Справа № 2-а-225/10
Суддя: Замега І. І.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Любарський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-225/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді: 1.1.Замети

при секретарі: Г.М.Войтович

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любарському районі про стягнення сум відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка вказує на те, що вона являється дитиною війни. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний та правовий захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV, їй щомісячно повинна виплачуватись соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак у період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2010 року вказана допомога виплачувалася в неповному розмірі, а тому позивачка просить суд, відновити їй пропущений строк для звернення до суду за захисту своїх прав та інтересів, оскільки він був пропущений з поважної причини, визнати протиправною бездіяльність Управління ПФУ в Любарському районі щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком в період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2010 року, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату невиплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни, за період з період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2010 року, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вже здійснених виплат.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обємі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлений позов не визнала з підстав зазначених у письмовому запереченні на позов.

Вислухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

Позивачка ОСОБА_1 являється дитиною війни, що стверджується посвідченням серії Л №000372 виданим 27 лютого 2006 року управлінням праці та соціального захисту населення Любарської райдержадміністрації.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", стверджується, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Стосовно п.1 прикінцевих положень цього Закону зазначена норма діє з 1 січня 2006 року.

Із повідомлення управління Пенсійного фонду України в Любарському районі №121/Г-02 від 17.11.2010 року слідує, що підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ОСОБА_1 буде проведено після прийняття Верховною Радою України відповідних змін у законодавстві.

Добровільно здійснити перерахунок пенсії позивачці відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідач відмовляється.

Законом України від 19 грудня 2006 року №489 - V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, із 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489 - V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у звязку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного Рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття цього Рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року №107 - VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, поновили свою дію з 22 травня 2008 року. Отже, з цієї дати особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 - 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названі норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їх дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2007 - 2010 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином суд вважає, що права позивачки дійсно були порушені, оскільки у 2007 - 2010 роках їй пенсія нараховувалась та виплачувалась відповідачем в неповному розмірі, лише на підставі Законів України "Про державний бюджет України на 2007 - 2010 роки», однак без урахування ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 і т.д.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що невиплата позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2010 року є протиправною, однак враховуючи положення ч.2 ст.99 КАС України, в якій зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів і те, що позивачка не представила доказів щодо поважності причин пропущення вказаного строку за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 1 травня 2010 року, то суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і вважає, що відповідача слід зобов'язати здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 за період з 01 травня по 31 жовтня 2010 року, а в решті позовних вимог слід відмовити в звязку з пропущенням строку звернення до суду.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії повинно здійснювати управління Пенсійного фонду в Любарському районі Житомирської області.

Керуючись ст.ст.6, 9, 17, 18, 19, 71, 86, 99, 104, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законами України «Про державний бюджет України на 2007-2010 роки», ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,

Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області щодо нарахування та здійснення виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області провести перерахунок та здійснити виплату невиплаченої надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на користь ОСОБА_1 за період з 01 травня по 31 жовтня 2010 року, а в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.І.Замега