Справа № 1222/663/12
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2012-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1222/663/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2012 р. м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Мазура М.В.,

при секретарі судового засідання Корабльовій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ м. Попасна ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подав до Попаснянського районного суду Луганської області адміністративний позов, в якому просив скасувати повністю постанову інспектора ВДАІ м. Попасна, капітана міліції ОСОБА_2 серії ВН1 № 004985 від 19.08.2012 р. по справі про адміністративне правопорушення.

У своєму позові, а також в судовому засіданні він посилається на те, що 19.08.2012 р. виїхав на автошлях Артеміськ-Михайлівка з дороги з села Троїцьке, при виїзді на автошлях знаку населеного пункту не було, далі по напрямку його руху знаків, що позначають населений пункт або обмеження швидкості, не було. Приблизно через один кілометр після виїзду на дорогу він був зупинений працівником ДАІ, який заявив, що позивач перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті, рухаючись із швидкістю 83 км/год. Позивач поставив під сумнів показання приладу вимірювання швидкості, заявивши, що бортовий комп'ютер його автомобіля показував максимальну швидкість руху протягом останнього кілометру шляху 76 км/год. Крім того, позивач указував на те, що в його діях відсутня вина, оскільки він не знав, що їде по населеному пункту, яким відповідно до Правил дорожнього руху є "забудована територія, в'їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48". Позивач також указував на те, що прилад вимірювання швидкості руху не є сертифікованим, а відеозапис було зроблено за допомогою домашньої відеокамери.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, але надав суду свідоцтво про перевірку засобу вимірювальної техніки "ІСКРА-1" № 19702, а також відеозапис, в якому зафіксовано факт правопорушення і факт наявності на автошляху Артемівськ-Михайлівка дорожніх знаків, що позначають початок і кінець населеного пункту "Попасна".

Вислухавши доводи позивача, дослідивши у судовому засіданні наявні докази, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних питань.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. Відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1.10 ПДР "населений пункт це забудована територія, в'їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48".

Суд не погоджується із посиланням позивача на те, що відрізок шляху, на якому його було зупинено, не містить забудови та не позначений дорожніми знаками, що указують на населений пункт. Суд, дослідивши відеозаписи, зроблені позивачем та відповідачем, приходить до висновку про те, що твердження позивача не відповідають дійсності. Зокрема, знак, який вказує на початок населеного пункту "Попасна" розташований на автошляху Артеміськ-Михайлівка перед перехрестям, на якому позивач виїхав на указану дорогу, а знак, що вказує на закінчення населеного пункту "Попасна" розташований далі по напрямку руху позивача. Крім того, на цьому відрізку автошляху є забудова (при цьому суд зважує на те, що Правила дорожнього руху не визначають характеру забудови як ознаки населеного пункту). Таким чином, спірна ділянка автошляху має формальні ознаки населеного пункту в розумінні Правил дорожнього руху.

З огляду на сказане, суд має з'ясувати, чи міг позивач усвідомлювати, що він рухається по населеному пункту, адже це має значення для з'ясування того, чи винен позивач у вчиненні адміністративного правопорушення. У даному контексті суд виходить із того, що хоча на другорядній дорозі, з якої позивач виїхав на автошлях Артемівськ-Михайлівка, дійсно відсутній знак початку населеного пункту, але цей знак встановлений на автошляху Артемівськ-Михайлівка поряд із виїздом з указаної другорядної дороги. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Таким чином, при виїзді з другорядної дороги з с. Троїцьке та повороті направо позивач, відповідно до Правил дорожнього руху, повинен був пропустити транспорт, що рухається головною дорогою зліва від нього, а в такому випадку він мав подивитися наліво, і якщо він це зробив, як того вимагають Правила дорожнього руху, то повинен був чітко побачити знак, який указує на закінчення населеного пункту "Попасна" у напрямку, протилежному напрямку його подальшого руху. Крім того, позивач повинен був взяти до уваги наявність забудови з обох сторін дороги, що є ознакою населеного пункту. Суд також враховує і те, що позивач є мешканцем Попаснянського району від народження, а тому суд не може вважати безспірним і достовірним твердження позивача, що він не знає цієї місцевості та зокрема не знав, що спірна ділянка автошляху Артеміськ-Михайлівка знаходиться в межах адміністративної території м. Попасна. У зв'язку із цим, суд вважає, що позивач міг і повинен був знати, що він рухається в межах населеного пункту, а тому посилання позивача на відсутність в його діях вини не є обґрунтованим.

Суд також не погоджується із твердженням позивача про те, що він рухався із швидкістю 76 км/год, а не 83 км/год. Обґрунтовуючи це твердження, позивач посилається на показання бортового комп'ютера свого автомобіля, а також на те, що прилад, яким працівник ДАІ зафіксував швидкість його руху, не сертифікований. У судовому засіданні було досліджено про перевірку засобу вимірювальної техніки "ІСКРА-1" № 19702, яким, зокрема, вимірювалася швидкість руху автомобіля під керуванням позивача. Відповідно до цього свідоцтва, даний прилад визнаний годним й допускається до використання згідно технічного опису з похибкою вимірювання швидкості плюс-мінус один кілометр на годин в діапазоні від 20 до 240 км/год при максимальній дальності дії 400 м. Свідоцтво було видане 16.03.2012 р. та дійсне до 16.03.2013 р. За цих обставин суд не знаходить об'єктивних підстав ставити під сумнів точність вимірювання швидкості, здійсненого указаним приладом. Також не викликає сумніву те, що вищевказаним приладом була зафіксована швидкість автомобіля саме позивача, оскільки це підтверджується відеозаписом, зробленим працівником ДАІ, який відповідно до ст. 251 КУпАП слід вважати доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП, підвідомчі органам внутрішніх справ, а саме працівникам Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання. Постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи сказане, суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо складання постанови ВН1 № 004985 від 19.08.2012 року у справі про адміністративне правопорушення здійснені у межах його повноважень відповідно до закону, зміст цієї постанови також не суперечить законові, а тому, керуючись ст.ст. 9-11, 122, 247, 288 КУпАП України, ст.ст. 11, 18, 19, 69-71, 105, 160-163, 171-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ м. Попасна ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Мазур