Справа № 810/3094/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року 810/3094/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гора» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17 липня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (УПФУ, Управління Пенсійного фонду) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гора» (ТОВ «Агрофірма «Гора», товариство) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 2018,00 грн.

Зазначали, що у відповідача утворився борг перед Пенсійним фондом по відшкодуванню вказаних витрат за квітень-червень 2015 року за Списком №2 у розмірі 2018,00 грн., який добровільно не сплачено.

Посилаючись на порушення товариством положень Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, просили стягнути з нього суму такої заборгованості.

Представник позивача та представник відповідача у судове засідання не зявились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлені належним чином; про причини неявки суд не повідомили, позивач просив проводити розгляд справи без участі його представника.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гора» є юридичною особою, зареєстроване 30 липня 2004 року (а.с.8-10).

Відповідно до розрахунку, поданого УПФУ, за ТОВ «Агрофірма «Гора» утворилась заборгованість із відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за квітень-червень 2015 року у сумі 2018 грн. по пенсіонеру ОСОБА_1, яка працювала на підприємстві відповідача та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України. Це підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з квітня 2015 року (а.с.6).

Пенсійним фондом направлено відповідачу вказаний розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, про що свідчить копія поштового конверту, який повернувся у звязку із закінченням терміну зберігання (а.с.7).

В обґрунтування позову та підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій позивачем подано примірники протоколу про призначення пенсії; розпорядження про перерахунок пенсії; копію трудової книжки ОСОБА_1; подання про призначення пенсії такій особі (а.с.27-32).

Судом досліджено і картку особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гора» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за період із 1 січня 2015 року по 6 серпня 2015 року (а.с.33).

Сума витрат, яка підлягає відшкодуванню відповідачем за квітень-червень 2015 року, як зясовано судом, складає 2018,00 грн.; на час винесення рішення у справі докази сплати цієї заборгованості, як і заперечення на позов - відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

За правилами статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування врегульовані Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV (Закон №1058-ІV), зокрема: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками тощо.

За визначенням у статті 1 цього Закону страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону; а згідно частини третьої статті 18 цього закону вони є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи за Списком №2, визначено, зокрема, пунктом «ж» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788-ХІІ).

Проте, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди підпунктом 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статтями 27 та 28). При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності таким Законом.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, за нормами пункту 6.4 якої Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум до відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно із пунктом 1 статті 1 та пунктом 1 статті 2 Закону України №400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для субєктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, вказаним законом з огляду на субєктний склад для платників фіксованого сільськогосподарського податку зроблено виключення, в силу якого вони не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачується у формі відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме: з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок та запроваджено нову форму оподаткування - єдиний податок, в якому передбачено окрему (четверту) групу платників єдиного податку, які є сільськогосподарськими товаровиробниками.

Внаслідок змін у правовому регулюванні, що сталися у податковому законодавстві (виключення положень про фіксований сільськогосподарський податок), відпали й підстави для звільнення від оподаткування збором на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачується у формі відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки з 1 січня 2015 року у законодавстві не передбачено такої категорії платників податків як платники фіксованого сільськогосподарського податку.

При цьому, витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, які відповідно до Закону України №1058-ІV підлягають відшкодуванню Пенсійному фонду, у розумінні Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», вважаються внесками на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону №1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, створені відповідно до законодавства України.

Беручи до уваги, що саме Пенсійний фонд та його органи є уповноваженими здійснювати контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством (Положення про Пенсійний фонд України, затверджене Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011), то він уповноважений виставляти відповідні розрахунки та предявляти позови про стягнення несплачених коштів на виплату пенсій.

Наявність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 2018 грн., підтверджується доказами, наданими позивачем.

Доказів сплати боргу на час прийняття рішення у справі, що розглядається, - відповідачем не подано.

Як передбачає частина перша статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За викладених обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню.

За нормами частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи відсутність витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гора» на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених згідно Списку №2, у сумі 2018 (дві тисячі вісімнадцять) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 22 вересня 2015 р.