Справа № 2-а-1134/11
Суддя: Павлів З. С.
Дата ухвалення: 2011-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Павлів З.С.

при секретарі Михавко І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Стебницької міської ради, виконавчого комітету Стебницької міської ради, управління земельних ресурсів у м. Дрогобичі, ОСОБА_4, з участю третьої особи ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення Стебницької міської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 28.09.2011 року, просить визнати рішення сесії Стебницької міської ради за № 553 від 07.09.2005 року в частині пункту 2.7 про надання ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 439 м. кв. неправомірним та визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_6 за кадастровим № :01:0440342.

Ухвалою суду від 23.12.2011 року провадження у даній адміністративній справі в частині визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку , виданого ОСОБА_6 за кадастровим № :01:0440342 закрито, оскільки дане спірне питання не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням виконкому Стебницької міської ради народних депутатів № 277 від 06.10.1988 року йому встановлено норму земельної ділянки при житловому будинку № 30 по вул. Новій в м. Стебнику площею 910 кв. м., а лишки площею 797 кв. м. залишено в тимчасовому користуванні. Рішенням виконкому Стебницької міської ради народних депутатів № 164 від 12.08.1993 року його матері ОСОБА_5 виділялася земельна ділянка під будівництво житлового будинку площею 600 кв.м. за рахунок лишків будинковолодіння № 30, власником якого є він, згідно затвердженого кварталу забудови по вул. Б. Лепкого. Виділена земельна ділянка у даний час за цільовим призначенням не використовується. В самому рішенні сесії міської ради № 282 від 08.10.1992 року (доповнення до нього № 164 від 12.08.1993 року), яким надавався наділ ОСОБА_5, про зміни конфігурації земельної площі не вказувалося. Однак, земельну ділянку будинку № 19 по вул. Б. Лепкого переміщено на частину його земельної ділянки. Звідси, відповідно, утворюється незайнята площа земельної ділянки між будинками № 19 та № 17 по даній вулиці. В подальшому «новоутворені» лишки землі згідно п. 2. 7 оскаржуваного рішення передані безкоштовно у власність ОСОБА_6 для ведення садівництва. Відповідно до вищевказаного рішення ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку оформлено державний акт на право власності. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. Крім цього, його особисто ніхто про відібрання лишків не повідомляв.

Позивач ОСОБА_3, який є одночасно і представником третьої особи ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнив, що, на його думку, ОСОБА_6 самовільно встановив межі земельної ділянки. Тому він звернувся з даним позовом до суду. Вважає, що відповідач приватизацію землі виконав з порушеннями чинного законодавства. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 позицію свого довірителя підтримав. Додатково суду пояснив, що у 2005 році ОСОБА_6 виготовив державний акт на право власності на земельну ділянку, а Стебницька міська рада не провела вилучення землі, що є порушенням чинного законодавства. Тому на підставі незаконного рішення видано незаконний державний акт.

Представник відповідачів - Стебницької міської ради та виконавчого комітету Стебницької міської ради, позов не визнав. В обґрунтування своїх заперечень суду пояснив, що за рахунок лишків земельної ділянки позивача, що перебували у його тимчасовому користуванні відповідно до рішень 1992 року та 1993 року, земельна ділянка виділена не відповідачеві ОСОБА_6, а матері позивача ОСОБА_5 Про даний факт позивач знав, погоджувався з ним та не оскаржував жодним чином відповідного рішення, в тому числі і в судовому порядку Згідно акту обстеження будинковолодіння № 30 по вул. Новій, власником якого є позивач, та земельної ділянки, виділеної під будівництво житлового будинку ОСОБА_5, комісією встановлено, що при приєднанні земельної ділянки ОСОБА_6 до земельної ділянки забудовника ОСОБА_5, нею було захоплено ділянку площею 38 кв. м. власника ОСОБА_7 Вважає, що Стебницька міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2, в обґрунтування позиції свого довірителя суду пояснив, що сам позивач в судовому засіданні підтвердив, що земельна ділянка, яка надана у приватну власність ОСОБА_8, ніколи в його користуванні не була. Їхні земельні ділянки не межують . Оскаржуване рішення про виділення його довірителеві земельної ділянки у приватну власність жодним чином не порушує прав позивача, тому є законним. Просить в здоволенні позову відмовити.

Оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, суд прийшов до переконання, що вимоги позивачки є необґрунтованими, такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статі 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010, положення пункту першого 1 частин статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних осіб чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Враховуючи субєктний склад спірних правовідносин та їх зміст, оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії рішення Стебницької міської ради про безоплатну передачу у власність для ведення садівництва земельної ділянки, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинковолодіння № 30 по вул. Нова в м. Стебнику Львівської області.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Стебницької міської ради № 277 від 06.10.1988 року, при житловому будинку № 30 по вул. Новій в м. Стебнику встановлено норму земельної ділянки площею 910 кв. м., а лишки землі площею 797 кв. м. залишено в тимчасовому користуванні.

Рішенням виконавчого комітету Стебницької міської ради № 282 від 08.10.1992 року ( з урахуванням рішення виконкому Стебницької міської ради № 164 від 12.08.1993 року) матері позивача, третій особі по справі, ОСОБА_5 , виділено земельну ділянку площею 600 кв. м. під будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Б. Лепкого, 19, яка знаходиться між вулицями ОСОБА_9 та Новою.

Як вбачається з п. 2.7 рішення Стебницької міської ради № 553 від 07.09.2005 року, ОСОБА_6 передано безкоштовно у власність земельну ділянку з наступною видачею Державного акту на право власності на земельну ділянку, земельну ділянку для ведення садівництва площею 439 кв.м. за адресою : вул. Б. Лепкого, 17 у м. Стебнику.

На підставі вищевказаного рішення сесії відповідачеві ОСОБА_6 видано державний акт про право власності на земельну ділянку за кадастровим № :01:0440342.

Як вбачається з позову, ОСОБА_3 вважає, що надана відповідачеві ОСОБА_6 земельна ділянка знаходиться у межах земельної ділянки, виділеної його матері ОСОБА_5, а ділянка матері переміщена на земельну ділянку, яка перебувала в його тимчасовому користуванні. Однак, як вбачається зі змісту даної позовної заяви та підтверджено в судовому засіданні позивачем, за рахунок лишків його будинковолодіння виділена земельна ділянка не відповідачеві ОСОБА_6, а третій особі ОСОБА_5 Земельні ділянки позивача та відповідача між собою не межують. Окрім цього, земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_6 у користуванні ОСОБА_3 не перебувала.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням Стебницької ради права та законні інтереси позивача не порушуються, а відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 7- 14, 18, 19, 71, 143, 158 - 163, 167 КАC України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Стебницької міської ради, виконавчого комітету Стебницької міської ради, управління земельних ресурсів у м. Дрогобичі, ОСОБА_4, з участю третьої особи ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення Стебницької міської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, - відмовити

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання щляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, з одночасним надісланням її копії до апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя