Справа № 2а-15719/10/0570
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зеленов А.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року справа №2а-15719/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Горбенко К.П.

суддів Білак С.В., Попова В.В.,

при секретарі Турко І.Б.,

за участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року по адміністративній справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26.05.2010 відповідачем була проведена позапланова перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу у господарській одиниці кіоску, розташованого за адресою: м. Маріуполь, пр. Луніна, 2, за наслідками якої складено акт № 0298/05/81/23/НОМЕР_1 від 26.05.2010. Перевіркою було встановлено здійснення розрахункових операцій на суму 23 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування відповідного розрахункового документу, невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій у розмірі 792,20 грн., порушення ведення обліку товарних запасів на місці їх реалізації відсутність накладних на товар, що реалізується. 07.06.2010 відповідачем було прийнято спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Проте у акті перевірки не зазначено, яким чином було встановлено проведення розрахункової операцій без використання РРО. Крім того, вказані у акті перевірки грошові кошти у сумі 792,20 грн. знаходились не у місці проведення розрахунків, а у особистому гаманці продавця ОСОБА_4, про що продавець зазначала під час перевірки та доповіла у службовій записці. РРО, що встановлений у кіоску, не має грошового ящику. Кошти зберігаються у коробці з назвою «Каса», в якій на момент перевірки знаходилась сума 73,05 грн., зазначена у денному звіті РРО. Також вважає, що законодавством не передбачено обовязку фізичної особи-підприємця вести облік товарних запасів.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року позовні вимоги задоволені частково: визнано частково недійсним рішення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя від 07.06.2010 № НОМЕР_2 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій на суму 10 355 грн. 80 коп.

Відповідач Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція, не погодився з даною постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що співробітниками ДПІ при проведенні перевірки позивача був встановлений факт реалізації продукції з порушенням проведення розрахункової операції через РРО; відповідно до п.23 Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування населення заборонено зберігання на місці проведення розрахунків готівки, що не належить субєкту господарювання, або особистих речей касира чи інших працівників; позивачем порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», згідно якого СПД, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів.

Колегія суддів заслухавши доповідача, пояснення позивача, яка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, перевіривши матеріалами справи за доводами апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути скасована.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована 06.04.2000 Приморською районною адміністрацією, перебуває на обліку в Жовтневій МДПІ м. Маріуполя (Приморське відділення) з 06.04.2000.

25.05.2010 у позивача на підставі направлень №№ 611, 612, згідно з якими з 18.05.2010 по 27.05.2010 було доручено згідно наказу в.о. начальника Жовтневої МДПІ м. Маріуполя від 18.05.2010 № 938 проведення позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог Законів України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», та Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, було проведено перевірку.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 25.05.2010, згідно якого були встановлені наступні порушення:

- проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документу, що підтверджує виконання розрахункової операції;

- невидача особі, яка отримує товар, розрахункового документу встановленої форми на повну суму проведеної операції;

- порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме відсутні накладні на товар;

- невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, що зазначена у денному звіті РРО.

На підставі вищевказаного акту 07.06.2010 заступником начальника Жовтневої МДПІ м. Маріуполя було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_2, яким згідно з п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та п. 1 ст. 17, ст.ст. 21, 22 Закону № 265 до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10585,80 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив з того, що висновок відповідача про невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, на суму 792,20 грн. у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження; відповідачем доведена правомірність прийнятого рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 07.06.2010 № НОМЕР_2 на суму санкцій у розмірі 230 грн., у звязку з чим позовні вимоги були задоволені частково, а спірне рішення визнано недійсним частково на суму санкцій 10355,80 грн.

Проте колегія суддів не може погодись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

12) вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг);

13) забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач дійсно порушила вимоги п.п. 1, 2 вказаного Закону, проте порушення вимог п.п. 12, 13 вказаного закону вважає доведено відповідачем не було.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції за таких обставин.

При проведенні перевірки позивача у кіоску на місці проведення розрахунків перевіряючими було встановлено невідповідність сум готівкових коштів сумі коштів за розрахунковими квитанціями, а саме грошові кошти у сумі 865,25 грн., при сумі коштів вказаній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій у розмірі 93,05 грн., що підтверджується описом наявності готівки на місці проведення розрахунків та денним звітом РРО. Таким чином було встановлено факт невідповідності суми грошових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО.

Позивач не спростовувала факт, що і кіоску знаходилось 865,25 грн., однак вона вказує на те, що сума невідповідності знаходилась не в місці проведення розрахункових операцій, тобто місці складання та видачі покупцям розрахункових квитанцій, а знаходилась на торгівельній площі кіоску у гаманці реалізатора.

Проте вищевказане суперечить п.23 Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15.06.2006р., згідно якого заборонено зберігання на місці проведення розрахунків готівки, що не належить субєкту господарювання або особистих речей касира чи інших працівників.

Таким чином, позивачем було порушено вимоги п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з п. 1 ст. 17 вказаного Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у ) у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Статтею 22 вищезазначеного Закону визначено, що у разі невідповідності суми готівкових

коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку

використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями

виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Одже, факт знаходження на торгівельній площі кіоску суми грошових коштів у розмірі 865,25 грн. підтверджує порушення позивачем п.13 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівкові формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення і обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Таким чином обовязок ведення обліку товарних запасів на складах чітко визначено діючим законодавством у звязку з чим суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги у цій частині.

01.06.2010р. СДПРІ ОСОБА_5 на підставі виявлених порушень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 155-1 КУпАП відносно ОСОБА_6

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.06.2010р. ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..155-1 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 34,00грн. Вказаною постановою було встановлено факт порушення реалі затором ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_6 п.п.1, 12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Постанова набрала чинності.

Згідно ч.4 ст. 72 КАСУ вирок суду в кримінальній справі, або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухваленні вирок чи постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цієї особою.

Одже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що відповідачем доведена правомірність прийнятого рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 07.06.2010 № НОМЕР_2 на суму санкцій у розмірі 230 грн, у звязку з чим позовні вимоги задовольнив частково, а спірне рішення визнав недійсним частково на суму санкцій 10355,80 грн.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що відповідно до вимог статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлює скасування постанови суду першої інстанції, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-15719/10/0570 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-15719/10/0570 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій - скасувати.

Прийняти нову постанову:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій відмовити у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23.09.2010р. Повний текст постанови виготовлено 28.09.2010р.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: