Справа № 2а-1670/541/11
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2a-1670/541/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

при секретарі Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Державної інспекції з енергозбереження, Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області про скасування актів перевірки, приписів, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2011 року ОСОБА_4 управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з енергозбереження, Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області про скасування постанови № 12-10 від 02.07.2010 року про застосування економічних санкцій, акту № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, припису до акту № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, припису (повторного) до акту перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року позовну заяву в частині позовних вимог про скасування постанови № 12-10 від 02.07.2010 року залишено без розгляду до відкриття провадження у зв'язку з пропущеним строком звернення до суду та відсутністю підстав для його поновлення. В іншій частині позовних вимог ухвалою суду від 03 лютого 2011 року відкрито провадження у справі.

03 березня 2011 року та 09 березня 2011 року позивачем подано до суду уточнені позовні заяви, з урахуванням яких позивач просив скасувати постанову № 12-10 від 02.07.2010 року про застосування економічних санкцій, акт перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року в частині стану використання ПЕР та порушень законодавства, виявлених при перевірці, акт від 21.12.2010 року щодо перевірки виконання припису, акт від 02.03.2011 року щодо перевірки виконання припису та повторного припису, припис до акту № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, припис (повторний) до акту перевірки № 15-16/пп-2210.

Ухвалою суду від 06.04.2011 року позовну заяву в частині позовних вимог про скасування постанови № 12-10 від 02.07.2010 року про застосування економічних санкцій залишено без розгляду у зв'язку із відкликанням позивачем вказаних позовних вимог.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги про скасування актів перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, 21.12.2010 року, 02.03.2011 року, припису до акту № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, припису (повторного) до акту перевірки № 15-16/пп-2210, просили їх задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що 02.07.2010 року Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області було проведено перевірку Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства щодо стану використання паливно-енергетичних ресурсів за період 2007-2010 рр., за результатами якої складено акт № 15-16/пп-2210, в якому зафіксовано невиконання позивачем вимог п.п. 10.2.6., 10.2.8. ПКЕЕ та п. 5.6.14 ПУЕ, а саме, перевитрати електроенергії в електричних мережах за рахунок відхилення коефіцієнту потужності від величини нормативного (граничного) значення. Разом з тим, в акті перевірки не вказано жодного випадку порушення п. 10.2.8. ПКЕЕ, тобто відсутності чи виведення із роботи приладів компенсації реактивної потужності або їх простою на обєктах підприємства і не зазначено, на яких конкретних об'єктах виявлено недостатню компенсацію реактивної потужності, натомість констатовано факт здійснення значної роботи по поліпшенню енергоефективності та зниженню енергозатрат.

Вказували також, що в акті перевірки помилково зафіксовано факт марнотратного витрачання паливно-енергетичних ресурсів, оскільки перевищення величини нормативного (граничного) значення коефіцієнту потужності не входить до поняття марнотратного витрачання, визначеного Законом України «Про енергозбереження».

Посилалися на те, що висновок перевірки про порушення позивачем наказу Міністерства палива та енергетики № 19 від 17.01.2002 року не відповідає дійсності, оскільки розрахунок плати за реактивну електроенергію проводиться на підставі методики, затвердженої вказаним наказом, і заборгованості за спожиту активну та за перетоки реактивної електроенергії підприємство не має.

Зазначали також, що розрахунок перевитрат електроенергії в електричних мережах був виконаний інспектором згідно Методики визначення нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів, перезатвердженої наказом Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів від 13.12.2006 року № 89, яка була нечинною на момент перевірки.

Крім того, в порушення п. 7 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів інструментальні вимірювання інспектором не проводилися, а складений акт інструментальних вимірювань не містив даних про заводський номер засобу вимірювальної техніки, дату його метрологічної повірки, місця, де виконувались вимірювання (об'єкт), у зв'язку з чим існує питання щодо правильності і достовірності виконаного розрахунку перевитрат ПЕР.

Вказували, що всупереч п. 5 Порядку здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів, згідно з яким стан виконання припису перевіряється не пізніше, ніж протягом 15 днів після закінчення строку його виконання, складено акт від 21.12.2010 року щодо перевірки виконання припису, строк якого фактично закінчився 02.12.2010 року.

