Згідно рядку 8 поданих звітів загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, складає за січень 2011 року - 380,17 грн, за лютий 2011 року - 380,17 грн, за березень 2011 року - 380,17 грн, за квітень 2011 року - 387,84 грн, за травень 2011 року - 387,84 грн та за червень 2011 року - 387,84 грн.

Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати статтю 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", так як положеннями цієї статті унормовані правовідносини з приводу сплати єдиного внеску, а саме: встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, а в разі, коли до настання зазначеної дати відбувається отримання (перерахування) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), то одночасно з таким отриманням (перерахуванням); єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Судовим розглядом встановлено, що за відповідачем рахується сума боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період січень-червень 2011 року в розмірі 2304,03 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи картками особового рахунку платника єдиного внеску - відповідача у справі.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка у відповідності до абзацу 2 цієї частини є виконавчим документом і має бути оплачена платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги.

Судом була досліджена наявна у матеріалах справи копія вимоги про сплату боргу від 05.07.2011 № Ф19, яка отримана відповідачем, що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні.

Частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" передбачено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Доказів оплати вказаної вимоги, її узгодження, скасування або невідповідність закону та фактичним обставинам сторонами до матеріалів справи не надано, а судом самостійно при виконанні приписів статті 11 КАС України у частині офіційного зясування всіх обставин у справі не встановлено.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що існування у відповідача боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 2304,03 грн перед Управлінням Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області доведено матеріалами справи. Крім того, представник відповідача в ході розгляду справи також вказав на те, що відповідачем єдиний внесок за січень-червень 2011 рік не сплачувався.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач доказів в спростування вищевикладеного чи доказів сплати недоїмки по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5341,71 грн та по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2304,03 грн. суду не надав.

Несплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізична особа-підприємець ОСОБА_2 порушила один із основних обов'язків страхувальника, чим завдано істотної шкоди інтересам держави, яка відповідно до статті 46 Конституції України гарантує громадянам України право на соціальний захист.

З огляду на наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області недоїмку по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5341 грн 71 коп. (п'ять тисяч триста сорок одна грн 71 коп.) на р/р 4 в ОПЕРВ Полтавського облуправління ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467 та недоїмку по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2098 грн 71 коп. (дві тисячі дев'яносто вісім грн 71 коп.) на р/р 1618 та в сумі 205 грн 32 коп. (двісті п'ять грн 32 коп.) на р/р 1618 ГУДКУ в Полтавській області м. Полтава, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2011 року.

Суддя О.В. Гіглава