Справа № 2а-1870/8213/11
Суддя: Д.М. Савченко
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2011 р. Справа № 2a-1870/8213/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції з карантину рослин по Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державної інспекції з карантину рослин по Сумській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, зобов'язати відповідача виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом Державної інспекції з карантину рослин по Сумській області від 22.08.2011 р. № 41-ОС його було звільнено з посади провідного спеціаліста пункту на державному кордоні «Юнаківка» - державного інспектора з карантину рослин, відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров'я. У встановленому законом порядку він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області за призначенням пенсії і з 23.08.2011 р. йому було призначено пенсію як державному службовцю, що підтверджується довідкою УПФУ в Сумському районі Сумської області від 28.09.2011р. № 2530/15-04-43. Згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Також згідно з нормами ст.37 цього Закону державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. Беручи до уваги, що при звільненні з роботи стаж державної служби позивача перевищував 10 років, він звернувся до відповідача з заявою, в якій просив вирішити питання щодо виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу». Листом від 20.10.2011 р. № 806 відповідач відмовив у виплаті вказаної грошової допомоги, пославшись на роз'яснення Головдержслужби України № 363/12/22-09 від 22.12.2009 р., а також на те, що оскільки позивача було звільнено не у зв'язку з виходом на пенсію, а на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, то у відповідача не виникло правової підстави для нарахування та виплати йому 10 посадових окладів, так як зазначені підстави припинення державної служби не передбачені ст. 37 Закону України «Про державну службу», а тому підлягає до виплати лише вихідна допомога у розмірі не меншому середнього місячного заробітку, як це передбачено ст. 44 КЗпП України. Однак стаж державної служби позивача становить більше десяти років. Крім того, у зв'язку зі звільненням з державної служби він отримав право на пенсію саме на підставі Закону України "Про державну службу", відповідно йому була призначена пенсія як державному службовцю. За таких обставин вважає, що наявні всі умови, передбачені частиною тринадцятою статті 37 Закону України "Про державну службу" для отримання такої допомоги. Відповідна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 09 квітня 2009 року в справі № К-22972/07.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову (а.с. 16, 17), в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки державну службу ОСОБА_1 було припинено не у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця, а на підставі п. 2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Згідно Роз'яснення Головного управління державної служби України №363/12/22-09 від 22.12.2009 року та відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. Обов'язковою умовою для виплати вказаної допомоги є звільнення працівника з посади державного службовця у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. В даному випадку Позивачу було припинено державну службу на підставі п. 2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Враховуючи обов'язковість додержання вимог Закону України «Про державну службу», а також той факт, що підставою для звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України не є вихід на пенсію, державному службовцю не виплачується передбачена ст. 37 цього Закону грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених вище.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 11.03.93 р. по 22.08.2011 р. позивач працював на різних посадах у відповідача, остання посада - провідний спеціаліст пункту на державному кордоні «Юнаківка» - державний інспектор з карантину рослин, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 31-37).

Позивач був звільнений 22.08.2011 р. з вказаної посади у звязку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоровя, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу від 22.08.2011 р. (а.с. 6).

Згідно з наказом відповідача № 41-ос від 22 серпня 2011 року про звільнення ОСОБА_1, наказано виплатити вихідну матеріальну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України. Підстава звільнення заява ОСОБА_1, медичний витяг № 154 від 17.08.2011 р., протокол засідання профкому № 28 від 22.08.2011 р. (а.с. 6).

Згідно з витягом із протоколу № 154 засідання ЛКК Сумської ЦРЛ від 17.08.2011 р. (а.с. 8), ОСОБА_1 за станом здоровя потребує звільнення від робіт, повязаних з фізичними перенавантаженнями, психоемоційними перенапруженнями, тривалим перебуванням на ногах, в нічні зміни.

Згідно з копією довідки управління Пенсійного фонду України в Сумському районі від 28.09.2011 року, ОСОБА_1 одержує пенсію державного службовця з 23.08.2011 р. (а.с. 9).

Згідно з листом відповідача від 20.10.2011 р. № 806, позивачеві відмовлено у задоволенні заяви щодо виплати десяти посадових окладів згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 10).

Аналізуючи спірні правовідносини, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про державну службу» державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Таким чином, статтею 38 КЗпП України передбачено самостійну підставу для звільнення працівника у звязку з виходом на пенсію.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений відповідачем на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, тобто у звязку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоровя, а не у звязку з виходом на пенсію.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, на час звільнення він не досяг 60-річного віку, необхідного для одержання права на вихід на пенсію державного службовця. Право на пенсію державного службовця він отримав вже після звільнення, на підставі ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Статтею 21 вказаного Закону передбачено, що особам, трудовий договір з якими розірвано за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (за наявності відповідних умов), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, юридичним фактом, що обумовив наявність у позивача права на дострокове одержання пенсії державного службовця, стало його звільнення відповідачем на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

При цьому підстави звільнення позивач не оскаржував і з ними погодився.

Відповідно до розяснення Головного управління державної служби України від 07.07.2010 р. № 5609 та від 30.120.2010 р. № 10870/1310, обовязковою умовою для виплати допомоги, передбаченої частиною 13 статті 37 Закону України «Про державну службу», є звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом на пенсію державного службовця.

30.08.2010 р. Міністерство праці та соціальної політики України у своєму розясненні № 682/13/155-10 повідомило про те, що грошова допомога виплачується при звільненні з посади державного службовця у звязку з призначенням пенсії державного службовця. При цьому норми щодо виплати цієї допомоги після надання довідки про призначення пенсії чинним законодавством не передбачено.

Згідно з розясненням Головдержслужби України від 22.12.2009 р. № 363/12/22-09, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. Обовязковою умовою для виплати вказаної допомоги є звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом на пенсію державного службовця. Враховуючи обовязковість додержання вимог Закону України «Про державну службу», а також той факт, що підставою для звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України не є вихід на пенсію, державному службовцю не виплачується передбачена ст. 37 цього Закону грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів та не може бути присвоєно черговий ранг поза межами відповідної категорії посад (ст. 26 зазначеного Закону). На підставі ст. 44 КЗпП України йому виплачується вихідна допомога у розмірі не меншому середньомісячного заробітку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для виплати позивачеві грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, передбаченої статтею 37 Закону України «Про державну службу».

У звязку з викладеним, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 157-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної інспекції з карантину рослин по Сумській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії вдмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя (підпис) Д.М. Савченко

З оригіналом згідно

Суддя Д.М. Савченко

Повний текст постанови складено 22 грудня 2011 року.