Крім того, 02.03.2011 року державним інспектором Баєвим О.І. було складено акт перевірки виконання припису (повторно) та повторного припису від 21.12.2010 року без фактичної перевірки виконання припису на об'єктах позивача на предмет доведення коефіцієнту потужності до нормативного значення.

Представник відповідачів проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Посилався на те, що перевірку позивача проведено згідно вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Порядку здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів. Актом перевірки від 02.07.2010 року зафіксовано перевищення позивачем величини граничного коефіцієнту потужності, який згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Мінпаливенерго від 17.01.2002 року № 19, складає tg ц 0,25, що призводить до перетікання реактивної електричної енергії та свідчить про додаткові технологічні втрати активної електричної енергії. Таким чином встановлено порушення позивачем п.п. 10.2.6., 10.2.8. ПКЕЕ та п. 5.6.14 ПУЕ. Згідно п. 1.1. Методики зменшення втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивних потужностей, є реальною експлуатаційною технологією енергозбереження в електричних мережах. У зв'язку з цим за результатами перевірки позивачу був винесений припис від 02.07.2010 року про встановлення компенсуючого устаткування або автоматичного регулювання для доведення коефіцієнту потужності до нормативного значення з метою зменшення втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивної потужності, розроблення техніко-економічного обґрунтування щодо заміни морально застарілого неефективного паливовикористовуючого обладнання (котли НИИСТУ-5) на сучасні з ККД не менше 91 %, а також техніко-економічне обґрунтування щодо заміни потужного електроспоживаючого обладнання на обладнання меншої потужності. З огляду на невиконання вказаного припису позивачем, 21.12.2010 року було винесено повторний припис аналогічного змісту із новим строком виконання.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 управління водопровідно-каналізаційного господарства (ідентифікаційний код 24388032) є комунальним підприємством, одним із основних видів діяльності якого за КВЕД є 41.00.0 збирання, очищення та розподілення води, про що свідчить довідка з ЄДРПОУ № 244 від 04.12.2006 року.

У період з 16.06.2010 року по 02.07.2010 року державним інспектором з енергозбереження ОСОБА_5 було проведено планову перевірку підприємства щодо стану використання паливно-енергетичних ресурсів, за результатами якої складено акт № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті перевірки порушення позивачем вимог п.п. 10.2.6., 10.2.8. ПКЕЕ та п. 5.6.14 ПУЕ, наказу Мінпаливенерго від 17.01.2002 року № 19, а саме, перевитрати електроенергії в електричних мережах за рахунок відхилення (перевищення) коефіцієнту потужності від величини нормативного (граничного) значення на 57026,6 кВт.год./рік.

До акту перевірки додано акт виконання інструментальних вимірювань від 16.06.2010 року, яким зафіксовано параметри, що вимірювалися за період травень 2009 року травень 2010 року: активна електроенергія - 6 002 803 кВт/г, реактивна електроенергія 2 640 748 кВар. При цьому засіб вимірювальної техніки, який використовувався для виконання вимірювань, місце, де виконувалось вимірювання (обладнання, трубопровід), в акті виконання інструментальних вимірювань не зазначені.

Також до акту перевірки складено розрахунок перевитрат електроенергії в електричних мережах за рахунок відхилення коефіцієнту потужності від величини нормативного (граничного) значення, згідно якого сума перевитрат склала 67154 грн. (57026,6 х0,5888х2). Розрахунок виконано згідно Методики визначення нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів, перезатвердженої наказом Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів від 13.12.2006 року, про що вказано у розрахунку.

За результатами перевірки Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області винесено постанову № 12-10 від 02.07.2010 року, якою до позивача застосовано економічні санкції у вигляді підвищеної плати в розмірі 67 154 грн.

Крім того, державним інспектором з енергозбереження ОСОБА_5 винесено припис до акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, яким позивача зобов'язано до 02.12.2010 року:

1) встановити компенсуюче устаткування або автоматичне регулювання для доведення коефіцієнту потужності до нормативного значення з метою зменшення втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивної потужності;

2) розробити та надати до ТУ ДІзЕ по Полтавській області техніко-економічне обґрунтування щодо заміни морально застарілого неефективного паливовикористовуючого обладнання (котли НИИСТУ-5) на сучасні з ККД не менше 91 %;

3) розробити та надати до ТУ ДІзЕ по Полтавській області техніко-економічне обґрунтування щодо заміни потужного електроспоживаючого обладнання на обладнання меншої потужності.

