Справа № 2а-1670/4782/11
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4782/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

при секретарі Ковальові Д.О.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2011 року Відкрите акціонерне товариство "Полтавський автоагрегатний завод" (далі - ВАТ "ПААЗ", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (далі - ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.05.2011 року № 1.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що акціонерні товариства, які не привели статут та інші внутрішні положення у відповідність з нормами Закону України «Про акціонерні товариства», у своїй діяльності керуються Законом України «Про господарські товариства», в якому не передбачено мінімального розміру дивідендів, проте зазначено, що їх нарахування та виплата здійснюється виключно на підставі рішення загальних зборів акціонерів товариства.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, у письмових запереченнях наполягав на тому, що позивач в порушення частини 2 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» у 2010 році не здійснив нарахування та виплату дивідендів у розмірі не менше 30 % з чистого прибутку у звітному році, та в порушення підпункту 7.8.2 пункту 7.8 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не сплатив авансовий внесок з податку на прибуток до бюджету.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків

Судом встановлено, що ВАТ «ПААЗ» (ідентифікаційний код 00232124) є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Полтавської міської ради 03.09.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 082803, та перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві.

У період з 15.03.2011 року по 11.04.2011 року (термін проведення перевірки продовжувався з 12.04.2011 року по 26.04.2011 року) на підставі направлень від 15.03.2011 року № 257, від 24.03.2011 року № 317, від 12.04.2010 року № 397, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, проведена планова виїзна перевірка ВАТ «ПААЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року.

Результати перевірки оформлено актом від 05.05.2011 року № 3840/23-2/00232124, у якому відображено порушення позивачем, зокрема, підпункту 7.8.2 пункту 7.8 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР (із змінами і доповненнями) з урахуванням вимог статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514-VІ (із змінами і доповненнями внесеними пунктом 11 розділу VII Закону України «Про державний бюджет України 2010 року» від 27.04.2010 року №2154, статтею 4 Закону України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році» від 03 грудня 2010 року № 2774-VI), а саме: позивачем занижено авансовий внесок з податку на прибуток із суми дивідендів за І півріччя 2010 року в розмірі 324 997 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення рішення від 25.05.2011 року № 1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 406 246 грн. 25 коп., в тому числі: 324 997 грн. - основний платіж, 81 249 грн. 25 коп. - штрафна (фінансова) санкція.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить із наступного.

Із акту перевірки слідує, що відповідачем встановлено заниження позивачем за І півріччя 2010 року авансових внесків, що нараховуються на суму дивідендів та прирівняних до них платежів.

Вказаний висновок перевіряючих зроблено на підставі пункту 11 розділу IIV Прикінцевих положень Закону України від 27.04.2010 року №2154-VІ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та статті 4 Закону України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році», якими вносилися зміни до частини 2 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства», відповідно до яких виплата дивідендів здійснюється господарським товариством з чистого прибутку у звітному році та/або нерозподіленого прибутку в розмірі не менше 30 відсотків.

Відповідно до пункту 1 розділу IIV Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з 01 січня 2010 року, крім пункту 47 статті 6, статті 9, пунктів 62 і 64 статті 33, статей 62 і 82, пунктів 8 - 13 розділу VII "Прикінцеві положення", які застосовуються з дня його опублікування.

Зміни до Закону України «Про акціонерні товариства» згідно Закону України від 27.04.2010 року №2154-VІ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» набули чинності 30.04.2010 року та діяли до 30.11.2010 року, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 30 листопада 2010 року 22-рп/2010 положення пункту 11 розділу VII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Закон України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році» від 03 грудня 2010 року № 2774-VI, застосовувався з 30 листопада 2010 року та діяв до 01 січня 2011 року (втратив чинність у звязку із закінченням терміну його дії).

Судом встановлено, що 15.04.2010 року на загальних зборах акціонерів ВАТ «ПААЗ» прийнято рішення не здійснювати нарахування та виплату дивідендів акціонерам, а чистий прибуток за 2009 рік направити на розвиток підприємства.

В позовній заяві позивач вказав, що під час прийняття зазначеного рішення загальні збори акціонерів керувалися Законом України "Про господарськi товариства", нормами якого не передбачено мінімального розміру дивідендів, які мають виплачуватися акціонерам товариства.

Вирішуючи питання про застосування Прикінцевих i перехідних положень Закону України "Про акцiонернi товариства" для визначення закону, що підлягає застосуванню до відкритих та закритих акціонерних товариств, створених до набрання чинності Законом України "Про акцiонернi товариства" суд враховує наступне.

Закон України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 року № 514-VI набрав чинності з 30.04.2009 року.

Вiдповiдно до частин першої та другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про акцiонернi товариства" цей Закон набирає чинності через шість мiсяцiв з дня його опублікування, крім другого речення частини другої статтi 20, яке набирає чинності через два роки після опублікування цього Закону. Норми статтей 1 - 49 Закону України "Про господарськi товариства" втрачають чиннiсть через два роки з дня набрання чинностi Законом України "Про акцiонернi товариства".

