Справа № 815/4503/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4503/15

Справа № 815/4503/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Промбудсервіс” до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (в частині) та відсутність в його діях порушень норм Податкового кодексу України, посилаючись на наступне. Контрагент позивача - ТОВ «ТД «Орлан», на час укладання з ТОВ “БК “ПРОМБУДСЕРВІС” договору поставки від 12.06.2013 №120613 за інформацією Єдиного державного реєстру, мало статус юридичної особи не маючи з цього приводу застережень чи обмежень. Позивачем до перевірки були надані всі необхідні первинні документи на підтвердження виконання умов договору договір поставки. Підставою для оформлення податкових накладних був факт отримання товару, що підтверджується видатковими накладними, підписаними відповідальними представниками сторін. Саме видаткові накладні являються первинними документами, що містять відомості про господарські операції і підтверджують її здійснення.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області було прийнято оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, які є законними та обґрунтованими, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

17.09.2015 року судом ухвалено призначити розгляд справи в порядку письмового провадження, про що постановлено ухвалу, занесену до журналу судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що фахівцями податкового органу на підставі направлення від 18.06.2015 року № 238/22 виданого ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеської області, відповідно до наказу ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 17.06.2015 № 301, згідно п.78.2. ст.78, п.82.2. ст.82 Податкового Кодексу України, проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (ТОВ « БК «Промбудсервіс») з питань правильності нарахування податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року та податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 рік.

Підставою для видання наказу №301 від 17.06.2015 року «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» слугувало надходження 25.05.2015 року до податкового органу заяви ТОВ «БК «Промбудсервіс» з проханням здійснити позапланову виїзну документальну перевірку з питань правильності нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складений акт від 16.07.2015 року № 824/22/25433556 “Про результати позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» код за ЄДРПОУ 25433556 з питань правильності нарахування податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року та податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року”.

В висновках акту перевірки зазначено, що позивачем порушено 1) пп.139.1.9 п.139.1. ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1 047 411 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 1041613 грн., за 2014 рік в сумі 5798 грн.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість з ТОВ “ТД “Орлан” у сумі 838068,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (50%) в сумі 419034, 00 грн., в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток, з ТОВ “ТД “Орлан” у сумі 1008675,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (25%) в сумі 252168,75 грн., позивач оскаржив їх до суду.

Суд погоджується з правовою позицією позивача виходячи з наступного.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою повноти визначення валових витрат за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено їх завищення з боку позивача всього у сумі 5 514 383 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 5 482 173 грн. за 2014 рік в сумі 32 210 грн. Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено: у рядку 05.1. декларацій «Собівартість придбаних( виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» показників за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року у загальній сумі 186 145 863 грн., встановлено, що ТОВ «БК «Промбудсервіс» здійснював операції з придбання будівельних матеріалів, які використовувались при здійсненні будівельних робіт, придбання палива, малоцінних та швидкозношувальних предметів, придбання робіт та послуг для здійснення господарської діяльності, а саме: послуг субпідрядних організацій з виконання будівельних робіт.

При цьому, на підставі оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів і відомостей по рахунках бухгалтерського обліку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», 91 ««Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати», рахунків-фактур, актів виконаних робіт, банківських виписок, договорів (контрактів) з постачальниками товарів (робіт, послуг), прибуткових накладних встановлено завищення задекларованих суб’єктом господарювання показників у рядку 05.1 декларацій «Собівартість придбаних ( виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)». Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування всього у сумі 5 514 384 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 5 482 174 грн. за 2014 рік в сумі 32 210 грн.

Також, перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року ТОВ «БК «Промбудсервіс» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 35480180 грн. При цьому, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено його завищення всього у сумі 964 840 грн. в наслідок наступних порушень.

Так, в ході проведення перевірки встановлено господарські відносини з ТОВ «Торговий дім«Орлан» код ЄДРПОУ 38352333 (стан -28 триває процедура припинення), по яким надано документи на придбання піску із відсіву гірських порід.

До перевірки не надані транспортні залізничні накладі на перевезення товару та актів отриманого товару .

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Торговий дім Орлан» включені ТОВ «БК «Промбудсервіс», до податкового кредиту Податкових декларацій з податку на додану вартість та відображені у Реєстрі отриманих податкових накладних та відповідають даним Додатку №5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період.

