Справа № 2а-272/11/1223
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Жадан О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року справа №2а-272/11/1223

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гімона М.М.

суддів Василенко Л.А. , Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки Луганської області на постанову Ровеньківського міського суду Луганської області від 09 лютого 2011 року у справі № 2а-272/11/1223 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ровеньківського міського суду Луганської області від 09 лютого 2011 року у справі № 2а-272/11/1223 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни з 01.01.2006 року задоволено частково. Визнано дії відповідача незаконними та зобовязано здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 01.02.2011 року урахуванням фактично здійснених виплат. В іншій частині позовник вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з вказаною постановою суду в частині задоволених позовних вимог і подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що на законодавчому рівні не врегульований механізм стосовно виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни» з застосуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на теперішній час відповідач при здійсненні вказаних виплат керується Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05.2008 року, яка встановлює розміри доплати до пенсії дітям війни, а тому, його дії є законними.

Позивач також не погодився з постановою суду першої інстанції, в якій просив змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що статтю 268 Цивільного кодексу України передбачено, що вимоги щодо позовної давності не поширюються на спори про визнання правових актів органів владних повноважень або органів місцевого самоврядування якими порушується права власності позивача або інше речове право. Також позивач вважає, що строк на звернення до суду згідно до ч. 4 ст. 99 КАС України має розраховуватися від дати отримання відповіді відповідача з відмовою добровільно поновити його права.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та залишити частину позовних вимог без розгляду з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік…» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цими законами, на 2007 та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Поряд з цим, 09.07.2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19.12.2006 року, а також рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України зазначив, що положеннями Закону України про Державний бюджет України не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

В 2009 та 2010 роках редакція ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не змінювалась та її дія не зупинялась.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону, яка діяла до 01 січня 2007 року.

Щодо посилань відповідача на застосування положень Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи те, що Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ, то застосуванню при вирішенні спірного питання підлягає Закон.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач як дитина війни має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача за межами передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, пославшись на ст. 257 Цивільного кодексу України, якою встановлена загальна позовна давність у три роки для звернення до суду з позовом.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки положення ст. 257 Цивільного кодексу України не розповсюджуюся на спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

З посиланням позивача на статтю 268 Цивільного кодексу України, згідно якої, вимоги щодо позовної давності не поширюються на спори про визнання правових актів органів владних повноважень або органів місцевого самоврядування якими порушується права власності позивача або інше речове право, колегія суддів не може погодитися, оскільки позивачем не оскаржується акт органу владних повноважень або органу місцевого самоврядування якими порушується його права власності, а оскаржуються дії субєкта владних повноважень, а тому до цих правовідносин підлягає застосуванню шестимісячний строк звернення до суду.

Посилання позивача на те, що строк на звернення до суду згідно до ч. 4 ст. 99 КАС України має розраховуватися від дати отримання відповіді відповідача з відмовою добровільно поновити його права, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виплати, які отримував позивач носили періодичний (щомісячний) характер і законодавством встановлено саме розмір щомісячної виплати, тому про порушення своїх прав позивач повинен був дізнаватися при кожному отриманні сум підвищення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при задоволені позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача здійснити підвищення до пенсії, як дитині війни, за період з 22 травня 2008 року, допущені порушення вимог процесуального законодавства, які призвели до неправильного вирішення справи за суттю заявлених вимог, оскільки позивач жодних причин щодо поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом не навів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 17.01.2011 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 17.07.2010 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права в частині позовних вимог з 17.07.2010 року по 01.02.2011 року, але припустив порушення норм процесуального права в частині задоволення позовних вимог за період з 22.05.2008 року по 17.07.2010 року, які є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині з залишенням адміністративного позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 183-2, 195, 198, 200, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки Луганської області задовольнити частково.

Постанову Ровеньківського міського суду Луганської області від 09 лютого 2011 року у справі № 2а-272/11/1223 скасувати в частині задоволення позовних вимог за період з 22.05.2008 року по 17.07.2010 року, залишивши адміністративний позов в цій частині без розгляду.

Постанову Ровеньківського міського суду Луганської області від 09 лютого 2011 року у справі № 2а-272/11/1223 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії в частині задоволення позовних вимог за період з 17.07.2010 року по 01.02.2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів М.М. Гімон

ОСОБА_3

ОСОБА_4