Справа № 814/473/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р. Справа № 814/473/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 18.03.1991 по 12.01.2015.

З 19 вересня 2013 року ОСОБА_4 був призначений на посаду заступника начальника Управління МВС України в Миколаївській області наказом МВС України від 19.09.2013 № 845 (наказ УМВС від 23.09.2013 № 72).

16 жовтня 2014 року набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 р. № 1682 (далі-Закон 1682).

Відповідно до ч.І ст.1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.1 Закону № 1682 протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Статтею 2 Закону № 1682-VII передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації). Так, відповідно до п.6 ч.І ст.2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

Статтею 3 Закону № 1682-VII визначено критерії здійснення очищення влади (люстрації). Зокрема, відповідно до п.8 ч.І ст. 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року - керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682- VII впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (орган), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад га надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», у порядку та строки, визначені цим Законом.

На час набрання чинності Закону № 1682 ОСОБА_4 з вересня 2013 року по жовтень 2014 року сукупно більше одного року, а саме 1 рік 1 місяць, обіймав посаду заступника начальника Управління МВС України в Миколаївській області, що визначена п.8 ч. І ст. 3 Закону № 1682- VII, як така, відносно якої здійснювалась люстрація.

У зв'язку із цим наказом Міністра МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с ОСОБА_4 на підставі підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682 та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (далі-положення) був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).

Згідно п. 62 «а» Положення, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Закону України Про військовий обов'язок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Нормами Закону № 1682 є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами у визначений Законом № 1682 строк. Законом № 1682 не встановлено жодних застережень чи виключень стосовно звільнення осіб, які підпадають під критерії, передбачені ч.І ст. 3 Закону №1682, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682.

Висновок про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 ґрунтується на результатах вивчення його особової справи в частині перебування на посадах, які віднесено до категорії «керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу Міністерства внутрішніх справ України» (п.8 ч.І ст. 3 Закону № 1682).

Таким чином, посада заступника начальника УМВС України в Миколаївській області відповідає визначеному у п.8 ч.І ст. 3 Закону № 1682 поняттю «заступника керівника територіального (регіонального) органу МВС України».

З 22 жовтня по 31 грудня 2014 року ОСОБА_4 знаходився на лікарняному, УМВС України в Миколаївській області не мало можливості реалізувати наказ МВС України.

Після виходу позивача ОСОБА_4 з лікарняного УМВС України в Миколаївській області здійснило реалізацію наказу МВС України від 27.10.2014 № 2239 о/с, видавши наказ від 12.01.2015 № 7 о/с.

УМВС України в Миколаївській області, отримавши копію свідоцтва про хворобу та рапорт позивача направило 16.01.2015 за № 1/51 до МВС України відповідні матеріали для розгляду по суті.

11 лютого 2015 за № 6/1/1-1150 МВС України, розглянувши направлені матеріали, надало відповідь із зазначенням, що наказом МВС України від 27.10.2014 р. №2230 о/с ОСОБА_4 звільнено з ОВС згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-УП та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114.

Позивач не погоджується з наказом МВС України про звільнення в частині підстави звільнення, а саме п. 62 «а» Положення.

Так, у своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що його протиправно звільнено не на підставі п. 64 положення та порушено його право на отримання вихідної допомоги. А з застосуванням до нього положень Закону України «Про очищення влади» не заперечував.

Згідно п. 64 Положення, Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що обстеження військово-лікарською комісією проходив після видання наказу про звільнення, тобто наказ про звільнення було прийнято 27.10.2014 року, а висновок ВЛК 05.12.2014 року. Звільнення особи через непридатність до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час може мати місце тільки при наявності у підрозділі кадрового забезпечення рішення ВЛК, яке повинно передувати здійсненню акта індивідуальної дії про припинення службових відносин (виданню наказу). Відсутність рішення ВЛК на момент винесення наказу МВС України від 27.10.2015 № 2230 унеможливило звільнити особу за вказаних підстав. До того ж, позивач звільнений за підставами, передбаченими у Законом України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682, яким не передбачено врахування стану здоров'я особи, яка звільняється за підставами вказаними в ньому.

Отже, суд дійшов висновку, що МВС України при прийняті наказу діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому відсутні підстави для його скасування.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідачів нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільнені з ОВС, суд зазначає наступне.

Виплата одноразової грошової допомоги врегульована Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою Кабінету Міністрів № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відповідно до вказаних нормативних актів виплата одноразової допомоги може проводитися двом категоріям осіб, по-перше: які звільняються на пенсі, по-друге: особам, які звільняються з органів внутрішніх справ за власним бажанням, станом здоров'я, вислугою років, скороченням штатів та тощо за умови якщо вони мають понад 10 років служби. Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_4 був звільнений з ОВС на підставі підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-УП та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, то підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільнені відсутні.

Що стосується посилань апелянта в апеляційній скарзі на Рішення Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 667/9961/14, як на підставу задоволення вимоги про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, то слід зазначити, що в означеному вище рішення погіршення стану здоров'я позивача та не можливість подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ виникло ще до набуття чинності Закону України «Про очищення влади» на підставі якого у тому числі було звільнено позивача.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачі, які є суб'єктами владних повноважень, повністю довели свою позицію суду та надали обґрунтовані пояснення щодо правомірності своїх дій та прийнятого Наказу МВС України №2239 о/с від 27.10.14 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року по справі № 814/473/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук