Справа № 817/442/13-а
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2013-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/442/13-а

22 березня 2013 року 11год. 03хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до УМВС України в Рівненській області
про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 14.02.2012р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

З змісту вказаного адміністративного позову вбачається, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати п.2. наказу Управління міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України в Рівненській області» від 21.11.2012, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 7,8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а саме за неналежне виконання функціональних обовязків та неналежну організацію роботи.

В обґрунтування зазначених вимог позивач вказав на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» винесено оскаржуваний наказ без проведення жодного службового розслідування, без зясування обставин які б свідчили про допущення дисциплінарного проступку.

В порушення вимог ч.5 ст.14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» в нього не було відібрано жодних пояснень.

Позивач вказує, що через порушення ч.1. ч.5. ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», не провівши службове розслідування та не відібравши пояснення залишились не з`ясованими вид порушення та час коли таке мало місце.

Також, Позивач стверджує, що при винесенні наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України в Рівненській області № 1475, управлінням МВС України в Рівненській області було порушено ч.10 ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» в якому вказано, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Саме враховуючи наведені обставини справи позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду Управління МВС України в Рівненській області було повідомлене належним чином.

За таких обставин суд, на підставі ч.6 ст. 128 КАС України, прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В свою чергу, відповідачем було подано до суду заперечення, в яких вказав, що позовні вимоги заперечує повністю та вважає їх безпідставними.

В своїх запереченнях відповідач вказує, що управлінням МВС України в Рівненській області, що з метою реалізації оглядового наказу від 29.11.2012р. № 1475, наказ по особовому складу про звільнення з посади начальника відділу УБОЗ УМВС України не видавало, що законом не забороняється. Запис про звільнення з посади не заносився до послужного списку позивача, що на думку відповідача дає підстави вважати, що позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувався. На підставі вищенаведеного УМВС у Рівненській області стверджує, що позивач не звільнявся з посади у порядку дисциплінарного стягнення, а тому, вважає що його права жодним чином не порушені та не можуть бути відновленими.

З метою отримання доказів, які мають значення для справи, на запит суду від 12.03.2013р. судом було отримано відповідь від Управління МВС України в Чернівецькій області, в якій вказано, що в особовій справі матеріалів службового розслідування проведеного відносно ОСОБА_1 та витягу чи копії наказу УМВС України в Рівненській області від 21.11.2012 № 1475 про покарання не має.

В свою чергу в додаток було надано витяг з послужного списку, відповідно до якого у розділі 13 «Дисциплінарні стягнення» в графі «яке накладено стягнення і за що» вказано, «звільнити з посади за порушення службової дисципліни, вимог ст.7,8 Дисциплінарного статуту ОВС України, а саме: за неналежне виконання функціональних обов`язків, неналежну організацію роботи, боротьби з етнічними ОЗГ та екстремізмом».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, на підставі наказу Управління міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України в Рівненській області» від 21.11.2012 до послужного списку позивача - ОСОБА_1 внесено запис у розділ 13 «Дисциплінарні стягнення», а саме зазначено вид стягнення - «звільнити з посади за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, за неналежне виконання функціональних обов`язків, неналежну організацію роботи, боротьби з етнічними ОЗГ та екстремізмом».

Водночас згідно відповіді УБОЗ Управління МВС України в Чернівецькій області на запит від 12.03.2013 - в особовій справі ОСОБА_1 відсутні матеріали службового розслідування проведеного відносно нього та витягу чи копії наказу УМВС України в Рівненській області від 21.11.2012 №1475 про накладення стягнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби - п.2 ч.1 ст.17 КАС України.

Пункт 15 частини 1 статті 3 КАС України визначає, що під публічною службою розуміється діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.

Відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 23 березня 1998 р. № 1-4/83, проходження служби рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ України регулюється не Кодексом законів про працю України, а законодавством про ці органи, в тому числі Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. № 114, тобто спеціальними нормами права.

Виходячи з викладеного, вказані спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (далі Положення 3114), Дисциплінарним статутом працівників органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV, що визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Разом з тим аналізуючи правову позицію Верховного Суду України викладену у справі за позовом гр. Ж до Президента України про скасування Указу Президента України стосовно звільнення та поновлення на посаді - під час вирішення спорів що виникають з відносин публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні відносини, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Згідно зі ст.7 України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року565-XII, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Відповідно до п.1, п.6 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 2006 року № 1383 (далі-Положення) Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління, управління МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, управління і відділи МВС на транспорті, районні, районні у містах, міські управління і відділи, а також внутрішні війська, підприємства, установи і організації, що належать до сфери його управління.

Ст.20 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII вказує, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Таким чином враховуючи те, що органи Міністерства внутрішніх справ України є державними органами виконавчої влади - служба в УМВС України в Рівненській області відноситься до публічної служби.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ регламентуються Положенням № 114 та Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Закон № 3460-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 3460-IV, особи рядового і начальницького складу повинні дотримуватись Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Нормами цієї статті визначено, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема, вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; дотриманням законності і статутного порядку.

Згідно ст. 2 Закону № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Закону № 3460-IV, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватись законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх прав України, статутів і наказів начальників. Крім цього, ст. 7 Закону № 3460-IV зобов'язує дотримуватись ряду інших вимог, виконання яких у своїй сукупності забезпечує службову дисципліну.

Згідно ст. 12 Закону № 3460-IV, за порушення службової дисципліни до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ застосовується дисциплінарне стягнення.

У переліку стягнень, наведеному у цій статті, передбачено і звільнення з посади.

Разом з тим статтею 14 Закону № 3460-IV передбачено порядок вирішення питання про накладення дисциплінарного стягнення. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Для з'ясування ступеню вини та тяжкості проступку начальник повинен з'ясувати обставини проступку та одержати письмові пояснення від особи, яка його вчинила.

Строки застосування дисциплінарних стягнень визначені ст. 16 Закону № 3460-IV, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення службового розслідування, дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня його закінчення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ та доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 року № 552 (далі - Інструкція), проведенню службового розслідування, як правило, повинна передувати підготовка, в ході якої працівник, якому воно доручено, розробляє план, визначає форми та методи розслідування, вивчає законодавство та інші нормативно-правові акти, аналізує матеріали попередніх перевірок, а також збирає іншу необхідну інформацію для забезпечення все сторонності, повноти та об'єктивності розслідування.

Згідно з приписами п. 12 Інструкції, керівники, що призначили службове розслідування, або за їх дорученням начальник інспекції по особовому складу, визначають готовність працівників до виконання завдання, затверджують план намічених заходів та контролюють своєчасність і правильність проводимих дій, а також мають право давати вказівки (письмові) про напрямок і об'єм розслідування, доручати його кільком особам, передавати матеріали від однієї особи іншій і особисто брати участь у проведенні службового розслідування.

Отже, з аналізу ст.ст. 4, 14 Дисциплінарного статуту та положень згадуваної Інструкції вбачається, що за наявності обставин які свідчать про вчинення особою дисциплінарного проступку, начальник має видати наказ про проведення службового розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, встановити терміни проведення, визначити відповідальну особу та здійснювати контроль проведення такого розслідування шляхом затвердження плану намічених заходів.

Крім того відповідно до абз. 10 ст. 14 Закону № 3460-IV, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Пунктом 10 та 14 Інструкції передбачено, що при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і все сторонньому дослідженню підлягають: подія порушення; наявність вини працівника органів внутрішніх справ в скоєнні порушення, мета та мотиви порушення; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як пом'якшуючі, так і обтяжуючі його відповідальність; характеристика особи, що скоїла порушення; причини та умови, що сприяли скоєнню порушення; характер та розмір нанесених порушенням збитків.

Поряд з тим, виходячи з досліджених у справі доказів - службове розслідування відносно ОСОБА_1, щодо порушення ним вимог ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України - не проводилось.

Затверджений план намічених дій відповідачем суду не подано, що дає підстави стверджувати про їх відсутність.

Враховуючи, що відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не зміг довести факти викладені у власних запереченнях.

Крім того, відповідно до отриманої інформації на запит суду, факт відсутності внесення інформації про звільнення до послужного списку був спростований.

Відповідачем не надано необхідних доказів на спростування фактів порушення ч.1, 5, 10 ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем у адміністративному позові відповідають дійсності.

Враховуючи наведені вище обставин справи та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.2 наказу управління МВС України в Рівненській області, «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УМВС України в Рівненській області» від 21.11.2012р. № 1475.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.