Справа № 813/7288/14
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. Справа № 876/5647/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О. І., Улицького В. З.

за участю секретаря Коцур В. К.

представника відповідача Мацелюх Н. М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Сумській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року по справі № 813/7288/14 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Сумській області, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій і скасування приписів, наказу і протоколу,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Сумській області, Міністерства юстиції України, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними дій відповідача щодо проведення позапланових виїзних перевірок з 28 липня 2014 року до 30 липня 2014 року, з 18 вересня 2014 року до 22 вересня 2014 року, з 21 серпня 2014 року до 16 жовтня 2014 року. Також просить визнати протиправним та скасувати припис від 2 жовтня 2014 року №24; визнати протиправними дії щодо внесення до акту позапланової невиїзної перевірки від 1 жовтня 2014 року за №49 недостовірних відомостей про порушення: пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників за №58 від 29 липня 1993 року, частини 6 статті 3-1, частини 3 статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того просить визнати протиправним та скасувати розпорядження про усунення порушень від 2 жовтня 2014 року №14, припис про недопущення повторних порушень від 8 серпня 2014 року №19, визнати протиправними дії щодо внесення до акту позапланової невиїзної перевірки від 8 серпня 2014 року №40 недостовірних відомостей про порушення частини 6 статті 17 та частини 6 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; визнати протиправними дії щодо внесення до акту позапланової невиїзної перевірки від 27 жовтня 2014 року №57 недостовірних відомостей про порушення частини 5 статті 124 Конституція України, частин 6, 7 статті 3-1, абзацу 3 частини 1 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; скасувати наказ Міністерства юстиції України №264/7 від 4 грудня 2014 року та протокол рішення дисциплінарної комісії від 20 листопада 2014 року про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на підставі подання №276 від 5 листопада 2014 року внесеного на підставі листа-пропозиції Головного управління юстиції у Сумській області від 28 жовтня 2014 року №10626/08-13 за результатами позапланової невиїзної перевірки.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що у довідках та актах перевірки зазначено недостовірну інформацію, а тому дії по складенню таких документів є протиправними. Також позивач зазначає, що нею вживались всі необхідні та передбачені законодавством заходи для видачі трудової книжки працівнику ПАТ "НВК "Полярон". Також, позивач зазначає, що вона вжила всіх необхідних заходів для відновлення платоспроможності боржника. При цьому, також зазначає позивач, що вона не могла видати довідки щодо заборгованості зі заробітної плати та вжити заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості оскільки їй не було передано документації попередником. Щодо погодження ліквідної маси, вважає відповідач, то таке погодження має відбутись протягом року з моменту прийняття постанови про банкрутство, а даний строк ще не минув.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано, прийняті Головним управлінням юстиції у Сумській області припис від 8 серпня 2014 року №19 та від 2 жовтня 2014 року №24, розпорядження від 2 жовтня 2014 року №14.

Визнано протиправними та скасовано, прийнятий Міністерством юстиції України наказ №264/7 від 4 грудня 2014 року та рішення дисциплінарної комісії, відображене у протоколі за №22/11/14 від 20 листопада 2014 року, в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Головне управління юстиції у Сумській області. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що порушення, вчинені позивачем, підтверджуються матеріалами справи. Так позивачем не зреаговано на зауваження до плану санації викладені в листах регіонального відділення ФДМУ. Вказує, що на момент проведення перевірки позивач вказувала, що довідки щодо заробітної плати не видавались, оскільки звернень щодо видачі таких довідок не надходило. Водночас пізніше вона змінила своє твердження і як причину невидачі таких довідок зазначала відсутність у неї необхідних документів.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач явку свого представника не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача складено акт від 8 серпня 2014 року №40 та прийнято припис про недопущення повторних порушень від 8 серпня 2014 року за №19.

