Справа № 357/13878/14-а
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі Приймак Л. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом 23.09.2014 року мотивуючи тим, що він проживає в м. Біла Церква, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), в звязку з чим має право на зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У звязку з досягненням пенсійного віку, у травні 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. Після перевірки наданих ним документів ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області було прийнято рішення № 187 від 20.08.2014 року яким було йому відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В зазначеному рішенні йдеться про те, що за результатами перевірки наданих ним документів, трудової книжки та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку про застраховану особу, його страховий стаж становить 12 років 11 місяців 28 днів, а тому він не має право на пенсію за віком, оскільки його страховий стаж менше 15 років. Однак, він вважає зазначене рішення незаконним та дискримінаційним, оскільки воно не відповідає ч. 2 ст. 19 Конституції України та обставинам справи, а саме: Відповідач не зарахував до його страхового стажу період роботи під час відбування покарання з 23.10.1982 року по 23.02.1985 року (2 роки 2 місяця 29 днів). В звязку з цим позивач просить в судовому порядку, визнати протиправним Рішення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області № 187 від 20.08.2014 року та зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області прийняти рішення про зарахування до його страхового стажу період відбування покарання з 23.10.1982 року по 23.02.1985 року та призначити пенсію за віком.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області за довіреністю ОСОБА_4 позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що під час роботи у період відбування покарання позивач не сплачував страхові внески, а тому цей період не включається до страхового стажу, крім цього зауважив на тому, що позивач працював у ТОВ «Будівельник» не з 14.07.1994 по 31.10.1994 року, як він стверджує, а з 14.07.1994 року по 20.08.1994 року та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків: ОСОБА_1, ОСОБА_5, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у місті Біла Церква, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), в звязку з чим має право на зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

В травні 2014 року, в звязку з досягненням пенсійного віку, Позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області із заявою про призначення пенсії, що підтверджується копією заяви (а.с. 19).

Після перевірки наданих позивачем документів, 20.08.2014 року, начальником ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області було прийнято рішення № 187, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, в звязку з тим, що його страховий стаж становить 12 років 11 місяців 28 днів, що є меншим встановленого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімального страхового стажу 15 років, що підтверджується копією рішення (а.с. 6-7).

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області не було зараховано до стажу Відповідача період відбування покарання з 23.10.1982 року по 23.02.1985 року в звязку з тим, що у вказаний період позивач не сплачував страхові внески до Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. а ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Згідно довідки Березанської виправної колонії № 95 від 15.02.2013 року № Є-56 позивач відбував покарання з 23.10.1982 року по 28.11.1983 року, та підтверджується розмір заробітку ОСОБА_1 під час відбування покарання (а.с. 10).

Згідно довідки Обєднання виправних установ № 1 з особливими умовами господарської діяльності Федеральної казенної установи Росії по Красноярському краю від 21.06.2013 року №24/10/41/20/Е-2 ОСОБА_1 відбував покарання в колонії-поселенні с. Проспіхіно, Красноярського краю з 01.01.1984 року по 23.02.1985 року.

В цей період Позивач працював сторожем-кочегаром котельні гаражу спецустанови К-100 та отримував заробітну плату, з якої утримувались всі необхідні платежі, що підтверджується копією довідки (а.с. 12) та показами свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_6, яка в період з 06.07.1984 року по 22.02.1985 року працювала у Торговому відділі при К-100, з 11.11.1983 року по 18.02.1993 року була дружиною позивача, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-БК № 200638 (а.с. 31,32).

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо періоду роботи позивача у ТОВ «Будівельник» з 14.07.1994 по 31.10.1994 року, тому що таке твердження не узгоджується з висновками, викладеними у рішенні ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області № 187 від 20.08.2014 року, згідно яких спеціалістами ОСОБА_2 ПФУ у Сквирському районі Київської області було здійснено перевірку факту роботи ОСОБА_1 за договорами-контрактами з 14.07.1994 р. по 20.08.1994 р., з 29.08.1994 р. по 07.10.1994 р. та з 11.10.1994 р. по 01.11.1994 р. у ТОВ «Будівельник», та встановлено, що ОСОБА_1 працював у зазначені періоди бригадиром будівельної бригади, працівникам проводились нарахування заробітної плати згідно характеру виконуваної праці та відраховувались внески на соціальне страхування, (а.с. 6-7).

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на отримання пенсії засновані на принципі юридичної визначеності.

Відповідно до позиції Європейського суду у справі 41/74 van Duyn v. Home Office, цей принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи, керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 7, 17-21, 159-163, 167, 186,256 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області від 20.08.2014 року № 187 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області зарахувати в загальний трудовий стаж ОСОБА_1 період роботи за час відбування покарання з 23.10.1982 року по 23.02.1985 року до загального страхового стажу та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області з заявою про призначення пенсії.

Постанова суду може бути оскаржена до Київської апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_7