Справа № 1222/528/12
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2012-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №1222/528/12
У Х В А Л А

30.08.2012 року м. Попасна

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Мазур М.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Попаснянської прокуратури з нагляду за додержанням законодавства у транспортній сфері про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Попаснянського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Попаснянської прокуратури з нагляду за додержанням законодавства у транспортній сфері (раніше Попаснянська транспортна прокуратура), в якому просить суд зобовязати указану прокуратуру провести перевірку заяви від 07.08.2012 року про злочин в порядку ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 07.08.2012 року подав до Попаснянської прокуратури з нагляду за додержанням законодавства у транспортній сфері через Попаснянський районний суд заяву про скоєння слідчим СВ ЛВ на ст. Попасна посадового злочину, передбаченого ст. 373 УК України. 09.08.2012 року позивач отримав відповідь від відповідача (вих. № 89-1886), в якій з посиланням на раніше проведену перевірку було повідомлено позивача, що перевірка його заяви від 07.08.2012 року не проводилася. Позивач із даною відповіддю не згоден, оскільки вважає, що за наслідками розгляду його звернення органом прокуратури має бути прийнято одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи. На підставі вищезазначеного позивач просив суд зобов'язати відповідача провести перевірку його заяви про злочин від 07.08.2012 р. відповідно до вимог ст. 97 КПК України.

Вивчивши позовну заяву ОСОБА_1, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є публічно-правовий спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Але, як зазначив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 27.04.2012 р. по справі № К/9991/31829/11, органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин, а також органи досудового слідства виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції, а тому спори, пов'язані з такими повноваженнями не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236, 236-1, 236-2 Кримінально-процесуального кодексу України дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду, у тому числі з питань перевірки заяв про злочин в порядку ст. 97 КПК України.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу. Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

В Рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 зазначено, що кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Спірні відносини, що виникли між сторонами по даній справі і які пов'язані з перевіркою заяви про порушення кримінально справи в порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України не є управлінськими, оскільки повноваження відповідачів у цих правовідносинах регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України, а право позивача на отримання рішення про порушення кримінальної справи або відмови в порушенні кримінальної справи є правом зазначеної особи як учасника кримінального процесу.

Крім того, захист прав позивача, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду перевірити дотримання відповідачами вимог Кримінально-процесуального кодексу України. Проте, як неодноразово наголошував Вищий адміністративний суд України в аналогічних справах, адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у межах кримінального процесу прав заявника. Тому вимоги про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів слідства та прокуратури під час досудового слідства повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 109 КАС України, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги правові позиції Вищого адміністративного суду України, висловлені в аналогічних справах (ухвали від 27.04.2012 р. № К/9991/31829/11, 24.05.2012 р. № К/9991/23083/11, 14.06.2012 р. К/9991/36100/11, 15.06.2012 № К/9991/57574/11, 16.03.2012 № К/9991/14751/11 тощо), керуючись ст. ст. 4, 17, 21, 109, 165, 186 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської прокуратури з нагляду за додержанням законодавства у транспортній сфері про зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити позивачеві, що він має право оскаржити дії прокуратури щодо перевірки заяви про злочин в порядку, визначеному кримінально-процесуальним законодавством.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.В. Мазур