Справа № 2-а-141/1115/2010
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2010-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-141/1115/2010
Провадження № без номера провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2010 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді Орендовського В.А.,

при секретарі Котляр Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді адміністративний позов ОСОБА_1 до Кіровоградської роти ДПС при УМВС України в Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВА № 149295 від 26 травня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - як незаконну.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що26 травня 2010 року по вул. 50-річчя Жовтня в м. Кіровограді він керував автомобілем НОМЕР_1, та був зупинений інспектором ДАІ, який склав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову про адміністративне правопорушення, згідно з якими він 26 травня 2010 року по вул. 50-річчя Жовтня в м. Кіровограді керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя з вул. Комарова на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач зазначає, що діяв в межах Правил дорожнього руху і він після його зупинки працівниками ДАІ, одразу це пояснив їм. По суті пред'явленого правопорушення ОСОБА_1 пояснив інспектору, що він виїжав на перехрестя тоді, коли сигнал світлофору був зелений, безпосередньо вже на самому перехресті загорівся зелений мигаючий сигнал і відповідно жовтий, тому він згідно з ПДР не став здійснювати гальмування, щоб запобігти створенню аварійної ситуації і продовжив рух в заданому напрямку, оскільки у відповідності до правил дорожнього руху діяв вірно. Крім цього після нього дане перехрестя проїхало 2 маршрутні автобуси, які не були зупинені. Інспектор ДАІ на його пояснення не зважив та запропонував скласти протокол про порушення правил стоянки, на що позивач не погодився. Після цього інспектор ДАІ склав протокол і виніс постанову про адміністративне правопорушення. Свідок, який був в автомобілі позивача не був залучений при складанні протоколу та винесенні постанови.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на підстави, що викладені в позові, просив постанову в справі про адміністратив не правопорушення та накладення стягнення на підставі ст.122 ч.2 КУпАП скасувати, наполягаючи на тому, що Правил дорожнього руху він не порушував.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення «Укрпошти» про вручення йому повістки.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутністю представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, а саме: постанову інспектора Кіровоградської роти ДПС при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серії ВА № 149295 від 26 травня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, серії ВА № 146356 від 26.05.2010 р., інші матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, зазначені вимоги закону при оформленні адміністративних матеріалів та постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 працівниками ДАІ були порушені.

У відповідності до п. 8.10 Правил дорожнього руху у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Крім того, п. 8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Фактично дійсні обставини даного порушення за участю ОСОБА_1 працівниками ДАІ залишились не встановленими за тих підстав, що при складанні протоколу він вину свою не визнав, і прямо зазначив в протоколі, що діяв в межах правил дорожнього руху при цьому пояснивши інспектору, що він виїхав на перехрестя тоді, коли сигнал світлофору був зелений, і лише на самому перехресті загорівся зелений мигаючий сигнал і відповідно жовтий, тому він у відповідності до ПДР не став здійснювати гальмування, щоб запобігти створенню аварійної ситуації і продовжив рух в заданому напрямку, позивач детально та послідовно пояснив у судовому засіданні, що діяв в межах Правил дорожнього руху.

Постанова від 26 травня 2010 року не містить повного найменування органу чи посадової особи, який наклав адміністративне стягнення, а скорочений набір спеціального звання посадової особи не дає можливість визначити чи правомочна вказана особа накласти адміністративне стягнення.

Фактично дійсні обставини даного порушення за участю позивача працівниками ДАІ залишились не встановленими за тих підстав, що при складанні протоколу не були залучені свідки очевидці скоєного правопорушення, що є порушенням ч.2 ст.256 КУпАП, тобто свідки, які підтвердили б вину ОСОБА_1 відсутні, навпаки є свідок ОСОБА_3, яка перебувала в автомобілі та бачила що ПДР позивач не порушував та яку він вписав в протокол власноручно, оскільки інспектор ДАІ відмовився це зробити. Крім того всупереч вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення виконані вкрай нерозбірливо і під «копірку», що навіть неможливо досконало зрозуміти обставини правопорушення, що є порушенням допущеними працівниками ДАІ в оформленні постанови та протоколу.

У постанові про адміністративне правопорушення відсутня печатка органу (посадової особи), який видав постанову, що являється порушенням ст. 283 КУпАП.

Виходячи із норм, викладених в ст.71 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при чому він має спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Субєкт владних повноважень відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача, разом з тим на запит суду відповідачем не були надані матеріали справ про адміністративні правопорушення, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких інспектор Кіровоградської роти ДПС при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постановаінспектора Кіровоградської роти ДПС при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серії ВА № 149295 від 26 травня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора Кіровоградської роти ДПС при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2, серії ВА № 149295 від 26 травня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладення адміністратив ного стягнення у виді штрафу у розмірі 430 грн. скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністратив ного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4