Зазначені операції ТОВ «ТД «ОРЛАН», контрагентів-покупців та контрагентів- постачальників не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності.

Враховуючи вищенаведене - операції купівлі-продажу ТОВ «ТД «ОРЛАН» не спричиняють реального настання правових наслідків.

Такі висновки відповідача є необґрунтованими з огляду наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ «БК «Промбудсервіс» та ТОВ «Торговий дім Орлан» було укладено договір поставки №120613 від 12.06.2013 року, згідно умов якого ТОВ «Торговий дім Орлан» - Постачальник та ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс», - Покупець, Постачальник на умовах Договору зобов’язується передавати у власність (здійснювати поставку) у зумовлені строки Покупцеві пісок (із відсіву дроблення гірських порід ) (надалі —Товар ) відповідно до додаткової угоди до Договору іменується «Специфікація»), а покупець зобов’язується приймати і оплачувати вартість вказаного Товару. Одиниця виміру,ціна Товару за одиницю, його асортимент визначаються в залежності від домовленості Сторін наступним чином: 1) в Специфікації або 2) у рахунку на оплату Товару та/або у видаткових накладних на такий Товар. Сторони домовились , що умови Договору розповсюджуються на поставку кожної партії Товару. Під партією товару розуміють асортимент і кількість Товару, який вказаний в одній видатковій, оформленій в порядку виконання цього Договору . Сторони домовились про застосування наступних умов поставки згідно з Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) на умовах СРТ: залізнична станція «Феодосія» Придніпровська залізнична дорога, код станції 471601. Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов’язання з поставки Товару із доставкою в момент надання в місці поставки не розвантаженого Товару на транспорті Постачальника (або перевізника). Визначена відповідно до цього пункту адреса поставки є «Місцем поставки» за Договором. Постачальник здійснює поставку Товару залізничним транспортом партіями по десять (10) вагонів на добу. Поставка Товару Постачальником здійснюється власним або найманим транспортом на розсуд Постачальника.

На виконання умов поставки ТОВ «БК «Промбудсервіс» отримало від ТОВ «ТД «Орлан» видаткові та податкові накладні (а/с 133-321), суми податку на додану вартість за податковими накладними отриманими від ТОВ «ТД «Орлан» включено до податкового кредиту.

Розрахунки здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями які були дослідженні перевіряючи ми в ході перевірки.

Первинні документи, що підтверджують товарність господарських операцій з придбання позивачем товарів, включення цих витрат до валових витрат, оплати за отриманий товар а також виникнення права на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту, залучені до матеріалів справи та підтверджують реальність господарських операцій позивача з визначеним в акті перевірки контрагентом, використання отриманих товарів у власній господарській діяльності, та обґрунтованість віднесення спірних сум ПДВ до податкового кредиту, а понесених витрат – до валових (договори, додаткові угоди, податкові накладні, видаткові накладні тощо).

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Проте, включена позивачем до складу податкового кредиту спірна сума податку на додану вартість на відповідну дату була підтверджена наявними в матеріалах справи податковими накладними, які були виписані контрагентами згідно п.201.1 ст.201 ПК України, відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються певні реквізити.

Відповідно до пунктів 201.4, 201.6, 201.8, 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пунктів 1, 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті. Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Будь-яких зауважень стосовно статусу ТОВ «ТД Орлан» як платника ПДВ на час виписки податкових накладних в акті перевірки позивача не міститься.

З огляду на викладене неправомірним є й висновок відповідача про заниження позивачем податку на прибуток.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України у цьому розділі об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Згідно з п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п.138.4, п.138.6 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу

При цьому, підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як вбачається з акту перевірки, при формуванні висновку про завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) по операціям з ТОВ «ТД Орлан» не надавалась оцінка документам, що свідчить про поставку товарів та послуг та розрахунок за них. Усі висновки спирались виключно на податкову інформацію по контрагенту ТОВ «ТД Орлан» та відповідна частина акту перевірки позивача не містить зазначення, які порушення вимог податкового законодавства допущені позивачем та в чому саме вони полягали, як і не зазначено, які дефекти первинних документів, наданих до перевірки, свідчать про необґрунтованість декларування понесених витрат у деклараціях з податку на прибуток за відповідні періоди.