У цьому приписі зазначено, що арбітражний керуючий порушив частину 6 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час виконання повноважень керуючого санацією ПАТ НВК "Полярон" по справі №21/93(10), а саме: не вжила всіх можливих заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, в тому числі не подала на затвердження до господарського суду схваленого зборами кредиторів та погодженого з органом, уповноваженим управляти майном плану санації зазначеного товариства; не вжила заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості перед боржниками цього ж товариства.

В порушення частини 6 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час виконання функцій керуючого санацією ПАТ НВК "Полярон" не забезпечила видачі працівникам довідок щодо заборгованості зі заробітної плати для захисту своїх прав в суді.

За результатами наступної позапланової виїзної перевірки діяльності арбітражних керуючих Головним управлінням у Сумській області складено акт від 1 жовтня 2014 року за №49 та прийнято припис про недопущення повторних порушень від 2 жовтня 2014 року №24 і розпорядження про усунення порушень від 2 жовтня 2014 року №14.

У приписі зазначено, що під час перевірки було виявлено порушення пункту 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, з наступними змінами та доповненнями, та частини 6 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме - не забезпечила збереження трудової книжки ОСОБА_3 у відділі кадрів ПАТ НВК "Полярон".

В свою чергу в ході перевірки виявлено порушення:

- пункту 4.2 згаданої Інструкції та частини 6 статті 3-1 згаданого Закону, а саме не видала трудову книжку ОСОБА_3;

- частини 3 статті 98 та частини 12 статті 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме не погодила перелік ліквідаційної маси ПАТ НВК "Полярон" з Фондом державного майна України.

За результатами розгляду подання за №276 від 5 листопада 2014 року на підставі листа Головного управління юстиції у Сумській області від 28 жовтня 2014 року №10626/08-13 на арбітражного керуючого ОСОБА_2 рішенням дисциплінарної комісії та наказом Міністерства юстиції України за №264/7 від 4 грудня 2014 року накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

У поданні зазначено, що ОСОБА_2 допущено грубе порушення законодавства під час виконання нею повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ВАТ "Облпаливо".

Відповідно до акту від 27 жовтня 2014 року №57 та листа від 28 жовтня 2014 року №10626/08-13 майно, включене до інвентаризаційного опису неможливо ідентифікувати, крім того, зазначений опис не містить транспортних засобів, які згодом були реалізовані, а кошти, від їх продажу не зараховані на основний рахунок боржника.

Приймаючи рішення в частині позовних вимог про порушення позивача щодо не вжиття всіх можливих заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, в тому числі не подання на затвердження до господарського суду схваленого зборами кредиторів та погодженого з органом, уповноваженим управляти майном плану санації зазначеного товариства, суд першої інстанції виходив з того, що комітет кредиторів не схвалює план санації, а тому позивач не може нести відповідальність за діяння інших учасників провадження про банкрутство.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне додати, що відповідно до положень частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В матеріалах справи наявне рішення Господарського суду Львівської області від 16 червня 2014 року у справі №21/93, яким встановлено обставини за яких відновлення платоспроможності боржника ПАТ НВК "Полярон" є неможливим.

Відповідно до цього рішення інвестора протягом більше як двох років процедури санації не погоджено, а самосанація підприємства з врахуванням економічних показників є неможливою.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги той факт, що строки щодо схвалення плану санації минули до призначення позивача керуючим санації ПАТ НВК "Полярон", що прямо встановлено наведеним вище судовим рішенням.

Приймаючи рішення по справі в частині позовних вимог щодо порушень про не вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості перед боржниками цього ж товариства та не забезпечення видачі працівникам довідок щодо заборгованості зі заробітної плати для захисту своїх прав в суді, суд першої інстанції виходив з того, що документація передана позивачу від попереднього арбітражного керуючого не була достатньою для вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості перед боржниками товариства та забезпечення видачі працівникам довідок щодо заборгованості зі заробітної плати.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи: заяву ОСОБА_2 від 14 лютого 2014 року, ухвали Господарського суду Львівської області від 7 лютого 2014 року та від 5 березня 2014 року у справі за №21/93(10), акти прийому-передачі документів, протокол №2/2014 від 17 квітня 2014 року, витяг з кримінального провадження №0001081колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне додати, що позивач вживала передбачених законодавством заходів для отримання усієї наявної фінансово-господарської документації ПАТ "НВК "Полярон" від попереднього арбітражного керуючого, а за відсутності такої не може вчиняти деякі юридично-значимі дії.