21.12.2010 року державним інспектором Баєвим О.І. проведено перевірку виконання припису, за наслідками якої складено відповідний акт, в якому зафіксовано факт невиконання позивачем вимог припису від 02.07.2010 року, тому складено припис (повторний) від 21.12.2010 року із аналогічними вимогами, термін виконання якого встановлено до 21.02.2011 року. Акт та повторний припис отримано позивачем 21.12.2010 року (вх. № 871, 870).

02.03.2011 року державним інспектором Баєвим О.І. проведено перевірку виконання повторного припису від 21.12.2010 року. В акті перевірки констатовано факт невиконання вимог припису. Акт перевірки отримано позивачем 02.03.2011 року вх. № 136 та в ньому зафіксовано незгоду із висновком перевірки про невиконання припису, вказано, що інспектор Баєв О.І. відмовився проводити перевірку виконання припису на об'єктах підприємства на предмет доведення tg ц до нормативного значення.

Позивач не згоден із актами перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, 21.12.2010 року, 02.03.2011 року, приписами до акту № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, припису (повторного) до акту перевірки № 15-16/пп-2210, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним приписам Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області від 02.07.2010 року та 21.12.2010 року, суд виходить з наступного

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено);добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про енергозбереження" від 01.07.1994 року № 74/94-ВР визначено, що "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів.

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України "Про енергозбереження" державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється Державною інспекцією з енергозбереження згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 року № 935 (надалі - Порядок).

Згідно п. 2 Порядку планова перевірка стану ефективного (раціонального) використання паливно-енергетичних ресурсів проводиться Інспекцією та її територіальними органами згідно з річним планом-графіком. Перевірка окремих структурних виробничих підрозділів чи філій юридичної особи може проводитися за окремим графіком за їх місцезнаходженням із складенням акта за кожним об'єктом.

Результати перевірки оформляються актом, а у разі виявлення факту неефективного (нераціонального) використання паливно-енергетичних ресурсів або порушення законодавства у сфері енергозбереження видається припис (пункт 3 Порядку).

Відповідно до пункту 4 Порядку розрахунок обсягів неефективного (нераціонального) використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники нормативних значень їх витрат, що встановлені стандартами, а у разі відсутності стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії або нормативами витрат паливно-енергетичних ресурсів, проводиться у перерахунку на річне споживання, крім випадків, що підтверджені документально, за період від дня настання до їх виявлення, але не більш як за один рік від дня порушення таким суб'єктом установлених актами законодавства правил, згідно з методиками визначення та розрахунку втрат (перевитрат) паливно-енергетичних ресурсів, які затверджуються НАЕР в установленому порядку.

Із акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року стану використання паливно-енергетичних ресурсів позивача вбачається, що інспектором під час перевірки виявлено факт марнотратного витрачання паливно-енергетичних ресурсів, а саме, перевищення величини нормативного-граничного значення коефіцієнту потужності - 57 026,6 кВт.год./рік.

До акту перевірки додано акт виконання інструментальних вимірювань від 16.06.2010 року, розрахунок перевитрат електроенергії в електричних мережах позивача.

Разом з тим, у судовому засіданні із показань свідків державного інспектора Баєва О.І., головного енергетика позивача ОСОБА_6, який був присутній під час проведення перевірки, встановлено, що фактично інструментальні вимірювання показників активної та реактивної електроенергії інспектором не проводилися, виїзд на об'єкти позивача, де розташовані прилади вимірювання електроенергії, не здійснювався, натомість параметри активної та реактивної електроенергії за період із травня 2009 року по травень 2010 року отримано із довідки Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 16.06.2010 року № 343/09.

Таким чином акт виконання інструментальних вимірювань від 16.06.2010 року складено державним інспектором безпідставно.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов'язані: повно, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Відповідно до частини 10 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Згідно преамбули до Закону України «Про енергозбереження»марнотратне витрачання паливно-енергетичних ресурсів це систематичне, без виробничої потреби, не зумовлене вимогами технічної безпеки недовантаження або використання на холостому ходу електродвигунів, електропечей та іншого електро- і теплоустаткування; систематична втрата стисненого повітря, води і тепла, спричинена несправністю арматури, трубопроводів, теплоізоляції трубопроводів, печей і тепловикористовуючого устаткування; недотримання вимог нормативної та проектної документації щодо теплоізоляції споруд та інженерних об'єктів, яке призводить до зниження теплового опору огороджувальних конструкцій, вікон, дверей в опалювальний сезон (вид нераціонального використання паливно-енергетичних ресурсів).

Нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів - прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії.

Абзацом другим розділу II Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.1993 р. №699 «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно енергетичних ресурсів в народному господарстві»встановлено,що за перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів внаслідок неефективного його використання, виявлені органами Державної інспекції з енергозбереження, сплачується підвищена плата.

Якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними або технологічними картами, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження.

Згідно із п. 1.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442, електрична енергія (реактивна) - технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок; компенсація перетікань реактивної електричної енергії - комплекс технологічних заходів, які виконуються споживачем та спрямовані на забезпечення електромагнітної збалансованості його електроустановок на межі балансової належності; плата за перетікання реактивної електроенергії - плата за послуги, які електропередавальна організація або власник технологічних електричних мереж змушені надавати споживачу, якщо він експлуатує електромагнітно незбалансовані електроустановки.

Відповідно до пункту 6.35 Правил користування електричною енергією плата за перетікання реактивної електричної енергії призначена для адресного економічного стимулювання ініціативи споживача до впровадження технологічних заходів на вирішення питань з компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

Пунктом 3.8. Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002 року № 19 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 лютого 2002 року за № 93/6381 (надалі Методика), встановлено надбавку до плати за перетікання реактивної енергії - П2, яка починає діяти, якщо фактичний коефіцієнт потужності менший граничного коефіцієнта потужності - cos ц = 0,97 (tg ц = 0,25).

Відповідно до пункту 1.1 Методики зменшення втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивних потужностей, є реальною експлуатаційною технологією енергозбереження в електричних мережах. Адресні економічні стимули для зменшення негативних впливів на втрати активної електроенергії та на якість напруги визначаються, серед іншого, за допомогою узагальнювальних характеристик схеми та режиму основної та розподільчої електричної мережі, що мають назву економічних еквівалентів реактивної потужності (далі - ЕЕРП) в точках живлення конкретних споживачів; коефіцієнта стимулювання капітальних вкладень у засоби компенсації реактивних потужностей в електричних мережах, належних споживачам (відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 зазначеної Методики до складу засобів компенсації реактивних потужностей входять компенсувальні установки, засоби регулювання потужності компенсувальної установки, прилади або системи обліку реактивної електроенергії).

Згідно пп. 6, 8 п. 10.2. Правил користування електричною енергією споживач електричної енергії зобов'язаний: раціонально використовувати електричну енергію, не допускати марнотратного (неефективного) використання електричної енергії; здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії.

Пунктом 5.6.14 Правил облаштування електроустановок (ПУЕ «Правила устройства эектроустановок») передбачається необхідність застосування автоматичного регулювання потужності конденсаторної установки для досягнення найбільш економічного режиму роботи електричних мереж із змінним графіком реактивного навантаження.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про енергозбереження»економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають: е) введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами; є) застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що споживач електричної енергії зобов'язаний вживати заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії, у разі ж перевищення граничного коефіцієнту потужності він додатково сплачує електропередавальній організації надбавку до плати за перетікання реактивної енергії згідно укладеного договору, що згідно статті 11 Закону України «Про енергозбереження» є одним із економічних заходів для забезпечення енергозбереження. Якщо ж встановлюється факт марнотратного витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих, до споживача підлягають застосуванню економічні санкції.

У свою чергу повна та об'єктивна перевірка стану паливно-енергетичних ресурсів передбачає обстеження контролюючим органом об'єктів підприємства, встановлення причин та умов, що викликають перевитрати паливно-енергетичних ресурсів, за результатами чого формулюються відповідні висновки про порушення законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державний інспектор з енергозбереження, використавши лише дані довідки позивача про річні показники активної та реактивної енергії, не здійснивши огляд та аналіз об'єктів позивача, інструментальні вимірювання, дослідження місячних розрахунків позивача з електропередавальною організацією за перетікання реактивної енергії, не міг повно та достовірно встановити обставини, розмір та причини перевитрат позивачем електроенергії, вину позивача у порушенні, тому відповідно не мав підстав робити висновок про марнотратне витрачання паливно-енергетичних ресурсів, оскільки факти, передбачені Законом України «Про енергозбереження»для такого висновку, під час перевірки не були встановлені.

При цьому суд враховує, що Водопровідно-каналізаційне господарство згідно додатку до схеми розташування об'єктів має 27 об'єктів, які знаходяться за різними адресами, мають специфіку споживання і обліку електроенергії (водопідйоми, підвищувальні насосні станції, каналізаційні очисні споруди, каналізаційні насосні станції).

Крім того, суд бере до уваги, що розрахунок перевитрат електроенергії за рахунок відхилення коефіцієнту потужності від величини нормативного (граничного) значення Cos ц 1 (tg ц 1) до Cos ц 2 (tg ц 2) виконано згідно Методики визначення нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів, перезатвердженої наказом Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів від 13.12.2006 року, про що вказано у самому розрахунку.

Разом з тим, згідно із листом Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів (НАЕР) від 24.03.2011 року № 312/12/4-11, надісланого на запит суду, Методика визначення нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів станом на 16.06.2010 року (період проведення перевірки позивача) і по сьогоднішній день не затверджена.

Таким чином, у державного інспектора з енергозбереження не було правових підстав визначати розмір перевитрат електроенергії позивача.

За таких обставин припис, винесений до акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, не грунтується на повно та достовірно встановлених обставинах. Суд також враховує наступне.

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Із аналізу положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»вбачається, що припис полягає у визначенні конкретних заходів, які повинен вжити суб'єкт господарювання з метою усунення порушень законодавства.

З огляду на те, що під час перевірки державним інспектором з енергозбереження не було повно та всебічно встановлено обставини, розмір та причини перевитрат позивачем електроенергії, конкретні об'єкти, на яких допущені перевитрати, зміст припису від 02.07.2010 року сформульовано неконкретно, без врахування специфіки господарської діяльності позивача.

Так, пунктом 1 припису позивача зобов'язано встановити компенсуюче устаткування або автоматичне регулювання для доведення коефіцієнту потужності до нормативного значення з метою зменшення втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивної потужності.

Вказаний пункт не містить конкретних об'єктів (водопідйоми, підвищувальні насосні станції, каналізаційні очисні споруди, каналізаційні насосні станції), де повинно бути встановлено компенсуюче устаткування або автоматичне регулювання. Натомість представники позивача у судовому засіданні стверджували, що компенсуюче устаткування та автоматичне регулювання наявні на його об'єктах, причиною ж завищення граничного значення коефіцієнту потужності є недоліки схеми електромережі, до якої підключені субспоживачі.

Беручи до уваги те, що огляд об'єктів позивача в ході перевірки не здійснювався, причини перевитрат електроенергії не встановлювалися, вимога до позивача встановити компенсуюче устаткування або автоматичне регулювання з метою усунення порушення є безпідставною, а неконкретність унеможливлює як її виконання, так і перевірку виконання.

Пункти 2 та 3 припису, якими позивача зобов'язано розробити та надати до ТУ ДІзЕ по Полтавській області техніко-економічне обґрунтування щодо заміни морально застарілого неефективного паливовикористовуючого обладнання (котли НИИСТУ-5) на сучасні з ККД не менше 91 %; техніко-економічне обґрунтування щодо заміни потужного електроспоживаючого обладнання на обладнання меншої потужності також мають загальний характер, не ґрунтуються на фактах, встановлених перевіркою.

Зокрема, інспектором з енергозбереження не досліджувалися об'єкти, на яких використовується паливовикористовуюче обладнання, умови його використання, можливість його заміни. Вимога щодо розроблення техніко-економічного обґрунтування щодо заміни морально застарілого неефективного паливовикористовуючого обладнання (котли НИИСТУ-5) на сучасні з ККД не менше 91 % є неконкретною, оскільки не вказано, яке саме сучасне обладнання мається на увазі. Факт того, що котли НИИСТУ-5 є морально застарілим паливовикористовуючим обладнанням, внаслідок чого відбувається неефективне використання ПЕР, в ході перевірки також не встановлено. У судовому засіданні представники позивача посилалися на незрозумілість для підприємства змісту вказаного пункту припису. На звернення ж Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області отримали лист від 28.12.2010 № 15-16/08-1382, в якому було роз'яснено, що якщо адміністрація ВУВКГ вважає, що на підприємстві відсутнє неефективне паливовикористовуюче обладнання, техніко-економічне обґрунтування і надало б змогу ТУ ДІзЕ прийняти рішення щодо виконання п.2 та п. 3 припису до акту перевірки.

