Справа № 818/1740/15
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. Справа № 818/1740/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Осіпової О.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 29.03.2015 по теперішній час, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській області зробити йому перерахунок заробітної плати за період з 29.03.2015 по теперішній час включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

Свої вимоги мотивує тим, що працює в Сумському районному суді на посаді помічника судді. Нарахування йому заробітної плати проводилося без урахування внесених змін до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому з 01.04.2015 р. відповідач повинен виплачувати йому посадовий оклад як помічнику судді, в розмірі 4750,20 грн. Вважає, що відповідач протиправно не здійснює нарахування заробітної плати працівникам суду у передбаченому законом розмірі.

Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій зазначає, що розгляд справи просить проводити у його відсутність та позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення на позовну заяву (а.с.19-22), де вказав, що заробітна плата позивачу нараховується відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову. Зокрема, у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а ТУ ДСА України в Сумській є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Отже, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме без збільшення видатків з Державного бюджету України, встановлювати та здійснювати перерахунок посадового окладу позивача. Територіальне управління є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України та здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Тому ТУ ДСА України в Сумській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, враховуючи зазначені вище підстави, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Сумському районному суді Сумської області на посаді помічника судді, є державним службовцем та на час подання позову має 9 ранг державного службовця, що відповідає 5 категорії посад державного службовця (а.с.9-10). З проекту переліку змін до штатного розпису Сумського районного суду Сумської області з 01.04.2015 р. вбачається, що посадовий оклад помічника судді складає 1218 грн.(а.с.6-7).

На думку позивача, з урахуванням положень ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 01.04.2015 р. відповідач повинен встановити йому посадовий оклад як помічнику судді в розмірі 4750,20 грн., а не 1218 грн.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, а ТУ ДСА України в Сумській є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Територіальне управління є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України, здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання і платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Тому ТУ ДСА України в Сумській області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці. ТУ ДСА України в Сумській області як орган державної влади у своїй діяльності керується та діє в межах виключних повноважень, що закріплені у відповідних нормативно-правових актах.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону України «Про оплату праці» визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ч.6 ст.152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу», статтею 33 якого встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додатки 45-47 до Постанови).

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата у 2015 році у місячному розмірі становить 1218грн. (ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»).

Положеннями ст.145,146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Отже, відповідач в силу вищевказаних норм закону уповноважений здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивача.

Так, відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст.51 Бюджетного кодексу України встановлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова