Справа № 2а/1770/1308/2012
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2012-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1308/2012

24 квітня 2012 року 18год. 36хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області
про визнання незаконним наказу № 1-о від 21.12.2011 року, скасування наказу № 2-о від 23.02.2012 року, поновлення на посаді, зобов'язання вчинення дій, стягнення середього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до Управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області про визнання незаконним наказу № 1-о від 21.12.2011 року, скасування наказу № 2-о від 23.02.2012 року, поновлення на посаді, зобов'язання вчинення дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 29.03.2012 року справу передано на розгляд Рівненського окружного адміністративного суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, відповідачем у порушення вимог Конституції України та трудового законодавства України видано незаконні накази, якими позивача призначено на тимчасово вільну посаду головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів ОСОБА_4, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в порядку переведення з УДК у Острозькому районі без конкурсного відбору та звільнено з займаної посади у зв"язку з закінченням строкового договору згідно п.2 ст. 36 КЗпП України, що призвело до порушення її конституційного права на працю. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи оскаржувані накази законними і обґрунтованими, виданими на підставі та на виконання вимог Конституції України та трудового законодавства України, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Також зазначив, що позивач пропустив строк звернення до суду встановлений ч.3 ст. 99 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 р. № 1085/2010 "Про оптимізацію системи органів центральної виконавчої влади", з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, усунення дублювання їх повноважень, забезпечення скорочення чисельності управлінського апарату та витрат на його утримання, підвищення ефективності державного управління та відповідно до п.15 ч.1ст.106 Конституції України, утворено Державну казначейську службу України та зобов'язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо ліквідації урядових органів в системі центральних органів виконавчої влади.

На виконання п.4 ст.7 зазначеного Указу, Кабінетом Міністрів України видано постанову "Про ліквідацію урядових органів" від 28.03.2011 р. № 346, якою ліквідовано Державне казначейство.

12.05.2011 року ОСОБА_1 попереджено, що відповідно до постанови КМУ від 28.03.2011 року №346 „Про ліквідацію урядових органів, наказу Міністерства фінансів України „Про заходи щодо ліквідації Державного казначейства країни від 30.04.2011р. №574, наказу Державного казначейства України „Щодо ліквідації територіальних органів Державного казначейства України від 05.05.2011р. №116 Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області ліквідовано, а посаду ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу скорочено.

20 грудня 2011 року на виконання Указу Президента України „Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади від 09.12.2010 №1085, постанови Кабінету Міністрів України „Про ліквідацію урядових органів від 28.03.2011 №346, наказу Міністерства фінансів України „Про заходи щодо ліквідації Державного казначейства країни від 30.04.2011 №574, наказу Державного казначейства України „Щодо ліквідації територіальних органів Державного казначейства України від 05.05.2011 №116 та у звязку з ліквідацією Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області та його структурних підрозділів, зокрема: управління Державного казначейства у Острозькому районі Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області, ОСОБА_1 головному спеціалісту відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування кошторисів розпорядників коштів та інших клієнтів управління Держказначейства, була запропонована тимчасово вільна посада головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі ОСОБА_5, яка знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На дану пропозицію ОСОБА_1 дала згоду, підписавши пропозицію на працевлаштування.

В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.12.2011р., яка завізована начальником установи ОСОБА_3 Климентієм Григоровичем з вказівкою „ ... призначити на тимчасово вільну посаду головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів, ОСОБА_5, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, ОСОБА_1 наказом №1-О від 21.12.2011р. призначено на дану посаду в порядку переведення без конкурсного відбору. З даним наказом позивачка ознайомлена під підпис.

Відповідно до п.2 та п.3 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути:

- на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

- таким, що укладається на час виконання певної роботи.

22.02.2012 року до начальника УДКС України в Острозькому районі ОСОБА_3 звернулась із письмовою заявою ОСОБА_5 про надання її дозволу на переривання відпустки по догляду за дитиною та "рахувати її як таку, що приступила до виконання нею своїх обов"язків."

Наказом УДКС України в Острозькому районі Рівненської області від 22.02.2012 р. за №1-О дозволено головному спеціалісту відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів ОСОБА_5 перервати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та приступити до виконання службових обов"язків.

24.02.2012 року згідно наказу від 23.02.2012р. за №2-О начальника УДКС України в Острозькому районі Рівненської області ОСОБА_3 ОСОБА_6 була звільнена із займаної нею посади у зв"язку із закінченням строкового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України.

27.02.2012 року ОСОБА_1Ю забрала свою трудову книжку, оскільки у день звільнення отримувати трудову книжку вона відмовилась. Про даний факт свідчить складений комісією акт від 24.02.2012 року. В трудовій книжці ОСОБА_1 було зроблено технічну помилку, яка виявлена начальником Управління та за вказівкою останнього запис до трудової книжки ОСОБА_1 був приведений у відповідність до наказу №1-О від 21.12.2011 року.

Згідно з п.2 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до п.6 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. На дату звільнення ОСОБА_1 та прийняття її в порядку переведення на посаду в управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області, інших пропозицій щодо іншої посади в новій установі зважаючи на штатний розпис на 2011 рік та 2012 рік управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області її керівник запропонувати не міг.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що наказ №1-О від 21.12.2011 вона підписала під тиском начальника, який повідомив її, що в тому разі якщо вона не підпише даний наказ він її звільнить з роботи, а також те, що даний наказ не містив номеру та в ньому невірно був вказаний її ранг, оскільки вищезазначені обставини позивач у судовому засіданні не підтвердила належними доказами.

Вимогу позивача щодо стягнення з УДКС України в Острозькому районі Рівненської області моральної шкоди суд не бере до уваги, оскільки заявлена вимога не підтверджується жодним доказом.

Щодо клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, то суд зазначає наступне.

Законодавець визначив, що строк звернення до суду за захистом порушеного права може бути пропущено, як з об"єктивних, так і з суб"єктивних причин, проте у кожному випадку потреба у зверненні до суду не зникає, відтак виникає необхідність у поновленні строків. З точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд дійшов до висновку про пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, повністю виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних наказів.

Суд приходить до висновку, що доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є безпідставними, необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами. Натомість, відповідачем доведено правомірність звільнення позивача з посади, оскільки оскаржувані накази № 1-о від 21.12.2011 року та № 2-о від 23.02.2012 року, прийняті у межах повноважень, у спосіб та порядок, що передбачений чинним законодавством України, а отже підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.