Справа № 804/6026/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

"15" вересня 2015 р. справа 804/6026/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Спірічеві Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2014 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013 про податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 24339гр9570коп;

- податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013 про податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 26598гр25коп;

- вимогу №Ф-584-25 від 08.05.2014 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в суму 45176гр48коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2014 позов задоволений.

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують на неналежне оформлення вантажних декларацій у взаємовідносинах з ПП «Нічний Експрес» та нереальність господарських операцій з ТОВ «РМ-Техно».

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №1022/172/272715109 від 13.12.2013 документальної планової перевірки ОСОБА_1 за період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року, проведеної Криворізькою центральною ОДПІ, позивачем порушені статті 138, 139, 177, 200 Податкового Кодексу України, пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Криворізькою центральною ОДПІ прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013, яким збільшено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб основний платіж 19471гр96коп, штрафні санкції 4867гр99коп, а всього 24339гр9570коп;

- податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013, яким збільшено податкове зобов'язання по податку на додану вартість основний платіж 25358гр78коп, штрафні санкції 1239гр47коп, а всього 26598гр25коп;

- податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013, яким донарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування основний платіж 43025гр22коп, штрафні санкції 2151гр26коп, а всього 45176гр48коп.

За результатами оскарження позивачем названих рішень в адміністративному порядку контролюючим органом рішення №1683/101/04-36-1008-09 від 21.03.2014 було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013 про донарахування суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 45176гр48коп, інші рішення залишені без змін.

Криворізькою центральною ОДПІ 08.05.2014 винесено вимогу №Ф-584-25 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування основний платіж 43025гр22коп, штрафні санкції 2151гр26коп, а всього 45176гр48коп.

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 Податкового Кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового Кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

ОСОБА_1 займається ремонтом електронної апаратури, торгівлею комп'ютерами, офісною технікою, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах. Господарську діяльність здійснює власними силами без використання праці найманих працівників.

Взаємовідносини між ОСОБА_1 та ТОВ «РМ-Техно» здійснювались на підставі договору поставки продукції №30 від 10.01.2011, згідно якого на адресу позивачки поставлені витратні матеріали до офісної техніки. ТОВ «РМ-Техно» виписані видаткові та податкові накладні. За придбаний товар позивачка повністю розрахувалась, в тому числі сплатила податок на додану вартість.

Між ОСОБА_1 та ПП «Нічний експрес» укладено договір №4771 від 07.05.2007 на перевезення вантажів автомобільним транспортом. ПП «Нічний експрес» виписані податкові накладні. За надані послуги позивачка повністю розрахувалась, в тому числі сплатила податок на додану вартість.

Транспортування товарно-матеріальних цінностей підтверджується вантажними деклараціями, актами виконаних робіт.

Наявність названих первинних документів та здійснення перелічених господарських операцій позивачки з контрагентами також підтверджується в довідці №992/172/ від 28.03.2013 Криворізької центральної ОДПІ про результати зустрічної звірки щодо документального підтвердження господарських відносин ОСОБА_1 з ТОВ «РМ-Техно».

Колегія суддів погоджується з висновком окружного суду, що умови перелічених договорів виконані, товар та послуги отримані, оплата здійснена в повному обсязі, в тому числі сплачений податок на додану вартість. Позивачем надані належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують приймання-передачу, транспортування товару та його оплату, що не заперечується податковою інспекцією в акті перевірки.

Вартість товарів і послуг позивачкою сплачена та на підставі наявних податкових накладних сплачена сума податку на додану вартість правомірно включена до складу податкового кредиту, що відображено у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Надані позивачем копії документів по господарським операціям оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України.

Відповідно до пункту 201.4 Податкового Кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового Кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідальність за не внесення до бюджету податку на додану вартість повинні нести постачальники продукції (виконавці робіт), а не позивачка, яка сплатила податок на додану вартість в ціні придбаної продукції, виконаних робіт.

Окружний суд дійшов обґрунтованого висновку, що реальність здійснення транспортних послуг підтверджена документами про перерахунок коштів, податковими накладними, актами, іншими документами щодо виду та обсягу наданих послуг.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового Кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183 Податкового Кодексу України, реєстрація осіб як платників податку здійснюється податковими органами та діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесенні до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

ТОВ «РМ-Техно» та ПП «Нічний експрес» перебувають в Єдиному державному реєстрі, мають свідоцтва платників податків.

Як правильно зазначив окружний суд, приводом для донарахування позивачці зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування стали висновки про заниження чистого доходу в зв'язку з нереальністю господарських операцій у взаємовідносинах з ПП «Нічний Експрес» та ТОВ «РМ-Техно».

Оскільки такі висновки є помилковими, у ОСОБА_1 відсутні порушення статті 7 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 15.09.2015.

В повному обсязі ухвала складена 21.09.2015.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова