Справа № 759/10319/15-а
Суддя: Мазур І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/292/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року

Святошинського районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мазур І.В.

при секретарі Сіряченко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кантеміра В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві від 12.12.2012р. про закінчення виконавчого провадження ВП №27878184 та скасувати її. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження№27878184 з метою повного виконання постанови Святошинського районного суду м.Києва від 15.06.2009року у справі №2а-287-1/09 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва щодо вчинення протиправною відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 25.07.2011р. відкрито виконавче провадження ВП № 27878184 щодо зобов'язання управління пенсійного фонду України (УПФ) у Святошинському районі м.Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії йому державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю 75% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1.01.2009р. за виключенням проведених виплат. Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів установ (абз.2 п.20 ), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 визначено, що у разі коли законом відповідний вид надходжень у поточному бюджетному періоді не передбачений, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється з рахунка, на якому обліковуються кошти за кодом доходів бюджету «Інші надходження». Крім того, абз.2 п.30 порядку визначено, що у разі недостатності або відсутності коштів на рахунках боржника, необхідних для виконання рішення про стягнення коштів із зазначених рахунків, на виконання якого прийнято постанову про арешт рахунків боржника, боржник може здійснити з метою виконання такого рішення за погодженням з державним виконавцем операції, пов'язані з перерозподілом коштів, на підставі відповідних документів, поданих ним до органу Казначейства.

Відповідно до п.8. ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Незважаючи на це, судове рішення не виконано боржником, що підтверджується листом УПФ України в Святошинському районі м. Києва від 18.11.2013р. Вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню. Просить визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження та скасувати дану постанову, а також відновити виконавче провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та зазначив, що на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва по справі № 2а-487-1, Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва проведено нарахування в сумі 131 458 грн.59 коп. і дані кошти виплачено йому в ході виконання рішення Європейського суду з прав людини платіжним дорученням від 20.06.2014р. № 4202, Відповідно державним виконавцем 12.12.2014р., керуючись п.12ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 25.07.2011р. відкрито виконавче провадження ВП № 27878184 щодо зобов'язання управління пенсійного фонду України (УПФ) у Святошинському районі м.Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю 75% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1.01.2009р. за виключенням проведених виплат./а.с.5-6/

Ухвалою Святошинського райсуду м.Києва від 10.10.2013р. було задоволено заяви ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва про роз'яснення постанови суду від 15 червня 2009року, а саме зазначено, що «виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії з 1.01.2009р. повинні здійснюватись відповідно до ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням підвищення мінімального розміру пенсії, який змінювався щороку згідно Законів Про Державний бюджет.» /а.с.33-34/

Тим самим, суд підтвердив факт нарахування ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії безстроково, без обмеження в часі.

В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що виплата пенсії була проведена позивачу в розмірі 131458грн.59коп. відповідно до вищезазначеної ухвали суду, що підтверджується платіжним дорученням №4202 від 20червня 2014р./а.с.54/ Позивач ОСОБА_1 підтвердив даний факт.

Згідно листа управління пенсійного фонду України (УПФ) у Святошинському районі м.Києва від 21.07.2014р. №12251/11 рішення суду управлінням було виконано в межах своїх повноважень./а.с.49/

12.12.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві виконавче провадження №27878184 закінчено на підставі п.12 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». В цей же день винесено постанову про виправлення помилки в описовій частині постанови./а.с.55-56/

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Законом України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз положень ч. 1 ст. 181 КАС України свідчить про те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів учасників виконавчого провадження від порушень з боку державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. При цьому захист прав, свобод та інтересів цих осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) позивача.

Суд вважає, що рішення суду фактично виконане не було, а державний виконавець дійшов передчасного висновку, виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження.

Приписами ст. 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року (надалі-Конвенція), передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини, який функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Окрім того, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Жовнер проти України», державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Згідно п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року у справі «Васильєв проти України», виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. В ч. 2 ст. 257 КАС України вказано, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Боржником у справі, яка розглядається, виступає держава, яка в особі компетентного органу, повинна здійснити нарахування та провести виплату позивачу коштів, передбачених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, і повернення виконавчого листа стягувачу.

Відсутність коштів на рахунках боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Посилання представника відповідача на те, що рішення суду фактично виконано та позивачу виплачено суму в розмірі 131458грн.59коп. суд не приймає до уваги, оскільки виконавчий лист №2а-481-1, який виданий 15.07.2011р., не містить зазначеної суми і лист виданий на підставі постанови суду від 15.06.2009р. згідно якої зобов'язано управління пенсійного фонду України (УПФ) у Святошинському районі м.Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю 75% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1.01.2009р. за виключенням проведених виплат./адміністративна справа №2а-487-1/09 а.с.35-36/ А ухвалою суду від 10.10.2013р. дано роз'яснення , що виплати «виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії з 1.01.2009р. повинні здійснюватись відповідно до ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням підвищення мінімального розміру пенсії, який змінювався щороку згідно Законів Про Державний бюджет.»

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду, з урахуванням того, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2014р. він не отримував. Про закінчення виконавчого провадження він дізнався з листа Міністерства юстиції України від 28.05.2015.р. №454-0-2-1/20.3, який він отримав 29.06.2015р., що підтверджується поштовим конвертом./а.с.10/

Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві від 12.12.2014р. про закінчення виконавчого провадження № 27878184 визнати незаконною і скасувати.

Враховуючи викладене та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р., Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Жовнер проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року у справі «Васильєв проти України», Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 11, 69, 71, 100, 128,158,162,163, 181, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 12.12.2014р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 27878184 та скасувати її.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження ВП № 27878184.

Постанова може бути до апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя