Справа № 2а-1141/10/1213
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року справа №2а-1141/10/1213

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Горбенко К.П.

суддів Лях О.П., Попова В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 01 вересня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Ялтинської селищної ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов?язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до Ялтинської селищної ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов?язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона звернулася з заявою до відповідача у порядку ст.ст. 116,118,121,151 Земельного кодексу Украйни про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

До теперішнього часу відповідач не повідомив її про перебіг розгляду її заяви, що дає їй підстави вважати, що відповідачем до тепер її заява у встановлений законом строк та порядку не розглянута. Між тим, законодавством встановлено певний порядок розгляду заяв даної категорії, що надійшли від громадян. Тому вважає, що такий порядок порушено відповідачем, а тому порушено її права. Просила суд визнати дії відповідача незаконними, стягнути на її користь з відповідача усі понесені нею судові витрати.

Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 01 вересня 2010 року позовні вимоги задоволені частково: визнано незаконною бездіяльність відповідача в частині порушення порядку розгляду заяви позивача від 25.11.09 р. про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; визнано незаконною бездіяльність відповідача в частині не спрямування заяви позивача про надання йому безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель від 25.11.2009 р. на адресу територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування ї архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду; зобов'язано відповідача в тижневий строк після винесення рішення по справі, як то передбачено ст.151 Земельного кодексу України, спрямувати заяву позивача від 25.11.2009 р. про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель на адресу територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду; зобов'язано відповідача після одержання відповідей від територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду, належним чином розглянути заяву позивачки від 25.11.2009 р. про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилась з даною постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення правової допомоги та подала апеляційну скаргу в якій просила постанову суду змінити частково, винести нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат з оплати юридичних послуг задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що в підтвердження понесених витрат нею було надано суду копію договору про надання юридичних послуг від 22.12.2009 р. та квитанцію від 24.12.2009 р. про оплату юридичних послуг саме за цим договором. Згідно Постанови КМУ №590 від 27.04.2006 р. особі яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день. Слухання по справі (попередні та судові) відбувалися у суді першої інстанції 23.03.2010р., 29.04.2010р., 31.05.2010р., 22.06.2010р., 01.09.2010р. На зазначені засідання представник позивача з'являлась та брала участь, про що свідчать і записи технічного пристрою за допомогою якого здійснювалися записи засідань та журнали судових засідань. Одже, вимоги про стягнення з відповідача понесених нею витрат на оплату юридичних послуг обґрунтовані, а надані докази в обґрунтування даної вимоги, а саме - договір на надання юридичних послуг 02.04.2010 р. та квитанція від 05.04.10 р. до даного договору на суму 500 грн. є належними документальними доказами того, що нею фактично були понесені витрати на оплату юридичної допомоги та доведено фактичні витрати робочого часу.

Судове рішення першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів заслухавши доповідача, перевіривши матеріалами справи за доводами апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на адресу відповідача в порядку ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу, було спрямовано заяву про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Проте до цього часу позивач відповіді на заяву не отримала.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, визнав неправомірними дії відповідача та зобовязав відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Проте колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи помилково відмовив позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат за правову допомогу з наступних підстав.

Статтею 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету). Частиною 3 статті 90 цього кодексу визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», прийнятої відповідно до … статей 90-95 і пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства, визначено, що компенсація в адміністративних справах витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок субєкту владних повноважень - не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Кодексу законів України про працю для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51). Згідно ч.1 ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Тобто повним робочим днем вважається день тривалістю 8 годин.

Згідно журналу судового засідання вбачається, що представник позивача ОСОБА_3, якій сплачено 500 грн., що підтверджується квитанцією, приймала участь у судовому засіданні 23.03.2010р. протягом 3 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати у березні 2010р. складав 869 грн., а тому розмір компенсації правової допомоги становить 0,27 грн., із розрахунку: 869 грн. х (3: 60) : 8= 5,43 х 5%= 0.27 грн.

29.04.2010р. представник позивача ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні протягом 3 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати у квітні 2010р. складав 884 грн., а тому розмір компенсації правової допомоги становить 0,28 грн., із розрахунку: 884 грн. х (3: 60) : 8= 5,52 х 5%= 0.28 грн.

31.05.2010р. представник позивача ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні протягом 2 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати у травні 2010р. складав 884 грн., а тому розмір компенсації правової допомоги становить 0,18 грн., із розрахунку: 884 грн. х (2: 60) : 8= 3,68 х 5%= 0.18 грн.

22.06.2010р. представник позивача ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні протягом 1 хвилини. Розмір мінімальної заробітної плати у червні 2010р. складав 884 грн., а тому розмір компенсації правової допомоги становить 0,09 грн., із розрахунку: 884 грн. х (1: 60) : 8= 1,84 х 5%= 0.09 грн.

01.09.2010р. представник позивача ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні протягом 26 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати у вересні 2010р. складав 888 грн., а тому розмір компенсації правової допомоги становить 2,40 грн., із розрахунку: 888 грн. х (26: 60) : 8= 48,10 х 5%= 2.40 грн.

Таким чином, витрати на правову допомогу, які повинні компенсуватися позивачеві, складуть 3 грн. 22 коп. за наступним розрахунком: 0,27 + 0,28 + 0,18 + 0,09 + 2,40 = 3 грн. 22 коп.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що відповідно до вимог статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлює скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення правової допомоги, а позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 01 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-1141/10/1213 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 01 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-1141/10/1213 за позовом ОСОБА_2 до Ялтинської селищної ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов?язання вчинити певні дії скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення правової допомоги.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у сумі 3 грн. 22 коп.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п?ять днів після направлення їх копій особами, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: