Справа № 11012/10/2070
Суддя: Ізовітова-Вакім О.В.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

30 вересня 2010 р. № 2-а- 11012/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Ізовітової-Вакім О.В.

при секретарі - Шевчук А.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Борівського районного управління юстиції Харківської області, Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції в Харківській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа від 22.04.2010р., зобовязати відповідача виконати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2008 року по справі №2-а-3536/80 та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації на його користь суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2008р. по справі №2-а-3536/08 вирішено стягнути з управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2007р. в розмірі 1750 грн. та виданий виконавчий лист.

Позивач зазначає, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа порушує його право на отримання належних сум одноразової допомоги на оздоровлення.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності

Відповідач - відділ ДВС Борівського районного управління юстиції Харківської області - представника до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що згідно ст. 20-1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішень за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів державної влади, місцеві суди, міські або районні ради чи районні державні адміністрації, прокуратури гарнізонів, а також інші територіальні підрозділи органів державної влади покладається на підрозділ примусового виконання рішень відділів ДВС ОСОБА_3 управління юстиції України в Автономній республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції. Також зазначив, що виконавчий лист №2а-3536/2008 на виконанні у відділі ДВС Борівського районного управління юстиції Харківської області не перебуває. З цих підстав проти задоволення позову заперечував, просив розглядати справ без представника відділу ДВС Борівського районного управління юстиції Харківської області.

Представник другого відповідача - підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції в Харківській області проти задоволення позову заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що 05.05.2009 року державним виконавцем підрозділу юстиції у Харківській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду №2а-3536/08 виданого 08.07.2008 року.

30.03.2010 року державним виконавцем, у відповідності з положеннями ст.59 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 5, 50 Закону України "Про виконавче провадження" було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, відкритих в Головному управлінні державного казначейства України у Харківській області, яку направлено для виконання 01.04.2010 року.

21.04.2010 року постанову про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_3 управлінням державного казначейства України у Харківській області було залишено без виконання, у відповідності з п.п.4 п.33 Постанови Кабінету Міністрів України N609 від 9 липня 2008р., у звязку з відсутністю кошторисних призначень на рахунках боржника, які підлягають арешту.

На підставі зазначеного, 22.04.2010 року державним виконавцем, у відповідності з положеннями п.2 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому стягувачу було розяснено право повторного предявлення виконавчого документа до виконання в строк до 22.04.2013 року.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2008 року по справі №2-а-3536/80 адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_3 управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та стягнення сум задоволено у повному обсязі. Судовим рішенням визнано незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації щодо неповної виплати ОСОБА_2 суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік та стягнуто з відповідача суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1750,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції у Харківській області ВП №12609547 від 05.05.2009р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-3536/08 від 05.06.2008р., про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1750,00 грн.

30.03.2010 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках відкритих в ГУДКУ у Харківській області.

ОСОБА_3 управління державного казначейства України у Харківській області, посилаючись на п.33 п.п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 липня 2008р. N609, залишило без виконання постанову про арешт коштів боржника з підстав відсутності кошторисних призначень на рахунках боржника, які підлягають арешту (лист від 16.04.2010 року).

При цьому, листом Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації вих. №04-17/298 від 13.04.2010р. повідомлено підрозділ примусового виконання рішень ВДВС ОСОБА_3 управління юстиції у Харківській області, що оскільки бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту у державному бюджеті на 2008-2009 роки не передбачені, відповідні видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм на 2008-2009 роки, тому Управління не мало можливості добровільно виконати судове рішення.

Постановою ВП №12609547 від 22.04.2010 року державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду №2-а-3536/08 від 05.06.2008р. повернуто стягувачеві на підставі п.2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення.

Суд зазначає, що статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р. (із змінами та доповненнями) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання (частина 5 статті 30 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях.

Частиною 4 цієї ж норми встановлено, що за наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України №606-XIV, виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюється органами Державного казначейства України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №609 від 09.07.2008р. передбачено, що арешт на кошти установ та організацій, що перебувають на відкритих в органах Державного казначейства рахунках, може накладатися тільки на підставі ухвали суду, постанови слідчого або державного виконавця (далі - постанова про арешт).

Постанова про арешт може виконуватися протягом бюджетного періоду, але не пізніше ніж протягом останнього робочого дня з обслуговування клієнтів, визначеного регламентом роботи у період завершення бюджетного року. Постанова про арешт знімається з обліку в останній робочий день одночасно із закриттям рахунка боржника, після чого повертається протягом трьох робочих днів органу, який її прийняв, з повідомленням про стан її виконання або причини невиконання.

Згідно п.6 ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема: якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Суд зазначає, що згідно з частиною пятою статті 124 Конституції України та частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до статті 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Так, у справі "Кечко проти України", Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд зазначає, що згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

При цьому, відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є підставою для повернення виконавчого провадження і не звільняє боржника від виконання рішення суду.

Таким чином, реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не приймається до уваги.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про виконавче провадження", якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копія якої не пізніше наступного дня надсилається до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що після відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку, державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції у Харківській області не здійснено всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи для забезпечення примусового виконання судового рішення, оскільки в ході виконавчого провадження не зясовувалось питання про визначення у витратній частині Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" окремих видатків для погашення заборгованості по судовим рішень, повязаним із проведення соціальних виплат, надання пільг та компенсацій у 2010 році.

При цьому, суд зазначає, що згідно положень ст.263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання садового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідач не скористався своїм правом, відповідно до наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України та не звертався до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Натомість, відповідачем передчасно було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з посиланням на відсутність коштів на рахунках боржника.

Враховуючи вимоги ст.41 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про необхідність захистити право позивача на належне виконання судового рішення, ухваленого на його користь, шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.04.2010р., винесеної державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача виконати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2008 року у справі №2-а-3536/08 та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації на користь позивача суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач просить суд зобовязати відповідача вчинити ті дії, які Законом України "Про виконавче провадження" віднесені до його компетенції. Однак, кожний державний орган, субєкт владних повноважень діє самостійно в межах визначеної йому компетенції, не має права передавати (делегувати) свої повноваження, крім визначених законом випадків. Суд не може перебирати на себе повноваження інших субєктів владних повноважень та зобовязувати їх приймати рішення, які входять до їх компетенції.

На підставі викладеного, позовні вимоги про зобовязання відповідача виконати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2008р. №2-а-3536/08 та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації на користь позивача суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 69 - 71, 94, 160 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.04.2010р., винесену державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_3 управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 по примусовому виконанні виконавчого листа №2а-3536/2008р. від 08.07.2008р., виданого Харківським окружним адміністративним судом.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 06.10.2010 року.

< Сума задоволення > < Текст >

Суддя Ізовітова-Вакім О.В.