За вимогами частини п'ятої Прикiнцевих та перехiдних положень Закону України "Про акцiонернi товариства" статути та iншi внутрiшнi документи акцiонерних товариств, створених до набрання чинностi Законом України "Про акцiонернi товариства", підлягають приведенню у вiдповiднiсть з нормами цього Закону не пiзнiше, нiж протягом двох рокiв з дня набрання чинностi цим Законом.

Таким чином, дiя статей 1 - 49 Закону України "Про господарськi товариства" протягом двох рокiв вiдповiдно до Прикiнцевих та перехiдних положень Закону України "Про акцiонернi товариства" надає цим нормам статусу складової положень Закону України "Про акцiонернi товариства".

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що до акціонерних товариств, створених до набрання чинності Законом України "Про акцiонернi товариства", застосовуються положення статей 1 - 49 Закону України "Про господарськi товариства" до втрати ними чинності або до моменту приведення статутів акціонерних товариств у вiдповiднiсть до Закону України "Про акцiонернi товариства".

Даний висновок суду узгоджується з Рекомендаціями президії Вищого господарського суду України «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» від 28.12.2007 року № 04-5/14 (зі змінами та доповненнями від 18 червня 2009 року N 04-06/83, від 28 грудня 2009 року N 04-06/190).

Цієї правової позиції дотримується Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку у Роз'ясненні «Щодо порядку застосування окремих положень розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства" у зв'язку з набранням ним чинності» від 14 липня 2009 року N 797 із змінами і доповненнями від 21 липня 2009 року N 812, від 13 жовтня 2009 року N 1179.

Так, Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку відповідно до пункту 23 статті 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" роз'яснює, що акціонерні товариства до приведення у відповідність з нормами Закону України "Про акціонерні товариства" статуту та інших внутрішніх положень акціонерного товариства мають керуватись у своїй діяльності з 30.04.2009 року по 30.04.2011 року Законом України "Про господарські товариства" та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. Цими ж актами законодавства регулюються взаємовідносини товариства з акціонерами, інвесторами, органами державної влади та іншими особами.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент проведення загальних зборів акціонерів та прийняття рішення про невиплату дивідендів, акціонерне товариство не привело статут та інші внутрішні положення у відповідність з нормами Закону України "Про акціонерні товариства".

З урахуванням вищевикладеного та аналізу зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що ВАТ «ПААЗ» до приведення у відповідність з нормами Закону України "Про акціонерні товариства" статуту та інших внутрішніх положень акціонерного товариства у період з 30.04.2009 року по 30.04.2011 року мало право керуватись у своїй діяльності Законом України "Про господарські товариства" та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами.

Пунктом 10 розділу IIV Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» внесено зміни до статтей 15 та 41 Закону України «Про господарські товариства».

Згідно статті 15 Закону України «Про господарські товариства», із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.04.2010 року N 2154-VI, прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків та сплати обов'язкової суми дивідендів, залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання.

Відповідно до пункту «д»частини 5 статті 41 Закону України «Про господарські товариства», із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.04.2010 року N 2154-VI, до компетенції загальних зборів акціонерів належить, крім іншого, затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами.

Отже, Закон України «Про господарські товариства», в редакції Закону України від 27.04.2010 року N 2154-VI, надає право господарському товариству розпоряджатися чистим прибутком, після сплати обовязкової суми дивідендів, проте не встановлює розмір обовязкової суми дивідендів та не містить посилань з цього приводу на положення Закону України «Про акціонерні товариства».

Таким чином, відповідач не мав правових підстав застосовувати до спірних правовідносин Закон України «Про акціонерні товариства».

Слід зазначити, що рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «ПААЗ» щодо розподілу чистого прибутку прийнято 15.04.2010 року, тобто до набрання чинності Закону України від 27.04.2010 року N 2154-VI.

З огляду на викладене, рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «ПААЗ» від 15.04.2010 року не нараховувати та не виплачувати дивіденди акціонерам, а чистий прибуток за 2009 рік направити на розвиток підприємства, ґрунтується на вимогах законодавства України.

Підпунктом 7.8.2 пункту 7.8 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що крім випадків, передбачених підпунктом 7.8.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно із виплатою дивідендів.

Отже, передумовою для здійснення нарахування та сплати до бюджету суми авансового внеску є прийняття платником податку рішення про виплату дивідендів, при цьому авансовий внесок з податку на прибуток нараховується на суму дивідендів, призначених для виплати.

Виходячи з викладеного, оскільки позивач прийняв рішення не здійснювати нарахування дивідендів своїм акціонерам, відповідно він не мав обовязку нараховувати та вносити до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому ДПІ у м. Полтаві податковим повідомленням рішенням від 25.05.2011 року № 1 неправомірно збільшено позивачу суму грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 406 246 грн. 25 коп.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних стравах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Полтаві від 25.05.2011 року № 1 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві від 25.05.2011 року № 1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2011 року.

Суддя А.Б. Головко