Пункт 3 припису щодо розроблення техніко-економічного обґрунтування щодо заміни потужного електроспоживаючого обладнання на обладнання меншої потужності не узгоджується із обставинами, встановленими перевіркою, оскільки в акті перевірки було зафіксовано про те, що позивачем проводиться заміна потужного обладнання на обладнання меншої потужності, при цьому факту недостатності проведених позивачем заходів із заміни обладнання перевіркою не встановлено.

При цьому суд звертає увагу на те, що перевіркою констатовано, що на об'єктах водопровідно-каналізаційного господарства було проведено значну роботу по поліпшенню енергоефективності та зниженню енергозатрат, а саме, впроваджуються автоматичні станції управління на базі перетворювачів частоти струму, проводиться заміна потужного обладнання на обладнання меншої потужності, для зовнішнього освітлення використовуються лампи з підвищеною світло передачею та ін.

Висновок же перевірки, що значні резерви економії лежать у впровадженні автоматичної компенсації реактивної потужності, враховуючи те, що об'єкти позивача інспектором не перевірялися, є лише припущенням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що припис від 02.07.2010 року до акту № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року винесено необґрунтовано, без встановлення та врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, із зазначенням вимог, які не узгоджуються із встановленими перевіркою обставинами.

Припис (повторний) від 21.12.2010 року із аналогічними вимогами та новим терміном виконання до 21.02.2011 року також є необґрунтованим. Крім того, як встановлено судом із пояснень представників позивача, показань свідка ОСОБА_5 , зазначений припис винесено без фактичної перевірки виконання першого припису, оскільки огляд об'єктів позивача на предмет встановлення компенсуючого устаткування або автоматичного обладнання не проводився. Крім того, перевірку виконання припису від 02.07.2010 року із строком виконання до 02.12.2010 року проведено 21.12.2010 року, тобто з порушенням строку, передбаченого пунктом 5 Порядку здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів, яким передбачено, що стан виконання припису перевіряється безпосередньо інспектором за місцезнаходженням юридичної особи не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після закінчення строку його виконання.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних приписів.

Отже, позовні вимоги про скасування приписів Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області до акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року та припису (повторного) до акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року та акту перевірки виконання припису від 21.12.2010 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що припис є правовим актом індивідуальної дії, який згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог про скасування приписів від 02.07.2010 року та 21.12.2010 року, та визнати їх протиправними і скасувати.

Що стосується позовних вимог про скасування актів перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, 21.12.2010 року, 02.03.2011 року, суд виходить з наступного.

При здійсненні перевірки інспектор з енергозбереження аналізує господарську діяльність підприємства на предмет стану використання паливно-енергетичних ресурсів, оформлюючи результати перевірки відповідним актом. При цьому інспектор не наділений ніякими владними управлінськими функціями, та не вчиняє дій, які мали б юридичні наслідки для перевіряємого субєкта господарювання. Тобто складання акту перевірки, формулювання його змісту та висновків не носить публічно-правового характеру.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішення державного чи іншого органу це офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

З огляду на те, що акти перевірки від 02.07.2010 року, 21.12.2010 року, 02.03.2011 року та їх зміст не породжують для позивача ніяких прав та обовязків, позовні вимоги про їх скасування не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вказаних вимог відповідно до п. 1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 17 Закону України «Про енергозбереження», Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V, Порядком здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 року № 935, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28, статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, п.1 ч. 1 ст. 157, ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Державної інспекції з енергозбереження, Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області про скасування актів перевірки, приписів задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати припис Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області до акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року та припис (повторний) до акту перевірки № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року та акту перевірки виконання припису від 21.12.2010 року.

Закрити провадження в частині позовних вимог про скасування акту перевірки Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області № 15-16/пп-2210 від 02.07.2010 року, актів перевірки виконання припису від 21.12.2010 року, від 02.03.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 11 квітня 2011 року.

Суддя М.В. Довгопол