Справа № 826/6730/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6730/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шевченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.04.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем необґрунтовано донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб, оскільки суми коштів, отриманих від відчуження частки у статутному капіталі товариства не є іноземним доходом, а є інвестиційним прибутком, який слід розраховувати як різницю між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивачем на підставі договорів купівлі-продажу частки у статутному (складеному) капіталі від 20.10.2010, укладених з гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6, придбано частку у статутному (складеному) капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичне будівництво» у розмірі 19 475,00 грн. що складає 95% статутного капіталу, та у розмірі 1 025,00 грн - 5% відповідно.

Зі змісту цих договорів слідує, що покупець сплатив ціну частки в повному обсязі (19 475,00 грн та 1 025,00 грн. відповідно) в момент їх підписання.

Надалі позивачем відчужено частку у розмірі 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичне будівництво» на підставі договору відступлення (купівлі-продажу) частки в статутному капіталі від 29.04.2011, укладеного з Компанією з обмеженою відповідальністю «Ортстен Інвестментс Лімітед» за договірною ціною 340 500,00 грн.

З урахуванням зазначених операцій позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік, у якій останній визначив інвестиційний прибуток у розмірі 320 000,00 грн (різниця між вартістю придбання та продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Столичне будівництво» (340 500,00 грн - (19 475,00 грн + 1 025,00 грн)), а також визначив суму податку, який підлягає сплаті за цими операціями у розмірі 54 211,80 грн.

Як свідчать матеріали справи, вказана сума податку була сплачена позивачем до бюджету 30 липня 2012 року згідно квитанції №КП488/1.

Разом з тим, в період з 12 по 18 березня 2015 року відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків за період з 01.01.2011 по 31.12.2011, за підсумками якої складено акт від 25.03.2015 №168/26-50-17-01/НОМЕР_1 та виявлено порушення вимог п. пп. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем не утримано та не перераховано в бюджет ПДФО суми від операцій з інвестиційними активами у розмірі 3 485,00 грн.

Із акту податкової перевірки слідує, що виявлене порушення податкового законодавства ґрунтується на висновках відповідача про те, що об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб від продажу КОВ «Ортстен Інвестментс Лімітед» частки у статутному капіталі ТОВ «Столичне будівництво» за договором від 29.04.2011 є уся сума отриманого позивачем доходу - 340 500,00 грн, а не задекларований позивачем прибуток - 320 000,00 грн. Відтак, на переконання контролюючого органу, позивачем частково не доплачено в бюджет податок на доходи фізичних осіб у сумі 3 485,00 грн.

З огляду на вказані висновки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.04.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі на 4 356,25 грн, з них 3 485,00 грн - за основним платежем, 871,25 грн - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів, в тому числі інвестиційного прибутку та іноземних доходів, визначені статтею 170 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Підпунктом 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 цього Кодексу передбачено, що у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних митним органам (пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів (абз. «в» пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Аналіз приведених норм свідчить на користь висновку, що доходи, джерело яких походить із України, включають, зокрема, дохід, отриманий резидентом від відчуження нерезиденту (іноземній компанії) корпоративних прав господарської організації - резидента.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 10 червня 2014 року (касаційне провадження №К/800/5358/14).

Отже, отриманий від іноземної компанії (нерезидента) - КОВ «Ортстен Інвестментс Лімітед» позивачем (резидентом) дохід від відчуження частки в статутному (складеному) капіталі ТОВ «Столичне будівництво» (резидента), не підлягає оподаткуванню за правилами, встановленими пунктом 170.11 статті 170 Податкового кодексу України.

Натомість, оподаткування операцій з продажу корпоративних прав українських компаній регулюється нормами пункту 170.2 статті 170 цього Кодексу, як оподаткування інвестиційного прибутку.

Положеннями пунктів 170.2.1, 170.2.2 приведеної норми передбачено, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами (до яких, згідно абз. «а» пп. 170.2.7, відносяться корпоративні права) ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту.

Відповідно до підпункту 170.2.6 вказаної норми до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року. Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Ураховуючи наведені норми та встановлені судом обставини, а саме те, що позивачем було задекларовано та сплачено податок на доходи фізичних осіб, розрахований за діючими ставками, виходячи із суми інвестиційного прибутку, отриманого в результаті операцій з купівлі та продажу корпоративних прав, що відповідає чинному на час спірних правовідносин податковому законодавству, колегія суддів дійшла висновку, що останнім не допущено порушень, про які стверджує відповідач.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідачем в акті податкової перевірки невірно трактовано норми, за якими слід оподатковувати дохід (прибуток) від операцій з продажу корпоративних прав резидента іноземній компанії, внаслідок того, що діючі норми податкового законодавства припускають неоднозначне їх розуміння.

Разом з тим, у даному випадку контролюючому органу слід було виходити із принципу презумпції правомірності рішень платника податку, закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення, яке ґрунтується на помилкових висновках контролюючого органу, є протиправним, необґрунтованим та не відповідає правилам, встановленим Податковим кодексом України, а тому підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 18 вересня 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.