В частині позовних вимог про не забезпечення збереження трудової книжки ОСОБА_3 у відділі кадрів ПАТ НВК "Полярон" та невидачі йому такої суд першої інстанції прийшов до висновку, що чинним законодавством не передбачено обов'язку відділу кадрів, а відтак і позивача, забезпечувати збереження невиданої трудової книжки, у разі відмови від отримання такої при звільненні.

Відповідно до пункту 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок:

а) книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277;

б) Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277;

До книги обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них вносяться усі операції, пов'язані з одержанням і витраченням бланків трудових книжок і вкладишів до них із зазначенням серії та номера кожного бланку. Книга ведеться бухгалтерією підприємства.

Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову.

У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книга обліку руху трудових книжок мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені підписом керівника підприємства і печаткою.

Проаналізувавши наведені вище законодавчі положення та матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність порушень законодавства позивачем шляхом незбереження трудової книжки ОСОБА_3 Так матеріалами справи підтверджується, що останній відмовився отримати трудову книжку при звільненні, а позивачем, у відповідності до пункту 4.2 згаданої Інструкції, вживались передбачені законом заходи, які мали на меті видати ОСОБА_3 трудову книжку, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом з відміткою поштового відділення 15 травня 2015 року.

Щодо порушення позивачем в частині непогодження переліку ліквідаційної маси ПАТ НВК "Полярон" з Фондом державного майна України, то суд першої інстанції приймаючи рішення в цій частині, виходив з того, що висновки Головного управління юстиції у Сумській області про непогодження переліку ліквідаційної маси з Фондом державного майна України в акті від 1 жовтня 2014 року№49 є передчасними.

Так відповідно до абзацу першого частини 1 статті 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Частиною 12 статті 96 цього ж Закону передбачено, що плани санації, мирові угоди та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, підлягають погодженню з органом, уповноваженим управляти державним майном. У разі відсутності такого погодження план санації та мирова угода затвердженню господарським судом не підлягають, а включене до переліку ліквідаційної маси майно банкрута не може бути реалізованим.

Відтак колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки 16 червня 2014 року ухвалою Господарського суду Львівської області у справі за №21/93(10) ПАТ НВК "Полярон" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, строк якої, згідно положень ч.1 ст.37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", становить 12 місяців. Водночас відповідач прийняв оскаржене рішення 1 жовтня 2014 року, до спливу такого строку.

Приймаючи оскаржене рішення в частині скасування наказу Міністерства юстиції України за №264/7 від 4 грудня 2014 року, яким накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, суд першої інстанції виходив з того, що перелічені в такому наказі порушення не можуть вважатись грубими, а відтак і бути підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Так, відповідно до пункту 7.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5 підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Відповідно до оскарженого наказу майно, включене до інвентаризаційного опису неможливо ідентифікувати, крім того, зазначений опис не містить транспортних засобів, які згодом були реалізовані, а кошти, від їх продажу не зараховані на основний рахунок боржника.

Водночас вказані факти спростовуються матеріалами справи.

Так довідкою від 8 квітня 2015 року №51200-05/120 підтверджується, що кошти від реалізації транспортних засобів поступили на рахунок боржника.

Щодо твердження відповідача про неможливість ідентифікувати певне майно, то таке спростовується інформаційними довідками, інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявними в матеріалах справи.

Проаналізувавши наведені законодавчі положення та матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях позивача грубих порушень достатніх для застосування обраного дисциплінарного стягнення..

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Акт перевірки - носій доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відтак позовні вимоги ні щодо скасування актів перевірки, ні щодо визнання дії по їх складенню не належать до задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Сумській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року по справі № 813/7288/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Довга О. І.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 16 вересня 2015 року