Справа № 2-а-4878/11
Суддя: Рябченко Л. А.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4878/11
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Рябченко Л. А. ,

при секретарі Бібарцева В. Р.,

. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві справу за

адміністративним позовом ОСОБА_1

до

Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради

про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання виплатити недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим,що вона є евакуйованою з зони відчуження у 1986 році ,постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат,розмір якої визначається на момент виплати,але відповідачем виплачено вказану допомогу за 2010 рік у значно нижчому розмірі.Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги,то позивач просила суд визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради щодо відмови у проведенні перерахунку одноразової допомоги на оздоровлення на 2010 рік згідно ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату вказаної допомоги згідно вимог Закону за 2010 рік.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не зявився,про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи,суд приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення.

Так,по справі встановлено,що позивач є евакуйованою з зони відчуження у 1986 році,постраждалою він наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії ,що стверджується копією посвідчення.

Відповідно до ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році,постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії 3 мінімальних зарплат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Судом встановлено,що відповідачем нараховано до виплати щорічну допомогу на оздоровлення позивачу за 2010 рік в розмірі 75 грн. 14.03.2011 року,фактично зараховано вказану суму коштів на банківський рахунок позивача 14.03.2011 року.

Ці обставини підтверджуються листом управління соцзахисту та довідкою Білоцерківського відділення № 211 ВАТ «Державний Ощадний банк України».

Зазначена допомога на оздоровлення виплачена управлінням соцзахисту населення в тих розмірах,які встановлені постановою КМ України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач просить суд при визначенні розміру вказаної допомоги застосувати як розрахункову величину розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України .

Згідно зі ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України,актами Президента України.

Згідно зі ст.9 КАС суд при вирішенні справи керується принципом законності,відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України,а також міжнародних договорів,згода на обовязковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно - правові акти,прийняті,відповідним органом на підставі,у межах повноважень та у спосіб,передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно - правового акту,Конституції України,закону України,міжнародному договору,згода на обовязковість якого надана ВР України,або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт,який має вищу юридичну силу.

Розмір допомоги на оздоровлення,визначений вказаною вище постановою КМ України,суперечить вимогам ст. 48 Закону та іншим нормам Законів.

Але,оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами,то виходячи з загального принципу пріоритетності нормативних актів,суд вважає,що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та положення Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати ,а не постанови КМ України.

Так,в разі колізії між нормативно правовими актами КМ України та Законами України застосуванню підлягають саме положення Законів України,які є актами вищої юридичної сили.

Відповідно до Закону України « Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року встановлено такий розмір мінімальної заробітної плати : з 1 листопада 2009 року - 744 грн.,з 1 січня 2010 року 869 грн.,з 1 квітня -884 грн.,з 1 липня 888 грн.,з 1 жовтня 907 грн.,з 1 грудня 922 грн.

Ст. 53 Законів України « Про Державний бюджет України на 2010 рік» визначено такі ж розміри мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.. 22 Закону України « Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі : з 1 січня 2011 року-941 грн.,з 1 квітня -960 грн.,з 1 жовтня -985 грн.,з 1 грудня 1004 грн.

Всі вказані закони не мали жодних обмежень щодо застосування ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,яка передбачає право позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст..71 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами,крім законів про внесення змін до цього Закону.

Слід зазначити,що п. 28 розділу 2 Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»були внесені зміни до ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,яким було передбачено,що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірі встановлених Кабінетом Міністрів України.

Але за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , в т.ч. п. 28 розділу 2 цього Закону,яким було внесено вказані вище зміни до ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України,остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того,в самому рішенні вказано на те,що рішення Конституційного Суду України у справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами,які виникли внаслідок дії положень статтей зазначених законів,що визнані неконституційними.

Отже,враховуючи наведене, управління соціального захисту населення повинно було виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Постановою КМ України від 20.09.2005 року за № 936 затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм,повязаних із соціальним захистом громадян,постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до підпункту 4 п.4 цього Порядку щорічна допомога на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог , управліннями праці та соціального захисту населення районних ( міських) держадміністрацій,виконкомів міських,районних містах рад за місцем реєстрації громадян.

Тобто,управління соцзахисту населення Білоцерківської міської ради має бути відповідачем у даній справі.

Суд також,вважає,що відсутність коштів для фінансування вказаних виплат не може бути підставою для відмови в задоволенні позову,оскільки принцип верховенства права,закріплений Конституцією України,означає,що якщо держава схвалила певну концепцію,то дії державних органів вважатимуться протиправними,якщо вони відступатимуть від такої політики.

Крім того,у рішенні Конституційного Суду України,який неодноразово розглядав питання реалізації права громадян на соціальний захист,зазначалося,що пільги , компенсації, гарантії є видом звуження змісту та обсягу цього права не допускається.

На підставі ст.. 4 Декрету КМ «Про державне мито» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст..ст.9,113 Конституції України,ст.ст. 48,62,71 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,Законом України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»,Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік»,Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп,ст.ст. 6,7, 159-163,167, 186,256 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Задоволити позов.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради щодо невиплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік.,відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради виплатити недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат,виходячи з мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги,з врахуванням виплаченої суми.

Звільнити сторони від сплати судового збору.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Суддя ОСОБА_2