Справа № 302/693/15-а 2-а/302/49/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. Справа № 876/7937/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Затолочного В.С., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 30.03.2015 року вона звернулася до відповідача з заявою щодо перерахунку пенсії за довідкою виданої управлінням соціального захисту населення Міжгірської РДА від 10.12.2014 № 2149, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1 з відображенням сум матеріальної допомоги та сум індексації заробітної плати. Полається на те, що управлінням ПФУ при проведенні перерахунку пенсії враховано 60 відсотків заробітної плати державного службовця, замість 90 відсотків з яких призначена їй пенсія. Тобто управління ПФУ враховано зміни у законі України "Про державну службу", які настали після призначення їй пенсії згідно Закону України "Про державну службу". Позиція управління ПФУ підтверджується і листом № 17-Ф від 10 квітня 2015 року. У відповідь на звернення отримала лист з ПФУ у Міжгірському районі, в якому було відмовлено врахувати у призначенні пенсії державного службовця індексацію заробітної плати, а також матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу на вирішення соціально-побутових питань. Просила позов задоволити.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.07.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі щодо неврахування у заробітку при призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з включенням до суми заробітної плати для обчислення пенсії - індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань починаючи з 01.04.2015 року в розмірі 90 % середньомісячного заробітку обчисленого для розрахунку пенсії року по теперішній час з урахуванням здійснених виплат та нараховувати щомісячно з урахуванням довідки Управління соціального захисту населення Міжгірської РДА від 10.12.2014 № 2149 і надалі їй виплачувати пенсію із врахуванням збільшення.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу пенсію державного службовця було призначено з 14.10.2010 року в розмірі 80 %, що не заперечується відповідачем, тобто така була призначена до внесення вище наведених змін до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

30.03.2015 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі щодо перерахунку пенсії за довідкою виданої управлінням соціального захисту населення Міжгірської РДА від 10.12.2014 № 2149, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1 з відображенням сум матеріальної допомоги та сум індексації заробітної плати.

Листом від 10.04.2015 року за №17-Ф позивачу відмовлено врахувати у призначенні пенсії державного службовця індексацію заробітної плати, а також матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків-не менше 35 років, для жінок - не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах державних службовців,- не залежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Системний аналіз наведеного дає змогу зрозуміти, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація та компенсація за невикористані дні відпустки входила до системи оплати праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у який зазначено, що є неправильними висновки суду про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.07.2015 року у справі №302/693/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: В. Затолочний

С. Кузьмич