Податковий орган в акті перевірки посилається про ненадання позивачем до перевірки транспортних залізничних накладних на перевезення товару та актів отриманого товару.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до умов договору поставки №120613 від 12.06.2013 року, поставка здійснюється згідно з Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) на умовах СРТ: залізнична станція «Феодосія» Придніпровська залізнична дорога, код станції 471601.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 року термін - СРТ (англ. Carriage Paid То) (... named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (...назва місця призначення) — термін інкотермс, означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов'язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.

Згідно договору поставки від 12.06.2013 року постачальник вважається таким, що виконав свої зобов’язання з поставки Товару із доставкою в момент надання в місці поставки не розвантаженого Товару на транспорті Постачальника (або перевізника). Визначена відповідно до цього пункту адреса поставки є «Місцем поставки» за Договором. Постачальник здійснює поставку Товару залізничним транспортом партіями по десять (10) вагонів на добу. Поставка Товару Постачальником здійснюється власним або найманим транспортом на розсуд Постачальника.

Отже, в даному випадку посилання відповідача на ненадання позивачем залізничних накладних на перевезення товару є необґрунтованими.

Також спростовуються матеріалами справи посилання відповідача в акті перевірки на ненадання позивачем актів отриманого товару. Вказані акти надані позивачем, досліджені судом та залучені до матеріалів справи (акти №01/13 від 30.06.2013 року, №07/13 від 30.09.2013 року, №09/13 від 31.10.2013 року, №13/13 від 31.12.2013 року.).

Відповідно до ст.3 ГК України господарська діяльність – це діяльність суб’єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб’єкти підприємництва – підприємцями.

Згідно Національного класифікатора України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005р. №375 (з наступними змінами і доповненнями), економічна діяльність – це процес виробництва продукції (товарів, послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництва, процесом виробництва та випуску продукції.

Згідно ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правовими наслідками укладення правочину є виникнення у сторін такого договору взаємних прав та обов'язків з їх подальшою реалізацією. Оскільки вищезазначені договори були укладені сторонами, скріплені печатками та підписами, сторонами виконані зобов’язання за цими договорами (сплачені кошти, надані послуги), то відповідно такі договори не можуть бути визнані фіктивними. Отже, відповідачем зроблено необґрунтований висновок про нікчемність та безтоварність укладених між позивачем та його контрагентом угод.

Судом встановлено, що укладений між позивачем та ТОВ «ТД Орлан» договір не є недійсним в силу вказівки на це в законі, відсутні судові рішення про визнання його недійсним, реальність господарських операцій за цим договором підтверджується первинними документами в матеріалах справи.

Згідно п.5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Відповідно до п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В акті перевірки позивача не обґрунтовано згідно з вимогами Порядку, в чому полягає порушення позивачем пп. пп.139.1.9 п.139.1. ст. 139 Податкового кодексу України та п.198.1, п.198.4, п.198.6. ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу з посиланням на первинні або інші документи бухгалтерського та податкового обліку, тому цей акт оцінюється судом за правилами ст.86 КАС України як доказ, що не підтверджує наявність такого порушення у зв’язку з включенням ТОВ «БК «Промбудсервіс» до складу податкового кредиту спірних суми ПДВ та витрат до валових по господарським операціям з ТОВ «ТД Орлан».

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Таким чином, висновок документальної перевірки про фіктивність господарських операцій з ТОВ «ТД Орлан» обґрунтований виключно даними додаткового характеру, одержаними з матеріалів, складених іншими податковими органами, хоча висновки про встановлені порушення податкового законодавства не можуть бути обґрунтовані виключно додатковою інформацією, одержаною не з первинних документів ТОВ «БК «Промбудсервіс», а з документів за результатами перевірки інших платників податків. При формуванні висновків акту перевірки ТОВ «БК «Промбудсервіс» ДПІ в порушення вимог Порядку №984 та ст.83 ПК України оперує переважно чи повністю податковою інформацією, яка не може бути єдиним джерелом одержання даних для формування висновків про порушення платником, що перевіряється, вимог податкового законодавства.

Отже, як зазначено вище, висновки акту перевірки від 16.07.2015р. сформовані переважною частиною або виключно з даних перевірок або актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагента, тому вважати, що документальну перевірку було проведено у відповідності до положень п.п.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПК України, неможливо.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи в суді ДПІ не довела правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

У зв’язку з вищевикладеним позовні вимоги ТОВ «БК «Промбудсервіс» підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Промбудсервіс” до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Промбудсервіс” 487, 20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян