Справа № 826/15915/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2015 року № 826/15915/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом "Кьоенінг унд Бауер АГ" (Koenig&Bauer AG)

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Бліц-Інформ",

Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк"

про зняття арешту з майна.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі "Кьоенінг унд Бауер АГ" (Koenig&Bauer AG) (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач), за участю третіх осіб що не заявляють вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Бліц-Інформ" (надалі - третя особа 1), Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (надалі - третя особа 2), у якій просить суд скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2015 року по виконавчому провадженню №46888910 в частині майна, заставодержателем якого є Компанія «Кьоеніг унд Бауер АГ» (Koenig&Bauer AG), а саме: ролева друкарська машина КБА КОМПАКТА 215, заводський номер 60508000; ролева друкарська машина КБА КОМПАКТА 215, заводський номер 60508100; листова друкарська офсетна машини КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX UV, заводський номер 365406; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX, заводський номер 365359; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX UV, заводський номер 365562; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 СХ заводський номер 365711; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України утриматись від вчинення дій по накладенню арешту на наступне майно Приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ» (): ролева друкарська машина КБА КОМПАКТА 215, заводський номер 60508000; ролева друкарська машина КБА КОМПАКТА 215, заводський номер 60508100; листова друкарська офсетна машини КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX UV, заводський номер 365406; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX, заводський номер 365359; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX UV, заводський номер 365562; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 СХ заводський номер 365711.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач зобов'язаний зняти арешт з спірного майна, оскільки спірне майно перебуває в заставі у Позивача, а останній має переважне право на звернення стягнення на предмет застави.

В судовому засіданні представник Позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог та надав суду матеріали виконавчого провадження.

Представник третьої особи-1 позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив задовольнити позов повністю.

Третя особа-2 в судове засідання не з'являвся, явку свого представника не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання 02.09.2015 року не прибув представник третьої особи - 2, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання у відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України надійшов наказ № 5011-35/4003-2012 виданий 18.03.2014 року Господарським судом м. Києва згідно резолютивної частини якого необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ» (02156, м. Київ, Деснянський район, вул. Кіото, 25, код 20050164) на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ідентифікаційний код 21685166) заборгованість за кредитом у розмірі 2 991 507,94 євро (два мільйона дев'ятсот дев'яносто одна тисяча п'ятсот сім євро 94 євро цента) (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим НБУ станом на 09.09.2013 1 євро = 10,48442) становить 31 364 225,68 грн. (тридцять один мільйон триста шістдесят чотири тисячі двісті двадцять п'ять гривень 68 коп.), заборгованість по відсотках - 715 646,10 євро (сімсот п'ятнадцять тисяч шістсот сорок шість євро 10 євро центів) (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим НБУ станом на 09.09.2013 1 євро = 10,48442) становить 7 503 134,28 грн. (сім мільйонів п'ятсот три тисячі сто тридцять чотири гривні 28 коп.), пеню за прострочення сплати відсотків - 466 047,11 євро (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим НБУ станом на 09.09.2013 1 євро = 10,48442) становить 4 886 233,64 грн. (чотири мільйона вісімсот вісімдесят шість тисяч двісті тридцять три гривні 64 коп.) та 52 330,40 грн. (п'ятдесят дві тисячі триста тридцять гривень 40 коп.) судового збору

До відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України надійшла 11.03.2015 року заява від представника АТ «ОТП Банк» про відкриття виконавчого провадження вищезазначеного виконавчого документа. В даній заяві представник АТ «ОТП Банк» просить одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на все майно боржника.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.03.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документу. Даною постановою боржнику встановлено строк для самостійного виконання рішення, а саме, протягом семи днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до заяви стягувача від 03.03.2015 року за підписом представника стягувача ОСОБА_1 18.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зняти арешт з спірного майна, накладений постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.03.2015 року №46888910.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 6 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Положеннями статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

На підставі вищезазначених правових норм відповідач виніс постанову від 18.03.2015 року №46888910 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми звернення стягнення 43 805 924 грн.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі настання однієї з таких обставин, зокрема: якщо інша ніж обтяжувач особа набула права стягнення на предмет обтяження.

Отже, заставодержатель, чиє право або вимога стосовно предмета застави зареєстровані у встановленому порядку має, по-перше, пріоритет над вимогами інших стягувачів, які не є заставодержателями, по-друге, в силу закону набуває права реалізувати своє переважне право (вимогу) у разі, якщо інша ніж обтяжувач особа, яка не є заставодержателем, набула права стягнення на предмет обтяження.

Водночас, згідно із частинами 1, 3, 5, 6 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу положеннями Закону України "Про виконавче провадження" вбачається можливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Факт накладення арешту на рухоме та нерухоме майно не може порушувати переважне право заставодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в заставі.

У випадку, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, лише після задоволення його вимог залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Матеріали справи свідчать про те, що ролева друкарська машина КБА КОМПАКТА 215, заводський номер 60508000; ролева друкарська машина КБА КОМПАКТА 215, заводський номер 60508100; листова друкарська офсетна машини КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX UV, заводський номер 365406; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX, заводський номер 365359; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 CX UV, заводський номер 365562; листова друкарська офсетна машина КВА Rapida 105-8+L ALV2 СХ заводський номер 365711 стали предметом застави згідно договорів застави: № 44 від 2003р. (відсутні дані про дату та місяць); № 43 від 2003р. (відсутні дані про дату та місяць); № від 2006р. (відсутні дані про дату та місяць); №10710850-2 від «__» ____ 2007р. (відсутні дані про дату та місяць), тобто, до прийняття рішення Господарським судом міста Києва від 09.09.2013, примусове виконання якого здійснює відповідач в межах виконавчого провадження №46888910.

Суд звертає увагу, що згідно договорів застави, в яких відсутні дати укладання, зокрема міститься термін виконання до 2010 року та до повного виконання умов, таким чином в договір, які діють до 2010 року закінчився термін дії, а в матеріалах справи відсутні дані про пролонгації даних угод.

Крім того, Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні дані, яка саме сума заборгованості наявна у ПАТ "Холдингова компанія "Бліц-Інформ" перед Позивачем, в судовому засіданні представник Позивача не зміг надати повну відповіді стосовно наявності заборгованості та докази взагалі наявності такої заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що накладення арешту на все майно рухоме та нерухоме у виконавчому провадженні №46888910 не порушує права "Кьоенінг унд Бауер АГ" (Koenig&Bauer AG), як заставодержателя та враховуючи те, що вартість спірного майна є вищою ніж сума заборгованості третьої особи 2 перед Позивачем, інші стягувачі, які не є заставодержателями, набувають право на задоволення їхніх вимог у тій сумі, яка залишиться після задоволення вимог заставодержателя.

Аналогічна правова позиція викладена у судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 20.03.2014року по справі № К/800/29357/13, від 22.05.2014 року по справі № К/9991/55954/12, від 12.12.2014 року по справі №К/9991/67548/11.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю. Гарник

К.М. Кобилянський