Справа № 2033/2-а-4122/11
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4122/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючий суддя Бобко Т.В.

Секретар судового засідання Спиридонова А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС БД БСВ УДАІ ГУМВС України в Харківській області Тентюка Богдана Андрійовича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, яким просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії АХ № 254221 від 08.05.2011 року, закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 08 травня 2011 року він рухався на своєму автомобілі ВМW, реєстраційний номер АХ12821ХС, по вул. Белгородське шосе в м. Харкові зі швидкістю 60 км/год у потоці транспортних засобів. У салоні автомобіля знаходилися пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також бачили з якою швидкістю рухався автомобіль. Позивач був зупинений відповідачем, який повідомив, що позивач перевищив швидкість руху на 25 км/год та предявив дані вимірювача швидкості Радіс. На заперечення позивача проти зафіксованої швидкості, відповідач не реагував, на пропозицію допитати свідків, що знаходилися у салоні автомобіля відповідач запропонував звертатися зі свідками до суду. Після цього стосовно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Позивач не згоден з зазначеною постановою, оскільки вона винесена за відсутності будь-яких доказів вчинення правопорушення, крім того, прилад Радісне працював в автоматичному режимі, а знаходився в руці інспектора ДАІ, в постанові не наведено даних про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в України, позивачу не було надано можливості скористатися правовою допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 24 червня 2011 року позивачу відмовлено у відкритті провадження по справі в частині позовних вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою, просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом не надав.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, не зявилися у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 124340 від 08.05.2011 року ОСОБА_1 08.05.2011 року о 11 годині 22 хвилини, керуючи автомобілем марки ВМW, реєстраційний номер АХ12821ХС, рухався по вул. Белгородське шосе в районі будинку № 25 в м. Харкові зі швидкістю 85 км/год, тобто перевищив швидкість руху на 25 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

На підставі зазначеного протоколу відповідачем було винесено постанову серії АХ № 254221 від 08.05.2011 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у сумі 255 гривень.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що швидкість руху автомобіля вимірювалась приладом Радіс№ 2242.

Суд вважає зазначену постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, встановленого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення необхідно зясувати місце вчинення, швидкісний режим, що встановлено на зазначеній ділянці дороги, факт перевищення швидкості. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Кодексом України про адміністративне правопорушення визначено форму та основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. В них мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків, потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів у їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В протоколі та постанові про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 єдиним доказом перевищення позивачем швидкості зазначалися показання дистанційного вимірювача швидкості Радіс№ 2242, який не має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, може працювати в режимі контролю швидкості як ближчої цілі так і цілі, що рухається з найбільшою швидкістю.

Протокол та постанова про адміністративне правопорушення не містить доводів та посилань на інші докази по справі, не має даних про те, у якому режимі працював прилад Радіс№ 2242, а також, що зафіксована ним швидкість руху належить саме автомобілю марки ВМW, реєстраційний номер АХ12821ХС, який рухався під керуванням позивача.

Також ані в протокол про адміністративне правопорушення ані в оскаржуваній постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фіксацію за допомогою дистанційного вимірювача швидкості Радіс№ 2242. Між тим, це повинно бути зафіксовано, оскільки у відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, що затверджена Наказом МВС 13.11.2006 року №111, до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР України необхідно мати відомості про цих співробітників. Відповідно до п.п.12.2, 12.3 зазначеної Інструкції, визначено виключний перелік способів та тактичних прийомів нагляду за дорожнім рухом. При цьому нагляд за рухом автомобіля без спеціального пофарбування та спеціальних сигналів допускається виключно у випадках руху у потоку транспорту. А використання приватних транспортних засобів не допускається взагалі. Між тим, з оскаржуваної постанови, не можна зрозуміти, яким чином велося вимірювання швидкості, що говорить про порушення нормативних актів МВС при фіксації порушень та перешкоджає застосуванню її результатів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративна відповідальність за скоєння правопорушення має місце у разі перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, більш як на двадцять кілометрів на годину.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, оглянутих у судовому засіданні, у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не допитувались свідки, не досліджувалися інші докази, у тому числі й ті, що свідчать про наявність обставин, помякшуючих або обтяжуючих відповідальність притягуваного.

У протоколі про адміністративне правопорушення притягуваним було зазначено, що він не погоджується з інкримінованим йому правопорушенням, оскільки рухався зі швидкістю 60 км/год, проте у матеріалах справи відсутні відомості щодо результатів перевірки доводів притягуваного.

У даній справі протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій є одним з основних джерел доказів, не містить даних, які беззаперечно підтверджують факт вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, до нього не додано жодного документу (план-схема, пояснення свідків тощо) в обґрунтування висновків відповідача щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодного доказу, що спростовують доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 41, 160-162, 167 КАС України, ст. ч. 2 ст. 122, 251, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року за змінами та доповненнями, Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, що затверджена Наказом МВС 13.11.2006 року №111, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС БД БСВ УДАІ ГУМВС України в Харківській області Тентюка Богдана Андрійовича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову інспектора ДПС БД БСВ УДАІ ГУМВС України в Харківській області Тентюка Богдана Андрійовича від 08 травня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати незаконною та скасувати.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя