Справа № 2-а-1928/11
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1928/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2011 р.

Суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Шарко О.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області про визнання рішення субєкта владних повноважень незаконним, його зобовязання до перерахунку державної і додаткової пенсій та до щомісячного їх нарахування і виплати відповідно до закону, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого стверджує, що вона є пенсіонером, постраждалим 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи якому встановлено ІIІ групу інвалідності, тому згідно ст.ст. 39,50, 54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон № 796-ХІІ) має право на отримання державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та на щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Також стверджує, що всупереч зазначених норм Закону № 796-ХІІ, відповідач виплачує позивачу вищевказані пенсії у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, який є меншим ніж розмір встановлений Законом № 796-ХІІ. Посилаючись на наведені обставини позивач просить визнати такі дії відповідача протиправними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсій згідно вимог Закону № 796-ХІІ.

Позивач вважає, що відповідач всупереч зазначених норм Закону від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, виплачує їй вищевказані доплати до пенсії у розмірі встановленому відповідними постановами Кабінету Міністрів України, який є меншим ніж розмір встановлений Законом від 28.02.1991 року № 796-ХІІ та просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату зазначених пенсійних виплат згідно вимог Закону.

Відповідач - управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області надав письмові заперечення проти позову та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що при нарахуванні та виплаті пенсій він діяв згідно норм діючого законодавства та в межах отриманого ним фінансування з державного бюджету. Крім цього, у запереченні відповідач зауважив, що позивач після набуття права на призначення державної пенсії заяви про її призначення згідно ст. 54 Закону № 796-ХІІ не подавав, отримує пенсію за віком. Позивач подано заяву про призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно ст. 50 Закону № 796-ХІІ, як інваліду ІІI групи, яка нарахована і виплачується у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1. А також ОСОБА_1, згідно матеріалів пенсійної справи вона являється працюючим пенсіонером.

Судовий розгляд справи відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України здійснюється в порядку скороченого провадження, оскільки, предметом позову є перерахунок пенсійних виплат.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного

порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи і визнається відповідачем, позивача віднесено до першої категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та встановлено І групу інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проживанням на території посиленого радіологічного забруднення. Однак, позивач, після набуття права на призначення державної пенсії згідно ст. 54 Закону № 796-ХІІ заяви про її призначення не подавала, отримує пенсію згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і в подальшому заяви про зміну обраної ним виду пенсії від нього не надходило, та являється працюючим пенсіонером.

Позивач отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю згідно ст. 50 Закону № 796-ХІІ, яка виплачується відповідачем у розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1.

Відповідно до ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиособам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами ІІI групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин, позивач має право на перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про нарахування та виплату доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита проведення перерахунку та виплати державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, згідно ст. 54 Закону № 796-ХІІ, оскільки позивач за наявності права на отримання державної пенсії з вищевказаних підстав, добровільно обрав виплату іншого виду пенсійного забезпечення, тобто не скористався наданим йому законним правом і не вжив заходів до його реалізації шляхом подання відповідачу заяви про її призначення.

За таких обставин, суд визнає відмову відповідача у проведенні перерахунку та виплати державної пенсії згідно ст. 39, 54 Закону № 796-ХІІ обґрунтованою та правомірною.

Згідно ст. 69 Закону України Про Конституційний Суд України№ 422/96-ВР, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Дія ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофина 2010 - 2011 роки не призупинялась, а відтак позивачу повинна була нараховуватись доплата за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю саме відповідно до вимог цих статей Закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні позивачеві розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю застосуванню підлягають ст. 50 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, на підставі якої була нарахована додаткова пенсія позивачу, оскільки остання істотно

звужує обсяг встановлених законом прав.

Суд залишає поза увагою посилання відповідача на ст. 39 та ст.54 Закону № 796-ХІІ, якою передбачено, підвищення пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати як непрацюючому пенсіонеру та порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабміну України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом № 796-ХІІ. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону № 796-ХІІ, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту ст. 50 Закону № 796-ХІІ випливає, що за основу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 49, 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки позивачеві слід визначати додаткову пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії субєкта владних повноважень та зобовязання його вчинити певні дії щодо усунення порушень.

За таких обставин, відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплати призначених позивачу пенсій виходячи з розміру встановленого ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиє протиправною.

Визначаючи період за який відповідачу належить здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, суд враховує наступне.

Загальне поняття пенсії визначено в статті 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявід 9 липня 2003 року № 1058-ІV, відповідно до якого пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, суд приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. Таким чином, з визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату додаткової пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

За таких обставин, суд з урахуванням встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до суду на застосуванні якого наполягає відповідач, приходить до висновку, що позивач має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі визначеному ст. 50 Закону від 28.02.1991 року № 796-ХІІ з 13 листопада 2010 року постійно та без встановлення будь-якого обмеження кінцевим терміном або строком, на який призначається пенсія.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 49,50,67 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 4 ,9, 10, 11, 17, 18, 19, 89, 94, 159, 160, 162, 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області про визнання дій відповідача не правомірними та зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсійних виплат згідно вимог ст.ст. 39,50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області, щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у меншому розмірі ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"- протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з 13.11.2010 року, як інваліду ІІI групи, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовити.

Звернути рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. < По батькові >?. Шарко