Справа № 804/10851/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.
суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.
за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.
10 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій просив прийняти додаткову постанову :
- про стягнення з відповідача на його користь компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 571,48 грн.;
- про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку відкритого в Державній казначейській службі України на мою користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 51,54 грн..
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вважає можливим ухвалити додаткове рішення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадах, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року позовні вимоги позивача задоволені частково.
Отже, колегія суддів зазначає, що сплачена сума судового збору підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1.
Окрім цього, відповідно до положень ч.2 ст.91 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. При цьому, компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
В обґрунтування вимоги щодо відшкодування компенсації за відрив від звичайних занять позивач в судовому засіданні послався на те, що як субєкт підприємницької діяльності під час участі в судових засіданнях він фактично не працював, у звязку з чим поніс певні витрати.
Згідно Постанови КМУ №590 від 27.04.2006р. "Про граничні розміри компенсації витрат пов'язаних з розглядом цивільних справ та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.
Отже, вихідними величинами для розрахунку компенсації є: законодавчо встановлений розмір заробітної плати та фактичні години відриву особи від звичайних занять.
Таким чином, враховуючи вищезазначене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку щодо задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в сумі 41,54 грн. та компенсацією за відрив від звичайних занять в сумі 571,48 грн., які вірно розраховані позивачем у відповідності з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».
Керуючись ст. ст. 168, 206 КАС України, суд, -
Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку відкритого в Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 41,54 грн..
Стягнути з управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 571,48 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий: С.В. Чабаненко
Суддя: С.М. Іванов
Суддя: А.В. Шлай
ухвалено додаткове судове рішення, в тому числі за ініціативою суду
Головуючий: С.В. Чабаненко
Суддя: С.М. Іванов
Суддя: А.В. Шлай