Справа № 817/462/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/462/15

15 вересня 2015 року 15 год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі

до Приватного акціонерного товариства "Дубенське автотранспортне підприємство - 15606"
про відшкодування витрат , -
ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Дубенське автотранспортне підприємство - 15606" про стягнення заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за травень-червень 2014 року в сумі 4962,84 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду на їх обґрунтування, що за наслідками перевірки надходження до Пенсійного фонду України коштів, відшкодованих роботодавцями на виплату та доставку пільгових пенсій, виявлено, що через збій в роботі автоматизованої системи обліку відповідачем не було відшкодовано вказані пенсії по працівниках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за минулі періоди, а саме за травень-червень 2014 року. У зв'язку з цим позивачем направлено відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2014 рік (грудень) по названих працівниках, в якому відображено витрати, в тому числі, за травень-червень 2014 року. Представник позивача зазначає, що відповідач у строки, встановлені законодавством, кошти на виплату та доставку пільгових пенсій не відшкодував. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що на її думку ПрАТ "Дубенське АТП - 15606" не може нести обов'язку відшкодування виплачених на пільгових умовах пенсій працівниках ОСОБА_3 та ОСОБА_4, професії яких не належать до Списку 2. Також представник відповідача посилається на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність призначення названим пенсіонерам пільгових пенсій, які повинні відшкодовуватись відповідачем. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що позивачем направлено відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до пп. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за 2014 рік (грудень) від 19.12.2014 року №7109/02, яким визначено місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерах ОСОБА_3 на рівні 1508,86 грн./міс., ОСОБА_4 на рівні 1123,45 грн./міс., що разом складає 2632,31 грн., а також зазначено суму витрат за період з дня призначення пенсії до дати формування розрахунку у розмірі 17721,09 грн. (а.с. 7-8).

Матеріалами справи підтверджується, що зазначеним у розрахунку працівникам відповідача призначено пенсії за віком на пільгових умовах як особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (а.с. 155-228).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди (абз. 1).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом (абз. 1-3 пп. 1).

Закон України №1058-ІV набрав чинності з 01.01.2004 року. До цього, діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, передбачений нормами Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР, фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є об'єктом оподаткування для усіх суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетних, громадських та інші установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників та філій, відділень та інших відокремлених підрозділів платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку.

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР визначено, що ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування складає 100 % від об'єкта оподаткування.

Підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663, встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-ІV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підпунктом 6.7 пункту 6 даної Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, підставою для відшкодування роботодавцем витрат на виплату і доставку його працівникам (колишнім працівникам) пенсій, призначених на пільгових умовах, є розрахунок цих фактичних витрат, який формується органами Пенсійного фонду з урахуванням сум призначених пенсіонерам пенсій кожного разу коли такі суми змінюються.

Як досліджено судом, згідно довідок Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі від 12.02.2015 року №741, №742, розмір пенсії працівника ОСОБА_4 протягом травня-червня 2014 року складав 1123,45 грн./міс., ОСОБА_3 1357,97 грн. у травні 2014 року та 1390,24 грн. у червні 2014 року (а.с. 9-10).

Крім того, у розрахунку суми адміністративного позову позивач зазначає, що розмір пенсії ОСОБА_3, заявленої до відшкодування за травень-червень 2014 року, складає 2715,94 грн., тобто з розрахунку 1357,97 грн./міс. (а.с. 8).

Представник позивача з цього приводу у судовому засіданні пояснила, що працівниками органу Пенсійного фонду під час формування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2014 рік (грудень) від 19.12.2014 року №7109/02 та підготовці розрахунку суми позову було допущено арифметичні помилки, а саме невірно вказано розмір пенсії працівника відповідача ОСОБА_3, тобто без врахування того, в якому розмірі вона виплачувалась станом на періоди, в межах яких її заявлено до стягнення.

За змістом абзацу 2 підпункту 6.7 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, в разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суд приходить до висновку, що з огляду на похідний характер виникнення у роботодавця обов'язку відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій від факту направлення йому розрахунку таких витрат, невірне зазначення у цьому розрахунку належних до відшкодування сум, унеможливлює їх стягнення шляхом звернення органу Пенсійного фонду до суду, оскільки твердження про невиконання роботодавцем своїх обов'язків щодо їх сплати є безпідставним та передчасним.

За наведених обставин, позовні вимоги не знаходять свого підтвердження належними та допустимими доказами і в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Разом з тим, під час вирішення даної адміністративної справи суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неналежності працівників ОСОБА_3, ОСОБА_4 до осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, котрі спростовуються наявними у матеріалах справи уточнюючими довідками про характер роботи та посилання відповідача на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року по справі №817/507/15, що набрала законної сили, якою відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Дубенське автотранспортне підприємство - 15606" до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про визнання протиправним та скасування рішення про призначення ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах згідно протоколу від 07.10.2011 року №41744 (а.с. 42-46).

Судові витрати по справі на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - Управлінню Пенсійного фонду України в Дубенському районі у задоволенні адміністративного позову до Приватного акціонерного товариства "Дубенське автотранспортне підприємство - 15606" про відшкодування витрат - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.